ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 915/1274/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Білоуса В.В., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Громак В.О.

за участю ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 про закриття апеляційного провадження

у справі № 915/1274/13

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лінія стилю"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 09.09.2013 порушено провадження у справі №915/1274/13 про банкрутство ТОВ "Лінія Стилю" в порядку ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 19.09.2013 у справі №915/1274/13 ТОВ "Лінія Стилю" визнано банкрутом, ліквідатором підприємства - банкрута призначено голову ліквідаційної комісії - ОСОБА_1.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.09.2016 у справі №915/1274/13, зокрема, частково задоволено скаргу ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" на дії ліквідатора ОСОБА_1.; визнано незаконними дії останньої щодо розподілу коштів, отриманих від продажу майна банкрута; припинено повноваження ліквідатора ОСОБА_1.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2017 у справі №915/1274/13 ліквідатором ТОВ "Лінія Стилю" призначено Репченко Ю. А .

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2019 у справі №915/1274/13 (Давченко Т.М.) затверджено склад ліквідаційної маси ТОВ "Лінія Стилю" та склад його майна, яке є предметом забезпечення, в такому вигляді:

1. Майно, що включене до складу ліквідаційної маси ТОВ "Лінія Стилю":

1) швейне обладнання: термопрес гідравлічний - 1 од.

2. Майно, включене окремо, як майно, що є предметом забезпечення кредитора ПАТ "ПУМБ":

1) нежитлова будівля за адресою: вул . Образцова, 4б/ 1, м. Миколаїв;

2) земельна ділянка за адресою: вул. Декабристів, 41/32, м. Миколаїв;

3) швейне обладнання: пила лен точна - 2 од., швейна машинка Juki - 2 од., швейна машинка Textima - 1 од. (обладнання реалізоване за 10990 грн. 32 коп.);

4) нежитлова будівля ФОК, літ. Ж - м. Миколаїв , вул. Декабристів, 41/5, ототожнюється з нежитловою будівлею за адресою: м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/ 32 разом з нежитловою будівлею за адресою: м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/5.

3. Майно, включене окремо, як майно, що є предметом забезпечення кредитора ПАТ "Райффайзен Банк Аваль":

1) нежитлова будівля ФОК, літ. Ж - м. Миколаїв , вул. Декабристів, 41/5, ототожнюється з нежитловою будівлею за адресою: м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/32 разом з нежитловою будівлею за адресою: м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/5.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 у справі № 915/1274/13 (колегія суддів: Лавриненко Л.В. - головуючий, Аленін О.Ю., Філінюк І.Г.) апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2019 у справі № 915/1274/13 закрито.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернулась до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 про закриття апеляційного провадження у справі № 915/1274/13 та направити справу на розгляд суду апеляційної інстанції.

Підставами для скасування оскаржуваної ухвали заявник касаційної скарги зазначає порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Так, заперечуючи висновки апеляційного суду про закриття апеляційного провадження, ОСОБА_1 наголошує на тому, що ухвала Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2019 у справі № 915/1274/13 зачіпає (порушує) її права та інтереси.

На думку скаржника, висновки суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_1 не є особою відносно якої суд вирішив питання про її права та інтереси є помилковими.

При цьому ОСОБА_1 посилається на висновки постанови Одеського апеляційного господарського суду від 27.10.2016 у даній справі про те, що вирішення питання отримання головою ліквідаційної комісії винагороди можливе після з`ясування питань щодо правового статусу майна банкрута й визначення черговості задоволення вимог кредиторів.

Як зазначає скаржник, саме оскаржуваною в апеляційному порядку ухвалою від 21.02.2019 суд встановив правовий статус спірних нежитлових будівель: визнав їх заставними, з чим ОСОБА_1 не погодилась, що і стало підставою для подання апеляційної скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 . наголошує, що визнавши спірну нежитлову будівлю ФОК, літ. Ж за адресою: м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/5 загальною площею 2560,50 кв.м заставним майном та ототожнивши її з нежитловими будівлями за адресами: м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/32 і 41 / 5 площами 2479,7 кв.м та 239,6 кв.м відповідно, суд першої інстанції позбавив її права на отримання та стягнення в майбутньому грошової винагороди на підставі ухвали господарського суду Миколаївської області від 13.03.2014 у справі № 915/1274/13.

Разом з тим, ОСОБА_1 вказує на порушення судом апеляційної інстанції ч. 11 ст.270 ГПК України, оскільки апеляційний суд проігнорував її клопотання про відкладення розгляду справи, не зазначивши про наявність такого клопотання в описовій чи мотивувальній частині ухвали, не визнав причини неявки поважними чи неповажними, відтак, позбавивши права на участь в судовому засіданні та надання пояснень про те вона є особою, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу Касаційного господарського суду від 01.07.2019, для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 у справі № 915/1274/13 визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючий (доповідач), Білоуса В.В., Жукова С.В.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.07.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 у справі № 915/1274/13 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.08.2019 у справі № 915/1274/13 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 у справі № 915/1274/13; призначено розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на 09.10.2019 на 09 год. 45 хв.

Відзиви на касаційну скаргу ОСОБА_1 від учасників даної справи до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не надходили.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2019 у справі №915/1274/13 (Давченко Т.М.) про затвердження складу ліквідаційної маси ТОВ "Лінія Стилю" та складу його майна, яке є предметом забезпечення.

Ухвалюючи рішення про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2019 у справі № 915/1274/13, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.09.2016 повноваження ліквідатора ОСОБА_1. припинено, остання з 27.09.2016 не є учасником справи №915/1247/13 про банкрутство ТОВ "Лінія Стилю", тобто позбавлена процесуального права оскаржувати в апеляційному порядку процесуальні документи, постановлені в межах цієї справи, як учасник справи.

Крім того, за висновком апеляційного суду, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не містить висновків безпосередньо щодо прав, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_1 .

Однак, суд касаційної інстанції не погоджується із вказаним рішенням апеляційного суду, оскільки воно є передчасним, а висновки суду зроблені без належної оцінки обставин справи та з порушенням вимог чинного законодавства.

Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 статті 129 Конституції України).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3 пункту 3.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

За змістом статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 254 зазначеного Кодексу учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (ч. 2 ст. 254 ГПК України).

Частиною 2 ст. 255 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 5 ст. 41 ГПК України у справах про банкрутство склад учасників справи визначається Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Згідно з наведеним у ст. 1 Закону про банкрутство визначенням, учасниками у справі про банкрутство є: сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та не заперечується в касаційній скарзі, повноваження ОСОБА_1 як ліквідатора ТОВ "Лінія стилю" припинено ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.09.2016 у справі №915/1274/13.

Виходячи з аналізу норми ст. 1 Закону про банкрутство колегія суддів погоджується з висновком апеляційного господарського суду, що наразі ОСОБА_1 не є учасником даної справи про банкрутство, відтак, позбавлена процесуального права оскаржувати ухвалені у справі судові рішення як учасник справи №915/1274/13 про банкрутство ТОВ "Лінія стилю".

В той же час, дійшовши висновку, що скаржник втратила статус учасника у даній справі про банкрутство, суд апеляційної інстанції формально підійшов до питання права апелянта на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду, не дослідив та не перевірив належним чином доводи ОСОБА_1 про те, що ухвала суду від 21.02.2019 стосується її прав та інтересів.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 послалась на те, що оскаржуваною ухвалою місцевий господарський суд вирішив питання про її права та інтереси, оскільки, визнавши нежитлову будівлю ФОК, літ. Ж за адресою: м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/5 загальною площею 2560,50 кв.м заставним майном та ототожнивши її з нежитловими будівлями за адресами: м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/32 і 41 / 5 площами 2479,7 кв.м та 239,6 кв.м відповідно, суд першої інстанції позбавив її права на отримання в подальшому грошової винагороди, призначеної ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 13.03.2014 у справі № 915/1274/13.

Відхиляючи зазначені доводи заявника апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зміст оскарженої ухвали від 21.02.2019 не містить жодних висновків або вказівок, які б впливали або змінювали висновки місцевого господарського суду, викладені в ухвалі від 13.03.2014 у справі № 915/1274/13, щодо призначення та виплати ОСОБА_1 оплати послуг у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за рахунок коштів банкрута або коштів, одержаних від продажу його майна.

Однак, при цьому, суд апеляційної інстанції не звернув увагу та не надав оцінку аргументам апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо висновків постанови Одеського апеляційного господарського суду від 27.10.2016 у даній справі про те, що вирішення питання отримання головою ліквідаційної комісії винагороди можливе після з`ясування питань щодо правового статусу майна банкрута й визначення черговості задоволення вимог кредиторів.

Як зазначає ОСОБА_1 у касаційній скарзі, і колегія суддів погоджується з цим, саме оскаржуваною в апеляційному порядку ухвалою від 21.02.2019 суд встановив правовий статус спірних нежитлових будівель, відтак вказана ухвала суду першої інстанції стосується прав, інтересів та (або) обов`язків скаржника, оскільки впливає на вирішення питання щодо отримання головою ліквідаційної комісії грошової винагороди у даній справі.

Враховуючи викладене, матеріали справи свідчать про те, що суд апеляційної інстанції належним чином не з`ясував чи прийнята оскаржувана ухвала про права, інтереси та/або обов`язки скаржника, чи розглянуто в такому рішенні і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах.

Наведене дає підстави для висновку про те, що судом апеляційної інстанції не було з`ясовано всі обставини, які мають значення для правильного вирішення поданої скаржником апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2019 у справі № 915/1274/13.

Враховуючи викладене, висновок апеляційного суду про те, що ухвала суду від 21.02.2019 не містить висновків щодо прав, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_1 , не ґрунтується на вимогах закону та належним чином досліджених обставинах справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що як вбачається з матеріалів справи, 17.05.2019 ОСОБА_1 зверталась до суду апеляційної інстанції з клопотанням від 14.05.2019 № 02-01/2/122 про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Однак суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , взагалі не розглянув клопотання останньої про відкладення розгляду справи. Жодного висновку стосовного даного клопотання оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не містить.

Статтею 129 Конституції України закріплені, зокрема, такі основні засади судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін.

Зазначені принципи знайшли своє відображення у ч. 3 ст. 2, ст. ст. 7, 13 ГПК України, а тому господарські суди зобов`язані реалізовувати їх під час здійснення господарського судочинства.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15.05.2008 у справі "Надточій проти України" (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Статтею 236 ГПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції вказаним вимогам не відповідає.

За таких обставин, виходячи з аналізу наведених норм, є передчасним висновок суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2019 у справі № 915/1274/13.

Відтак, встановивши зазначені порушення, згідно норм ст. 310 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 про закриття апеляційного провадження у справі № 915/1274/13 підлягає скасуванню, а справа у скасованій частині - направленню до Південно-західного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2019 у справі № 915/1274/13.

Оскільки, у даному випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат відповідно до ст. 129 ГПК України судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 про закриття апеляційного провадження у справі № 915/1274/13 скасувати.

Справу № 915/1274/13 у скасованій частині направити на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткаченко Н.Г.

Судді Білоус В.В.

Жуков С.В.