ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. Справа№ 910/3395/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання: Вороніній О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Поліщук Ю.В. - довіреність № Ц-6-63/273-18 від 28.12.18, Мельник М.А . довіреність № Ц-6-63/276-18 від 28.12.18

від відповідача: Награбовський О.В. довіреність № 020119, Атаманова Ю.Є - довіреність №717 від 23.09.19

від третьої особи: не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 (повний текст складено 15.07.2019)

у справі № 910/3395/19 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

до Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", м. Київ

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державне підприємство "Донецька залізниця"

про стягнення 1 053 900 291, 54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (далі - АТ "ПУМБ", банк, відповідач) про стягнення безпідставно набутих грошових коштів за кредитними договорами № 13.11-555 від 07.11.2013; № 13.11-556 від 07.11.2013; № 13.11-557 від 07.11.2013 у сумі 1 053 900 291, 54 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 25.07.2016 у справі № 910/11455/16, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016, з АТ "Укрзалізниця" на користь АТ "ПУМБ" було стягнуто у примусовому порядку заборгованість за кредитними договорами № 13.11-555 від 07.11.2013; № 13.11-556 від 07.11.2013; № 13.11-557 від 07.11.2013, укладеними між ДП "Донецька залізниця" та АТ "ПУМБ", у сумі 571 304 786, 23 грн. (571 098 086, 23 грн. кредитної заборгованості та 206 700, 00 грн. судового збору). Проте, постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2016 по вказаній справі касаційну скаргу АТ "Укрзалізниця" було частково задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. Тому, на думку позивача, правові підстави, за яких з АТ "Укрзалізниця" стягнуто 571 304 786, 23 грн. на користь АТ "ПУМБ" відпали, у зв`язку з чим, вказані гроші підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України, адже перебувають у нього без достатньої правової підстави.

Також, АТ "Укрзалізниця" просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 37 518 289, 66 грн., інфляційні втрати в сумі 295 231 013, 70 грн. та упущену вигоду в сумі 149 846 201, 94 грн., нараховані за період з 24.11.2016 по 31.01.2019.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/3395/19 в задоволені позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що до прийняття остаточного судового рішення по суті спору, отримані АТ "ПУМБ" грошові кошти на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, та наказу, виданого на виконання вказаного рішення, не є безпідставно одержаними грошовими коштами, а отримані відповідачем на законних підставах, а тому до спірних правовідносин не може бути застосована ст. 1212 ЦК України. Таким чином, у зв`язку з відсутністю грошового зобов`язання АТ "ПУМБ" перед АТ "Укрзалізниця"до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору відсутні правові підстави для нарахування 3% та інфляційних втрат на суму такого простроченого зобов`язання. Також, місцевим господарським судом зазначено, що у зв`язку з отриманням відповідачем грошових коштів на законних підставах, в діях АТ "ПУМБ" відсутнє будь-яке порушення прав позивача щодо утримання грошових коштів, яке може бути підставою для відшкодування упущеної вигоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, АТ "Укрзалізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву АТ "Укрзалізниця" повністю.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також неправильною оцінкою положень закону, визначних в главі 83 ЦК України. Доводи апелянта зводяться до того, що спірні грошові кошти перебувають у відвідача без достатньої правової підстави, адже підстава на якій вони були набутими 23.11.2016 (день прийняття постави Вищим господарським судом України) відпала, а тому в силу приписів ст. 1212 ЦК України відповідач зобов`язаний повернути позивачу безпідставно отримані кошти в розмірі 571 304, 23 грн. Крім того, за твердженням апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних у розмірі 37 518 289,66 грн. та інфляційних втрат у розмірі 295 231 013, 70 грн. та у стягненні з відповідача упущеної вигоди 149 846 201, 94 грн. нарахованих за період з 24.11.2016 по 31.01.2019 відповідно до договору банківського рахунку №1025/12015-ЦЮ від 24.11.2015 та договору про співробітництво №18/52/2014-ЦЮ від 29.05.2014.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/3395/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Кравчук Г.А. (доповідач у справі), суддів Тарасенко К.В. та Агрикової О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України.

Надано апелянту строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання даної ухвали та роз`яснено, що у випадку не усунення скаржником вказаних в ухвалі недоліків у встановлений судом строк, апеляційну скаргу буде повернуто.

13.08.2019 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали суду від 06.08.2019 заявником усунуто недоліки апеляційної скарги та подано докази направлення (квитанція та опис вкладення у цінний лист) копії апеляційної скарги учасникам справи.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв`язку з перебуванням суддів Тарасенко К.В. та Агрикової О.В у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019, справу № 910/3395/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Яковлєва М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/3395/19, справу призначено до розгляду на 15.10.2019 о 12 год. 00 хв.

Явка представників сторін.

У судове засідання 15.10.2019 з`явилися представники позивача, вимоги апеляційної скарги підтримали, просили апеляційний господарський суд задовольнити вимоги апеляційної скарги, рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у даній справі скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву АТ "Укрзалізниця" у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні 15.10.2019 проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили апеляційний господарський суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у даній справі залишити без змін.

Позиції учасників справи.

12.09.2019 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач зазначив, що приписи ст. 1212 ЦК України застосовуються лише в тих випадках, коли не можливо повернути майно за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Крім цього, стверджував, що діючим законодавством України встановлено спеціальний спосіб захисту прав боржника щодо повернення грошових коштів за виконаним та у подальшому скасованим судовим рішенням, - застосування інституту повороту виконання судового рішення, визначеному ст. 333 ГПК України, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

07.11.2013 між АТ "ПУМБ" (кредитодавець) та Державним підприємством "Донецька залізниця" (далі - ДП "Донецька залізниця") (позичальник) були укладені кредитні договори: кредитний договір № 13.11-555 від 07.11.2013; кредитний договір № 13.11-556 від 07.11.2013; кредитний договір № 13.11-557 від 07.11.2013 (далі - кредитні договори).

На виконання вказаних кредитних договорів банк надав ДП "Донецька залізниця" кредитні кошти в розмірі 18 766 420,62 дол. США. Однак, у подальшому ДП "Донецька залізниця" свої зобов`язання зі своєчасного повернення грошових коштів за кредитними договорами не виконало.

25.06.2014 у зв`язку з удосконаленням системи управління залізничним транспортом відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постановою Кабінету Міністрів України № 200 було утворене Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на основі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1 до вказаної постанови.

Вказаним додатком визначено Перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на основі яких утворюється ПАТ "Українська залізниця", до якого увійшло ДП "Донецька залізниця".

У подальшому АТ "ПУМБ", виходячи з того, що у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Акціонерного товариства "Українська залізниця" датою запису в Єдиному державному реєстрі про державну реєстрацію ПАТ "Українська залізниця" було зазначено 21 жовтня 2015 року, а також вказано, що одним із відокремлених підрозділів ПАТ "Українська залізниця" є регіональна філія "Донецька залізниця" (40150216; 84400, Донецька обл., місто Красний Лиман, вулиця Кірова, 22), правонаступником якої є ПАТ "Українська залізниця", та враховуючи, що заборгованість за кредитними договорами позичальником (ДП "Донецька залізниця") не погашена, звернувся з позовом до ПАТ "Українська залізниця", як правонаступника ДП "Донецька залізниця", про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

25.07.2016 рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/11455/16 позовні вимоги банку були задоволені, з ПАТ "Українська залізниця" на користь ПАТ "Перший український міжнародний банк" стягнуто грошові кошти в сумі 18 766 420,62 дол. США кредиту, що за офіційним курсом НБУ станам на 16.06.2016 становить 467 051 958,01 грн., 3 285 116,99 дол. США процентів, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.06.2016 становить 81 758 815,58 грн., та 206 700,00 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Українська залізниця" залишено без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 25.07.2016 - без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України (в редакції чинній станом на дату прийняття постанови суду апеляційної інстанції) рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2016 у справі № 910/11455/16 про стягнення заборгованості з АТ "Укрзалізниця" набрало законної сили 20.09.2016.

Також із матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з набранням судовим рішення законної сили 30.09.2016 стягувач - АТ "ПУМБ" отримав наказ Господарського суду міста Києва № 910/11455/16, який був пред`явлений ним до примусового виконання. Так, 05.10.2016 за заявою банку було відкрите виконавче провадження № 52552812.

У ході примусового виконання вказаного судового рішення у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", державним виконавцем було звернуто стягнення на кошти боржника та перераховано їх на рахунок АТ "ПУМБ" в сумі 571 097 391,50 грн., що підтверджується наявною у справі копією банківської виписки (т.1, а.с. 168).

Також матеріали справи свідчать, що з АТ "Укрзалізниця" на користь АТ "ПУМБ" було стягнуто в примусовому порядку 206 700, 00 грн. судового збору, що підтверджується платіжною вимогою № 460/24-7 від 06.10.2016 та платіжним дорученням № 460/24-7 від 07.10.2016, проте, вказані кошти державним виконавцем стягувачу перераховані не були.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що грошові кошти в сумі 571 097 391,50 грн. відповідач отримав в зв`язку з примусовим виконанням наказу Господарського суду міста Києва від 30.09.2016 у справі № 910/11455/16.

23.11.2016, після виконання вказаного судового рішення, постановою Вищого господарського суду України була частково задоволена касаційна скарга ПАТ "Українська залізниця", постанова Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 та рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2016 скасовані, а справа передана до Господарського суду міста Києва на новий розгляд в іншому складі суду. Станом на час розгляду даної справи спір у справі № 910/11455/16 судом не вирішений.

Звертаючись до суду з даним позовом, АТ "Укрзалізниця" вважає, що у зв`язку з ухваленням Вищим господарським судом України постанови у справі № 910/11455/16, правові підстави для утримання стягнутих на виконання судового рішення коштів відпали, тому АТ "ПУМБ" зобов`язане відповідно до ст. 1212 ЦК України повернути АТ "Укрзалізниця" 571 304 786,23 грн. безпідставно набутих грошових коштів.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2016 у справі № 910/11455/16, на підставі якого було видано відповідний наказ та списано грошові кошти з рахунків позивача в примусовому порядку згідно Закону України "Про виконавче провадження", підтверджено факт виникнення у нього зобов`язання зі сплати стягнених за вказаним рішенням грошових коштів, що в розумінні приписів чинного законодавства України є грошовим зобов`язанням.

З огляду на позовні вимоги позивача, ним фактично ставиться питання про поворот виконання рішення, яке врегульовано ст. 333 ГПК України.

За приписами ст. 333 ГПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі (ч.ч. 1-3 ст. 333 ГПК України).

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує той факт, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем(ч.ч. 4, 5 ст. 333 ГПК України).

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду (ч. 10 ст. 333 ГПК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011 у справі N 1-25/2011 встановлено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав, у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

За таких обставин, поворот виконання рішення - це процесуальний спосіб захисту прав боржника, який фактично спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, адже правова підстава для набуття майна відпала.

В той же час, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, необхідно розмежовувати таку процесуальну дію, як поворот виконання рішення від способу захисту порушеного права власності, яке застосовується на підставі ст. 1212 ЦК України.

Так, підстави вимагати повернення виконаного однією зі сторін зобов`язання визначено, зокрема, положеннями ст. 1212 ЦК України, якими передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 1212 ЦК України приписи цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, а також застосовуються до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За змістом цієї статті її приписи застосовуються в тому випадку, коли певна вимога власника майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

У той же час, надання особі, право якої порушено, можливості самостійно визначати спосіб відновлення свого порушеного права - заява про поворот виконання судового акта або пред`явлення самостійного позову про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, не повинно мати наслідком повернення грошових коштів до прийняття нового судового рішення за результатом розгляду спору, тобто в обхід положенням ст. 333 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що діючим законодавством України передбачений спеціальний спосіб захисту прав боржника щодо повернення грошових коштів за виконаним, але у подальшому скасованим судовим рішенням, та враховуючи, що на час розгляду даної справи правова підстава набуття спірних коштів не відпала, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого суду, що позивач обрав неправильний спосіб захисту свого права та передчасно звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, у зв`язку із відсутністю грошового зобов`язання АТ "ПУМБ" перед АТ "Укрзалізниця" відсутні і правові підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму такого простроченого зобов`язання.

Щодо тверджень апелянта про наявність правових підстав для стягнення упущеної вигоди колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

У зв`язку з тим, що у АТ "ПУМБ" відсутнє грошове зобов`язання перед АТ "Укрзалізниця", а грошові кошти були отримані відповідачем на законних підставах, в діях АТ "ПУМБ" відсутнє будь-яке порушення прав позивача щодо отримання грошових коштів, яке може бути підставою для відшкодування упущеної вигоди.

Разом з цим, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено розмір такої упущеної вигоди.

В обґрунтування розміру упущеної вимоги, позивач зазначає, що відповідно до п. 4.1.10 договору банківського рахунку № 1025/1/2015-ЦЮ від 24.11.2015, укладеного між АТ "Укрзалізниця" та ПАТ "Державний ощадний банк України", банк зобов`язується проводити нарахування процентів за залишками вільних коштів на рахунку (ах) клієнта в останній банківський день місяця та зараховувати їх на рахунок (ки) клієнта в перший банківський день наступного місяця. Проценти нараховується та сплачуються в розмірах, доведених банком до відома клієнта офіційним листом.

На підтвердження розміру процентів АТ "Укрзалізниця" надало копії листів АТ "Ощадбанк" щодо встановлення індивідуальної процентної ставки за користування тимчасово вільними залишками коштів на поточних рахунках.

Разом з тим, позивачем не враховано, що розмір процентної ставки за користування тимчасово вільними залишками коштів на поточних рахунках та порядок його зміни АТ "Укрзалізниця" та АТ "Ощадбанк" були врегульовані у договорі про співробітництво № 18/52/2014-ЦЮ від 29.05.2014 (зі змінами і доповненнями).

Відповідно до п. 2.4 вказаного договору проценти нараховуються та сплачуються з розрахунку: 6,0 процентів річних по рахунках в гривні України. Зміна розміру процентної ставки відбувається в порядку, передбаченому п 3.4.2 договору співробітництва: банк направляє клієнту лист-пропозицію про зміну розміру процентної ставки та пропонує до укладання відповідного проекту додаткового договору; у разі згоди на таку зміну клієнт надає протягом 10 робочих днів з дати відправлення банком листа-пропозиції підписані уповноваженою особою клієнта та з відбитком печатки клієнта два примірники додаткового договору до цього договору про зміну процентної ставки.

Жодного іншого порядку погодження зміни процентної ставки договір банківського рахунку не містить. Разом з тим, позивачем не надано суду додаткових угод про зміну процентної ставки, а тому суд вважає, що позивач не підтвердив належними та допустимими доказами розмір упущеної вигоди, заявленої до стягнення.

З огляду на наведене та те, що приписами чинного ГПК України передбачено процесуальний спосіб захисту (поновлення) прав боржника при скасуванні рішення, апеляційний суд дійшов висновку про правомірність висновків суду першої інстанції щодо невірного обрання позивачем правової норми та способу захисту порушеного права, відтак позовні вимоги як безпідставні та необґрунтовані не підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно приписів ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладені обставини, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця". При цьому суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, а також докази, які були достатніми для прийняття законного рішення, правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, та правомірно відмовив позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Отже рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/3395/19 є таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (скаржника).

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/3395/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 у справі №910/3395/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/3395/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 28.10.2019.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

М.Л. Яковлєв