ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2019м. ДніпроСправа № 904/3787/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі:

судді Колісника І.І.

за участю секретаря судового засідання Ковтун А.В.

та представників:

від позивача: Кулаковський О.М., адвокат;

від відповідача: не з`явився

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна сервісна компанія № 1", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техносервіс ПВП", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 10 831,01 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Східна сервісна компанія № 1" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техносервіс ПВП" заборгованості у сумі 10831,01 грн., з яких: 10 005,12 грн. - основний борг, 652,38 грн. - пеня, 60,03 грн. - інфляційні втрати, 113,48 грн. 6% річних.

Судові витрати, серед яких витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн., позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 2505/2019 від 25.05.2018 в частині оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 30.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання було призначене на 30.09.2019.

Ухвалою суду від 30.09.2019 розгляд справи відкладався на 23.10.2019.

Відповідач у судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Направлена на адресу відповідача судова ухвала від 30.08.2019 про відкриття провадження у справі повернулась до суду 11.10.2019 з відміткою органу поштового зв`язку за закінченням встановленого строку зберігання.

Правила надання послуг поштового зв`язку визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (із змін і доп.) (далі Правила).

Для отримання поштових відправлень особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України Про поштовий зв`язок, цих Правил (п.п. 94, 99 Правил).

Відтак відповідальність щодо наслідків неотримання поштових відправлень покладається також на особуотримувача кореспонденції.

Процедура вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає, окрім іншого, повідомлення одержувача через абонентську поштову скриньку (ст.ст. 19, 23 Закону України Про поштовий зв`язок, п.п. 99, 101, 110 Правил).

У разі неможливості вручення одержувачам поштових відправлень останні зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження до об`єкта поштового зв`язку місця призначення (п. 116 Правил).

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення повертаються відправнику (п. 117 Правил).

За таких обставин можна дійти висновку, що повернення судової ухвали з викликом відповідача у судове засідання відбулось через незабезпечення ним вимог законодавства щодо можливості реального вручення йому поштових відправлень за його офіційним місцезнаходженням, що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому таких поштових відправлень.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного виклику відповідача в судове засідання у цій справі.

За змістом частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони, справа підлягає розгляду за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні за змістом позовної заяви.

У судовому засіданні 23.10.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Східна сервісна компанія № 1" (далі постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техносервіс ПВП" (далі покупець, відповідач) укладено договір поставки № 2505/2019 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти й оплатити товар в асортименті, кількості та за ціною, що зазначається у відповідних видаткових накладних.

За умовами пункту 2.1 договору ціна за товарну позицію і сума партії товару зазначаються у видаткових накладних, що складаються постачальником на підставі заявок покупця. Вартість доставки товару до пунктів поставки входить у вартість товару, якщо інше не зазначено у додатковій угоді до договору.

Загальна ціна договору визначається сумарною вартістю товару, поставленого постачальником покупцю за товаросупровідними документами, складеними на підставі заявок покупця (пункт 2.2 договору).

Згідно з пунктом 2.3 договору покупець зобов`язаний оплатити суму, яка зазначена у видатковій накладній на кожну партію товару, протягом 7 (семи) банківських днів з дня отримання партії товару.

Грошові кошти за проданий товар перераховуються на розрахунковий рахунок (пункт 2.4 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору постачання товару здійснюється транспортом продавця (компанія-перевізник Нова Пошта або інша, або за угодою сторін).

У випадку прострочення сплати за поставлений товар покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від несплаченої вчасно суми за кожний день такого прострочення. Крім того, якщо покупець прострочив оплату товару, він зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 6 (шість) відсотків річних від простроченої суми (з урахуванням індексу інфляції), починаючи від дня, коли товар мав бути оплачений до дня його фактичної оплати (пункт 6.1 договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині взаєморозрахунків до їх повного й належного виконання.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на суму 10005,12 грн. (миючі засоби), що підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною № ВСК00003312 від 05.06.2019 та декларацією про надання послуг з доставки компанії Ін Тайм № від 05.06.2019 (а.с. 18, 19).

За отриманий товар відповідач не розрахувався, що і є причиною спору.

За частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами пункту 2.3 договору відповідач зобов`язаний оплатити товар за видатковою накладною № ВСК00003312 від 05.06.2019 на суму 10 005,12 грн. не пізніше 14.06.2019.

Докази оплати товару відсутні. Тому позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у сумі 10 005,12 грн. є законними й обґрунтованими.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Заявлена позивачем на підставі пункту 6.1 договору до стягнення пеня у сумі 652,38 грн. нарахована із заборгованості у сумі 10 005,00 грн. за період з 15.06.2019 по 22.08.2019 із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені порушень не встановлено.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України та пункту 6.1 договору до стягнення 6% річних у сумі 113,48 грн. розраховані за період з 15.06.2019 по 22.08.2019 із заборгованості 10 005,00 грн.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку 6% річних порушень не встановлено.

Заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати розраховані ним із заборгованості у сумі 10 005,00 грн. за період травень - липень 2019 у сумі 60,03 грн.

Перевіркою здійсненого позивачем цього розрахунку встановлено, що він здійснений невірно.

Так, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Отже, з урахуванням викладеного та меж позовних вимог розрахунок інфляційних втрат можливий лише за липень 2019 року, однак у цьому місяці наявна дефляція (99,7%).

За таких обставин законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальній сумі 10 770,98 грн., з яких: 10 005,12 грн. - основний борг, 652,38 грн. - пеня, 113,48 грн. - 6% річних.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом частини другої статті 126 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами й визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесених витрат на послуги адвоката позивачем надані: договір про надання правової допомоги № 54 від 06.08.2019, додаткова угода № 2 від 06.08.2019 до договору, ордер серії КР № 57959 від 22.08.2019, акт № 2 приймання-передачі наданої правової допомоги № 2 від 27.08.019 на загальну суму 3000,00 грн., платіжне доручення №6248 від 28.08.2019 про сплату 3 000,00 грн. з призначенням платежу: "Оплата юр. послуг згідно договору від 06.08.2019" (а.с. 65 - 74).

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір покладається на відповідача у сумі 1 910,35 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи , що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. покладаються на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна сервісна компанія № 1" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техносервіс ПВП" про стягнення заборгованості у сумі 10 831,01 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техносервіс ПВП" (ідентифікаційний код 33159608; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Генерала Пушкіна, буд. 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна сервісна компанія № 1" (ідентифікаційний код 39102468; місцезнаходження: 61010, м. Харків, вул. Аравійська, буд. 24, корпус Б-2) основний борг у сумі 10 005,12 грн., пеню у сумі 652,38 грн., 6% річних у сумі 113,48 грн., судовий збір у сумі 1 910,35 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 20-ти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24.10.2019.

Суддя І.І. Колісник