ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2019 Справа № 917/1458/19

м. Полтава

За позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022; адреса для листування: проспект Свободи, 8, м. Кременчук, 39601

до Кременчуцької дитячої музичної школи № 3 ім. М.М. Колачевського, пр-т Лесі Українки, буд. 18, м. Кременчук, 39610

про стягнення 57757,36 грн.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" (далі - позивач/ АТ "Полтаваобленерго") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Кременчуцької дитячої музичної школи № 3 ім. М.М. Колачевського (далі - відповідач) 57757,36 грн., в тому числі 45784,43 грн. основного боргу, 9290,32 грн. пені, 1908,14 грн. інфляційних нарахувань, 774,47 грн. 3% річних. В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 2544 від 14.01.2019.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 21.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідач відзиву на позов не надав, натомість листом № 67/04-41 від 03.09.2019 повідомив суду про визнання ним позову частково, в частині стягнення інфляційних, 3% річних та пені, а також про погашення ним суми основного боргу.

Рішення приймається в порядку ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2019 між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго", яке пізніше було перейменовано на Акціонерне товариства "Полтаваобленерго" (теплопостачальна організація за договором) та Кременчуцькою дитячою музичною школою № 3 ім. М.М. Колачевського (споживач за договором) було укладено договір № 2544 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору теплопостачальна організація зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки та на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Так, пунктом 1.2 договору визначено, що тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються в установленому порядку відповідно до Закону України «Про теплопостачання» та діючого законодавства України.

Додатком № 2 до Договору встановлено обсяги теплового навантаження та теплопостачання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної споживачу за поточний рік відповідно до тарифів діючих на момент укладання Договору, а додатком № 3 до Договору встановлено тариф на момент укладення Договору, можливість його зміни і повідомлення про це споживача.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 23 Правил користування тепловою енергією, (далі Правила) затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007, п. 2.2.2 Договору та додатку № 4 «Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію» до Договору.

Згідно п. 1 Додатку № 4 до Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаними в Додатку № 2 Гкал, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця. Сплату рахунків теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного Договору, споживач зобов`язаний проводити не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Згідно п. 4.2.2. договору за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3% річних.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що відповідач систематично порушував терміни оплати за теплову енергію, встановлені Договором.

На підтвердження обсягів споживання відповідачем теплової енергії позивачем надано копії актів про обсяги спожитої (поставлено) споживачу (субспоживачу) теплової енергії на загальну суму 127216,43 грн., а саме:

- за січень 2019 року від 31.01.2019 на суму 48467,15 грн.;

- за лютий 2019 року від 28.02.2019 на суму 41339,96 грн.;

- за березень 2019 року від 31.03.2019 на суму 25399,87 грн.;

- за квітень 2019 року від 24.04.2019 на суму 12009,45 грн.

Також на підтвердження обсягів споживання відповідачем теплової енергії позивачем надано копії відомостей про фактичні покази засобів теплової енергії за період з січня по квітень 2019 року.

Позивачем були виставлені рахунки на оплату відповідачем теплової енергії (копії рахунків та доказів їх вручення відповідачу (відомості про отримання) - в матеріалах справи).

Позивач стверджує, що відповідач за теплову енергію розрахувався не в повному обсязі сплативши 81432,00 грн., в тому числі: 26.02.2019 - 4305,00 грн., 11.04.2019 - 28007,00 грн., 20.05.2019 - 12009,45 грн. та 37110,55 грн.

Таким чином, за підрахунками позивача на момент звернення до суду з позовом відповідачем не сплачена вартість спожитої у січні - квітні 2019 року теплової енергії в сумі 45784,43 грн.

В зв`язку з цим, позивач нарахував відповідачу 9290,32 грн. пені за загальний період з 14.02.2019 по 04.07.2019, 1908,14 грн. інфляційних нарахувань за загальний період з березня по червень 2019 року та 774,47 грн. 3% річних за загальний період з 14.02.2019 по 04.07.2019 на прострочені суми зобов`язань з оплати за спожиту відповідачем теплову енергію за січень - квітень 2019 року.

Вказані суми основного боргу, пені, інфляційних нарахувань та 3% річних позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач у листі № 67/04-41 від 03.09.2019 повідомив суду про визнання ним позову частково, в частині стягнення інфляційних, 3% річних та пені, а також про погашення ним суми основного боргу.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується та не спростовується відповідачем факт споживання ним по Договору у січні-квітні 2019 року теплової енергії на загальну суму 127216,43 грн.

За підрахунками позивача на момент звернення до суду з позовом заборгованість відповідача за спожиту у вказані періоди теплову енергію становила 45784,43 грн.

Проте, згідно наданих відповідачем засвідчених копій платіжних доручень № 74 від 08.07.2019 на суму 9615,44 грн., № 72 від 08.07.2019 на суму 16155,15 грн., № 73 від 08.07.2019 на суму 4229,41 грн. та № 75 від 10.07.2019 на суму 15784,43 грн., відповідачем сплачено позивачу 45784,43 грн. заборгованості по Договору.

Судом встановлено, що всі зазначені платежі були здійснені відповідачем до подання позивачем позовної заяви до суду і не враховані позивачем у розрахунку стягуваної суми основного боргу. Так, позовна заява датована 31.07.2019, в той час як останній платіж було здійснено відповідачем 10.07.2019 і проведено банком 11.07.2019.

Таким чином, на момент звернення позивачем з позовом до суду у відповідача була відсутня основна заборгованість по Договору.

В зв`язку з цим, позовна вимога про стягнення 45784,43 грн. основного боргу є безпідставною, а отже задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 9290,32 грн. пені, 1908,14 грн. інфляційних нарахувань та 774,47 грн. 3% річних суд зазначає наступне.

Згідно п. 4.2.2. договору за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3% річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем на підставі п. 4.2.2. договору та ст. 625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача:

- пеня у розмірі 9290,32 грн. та 3% річних у розмірі 774,47 грн., нараховані на прострочені зобов`язання відповідача за січень - квітень 2019 року за загальний період з 14.02.2019 по 04.07.2019;

- інфляційні нарахування у розмірі 1908,14 грн., нараховані на прострочені відповідачем зобов`язання за січень - березень 2019 року за загальний період з березня по червень 2019 року.

Відповідачем визнано вимоги позивача про стягнення вказаних сум пені, річних та інфляційних. Судом прийнято часткове визнання відповідачем позову.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки пені, річних та інфляційних втрат та встановив їхню правильність.

Таким чином, позов в частині стягнення 9290,32 грн. пені, 774,47 грн. 3% річних та 1908,14 грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідачем визнано позов в частині стягнення 9290,32 грн. пені, 774,47 грн. 3% річних та 1908,14 грн. інфляційних втрат, то 50% судового збору, сплаченого позивачем за вимогами про стягнення вказаних сум, які становлять 199,11 грн., підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

В іншій частині судові витрати позивача зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 130 (ч. 1), 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Кременчуцької дитячої музичної школи № 3 ім. М.М. Колачевського (проспект Лесі Українки, буд. 18, м. Кременчук, 39610; ) на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022; адреса для листування: проспект Свободи, 8, м. Кременчук, 39601; ) 9290 грн. 32 коп. пені, 774 грн. 47 коп. 3% річних, 1908 грн. 14 коп. інфляційних втрат, 199 грн. 11 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Повернути Акціонерному товариству "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022; адреса для листування: проспект Свободи, 8, м. Кременчук, 39601; ) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 199 грн. 11 коп., який сплачено платіжним дорученням № від 30.07.2019 (оригінал платіжного доручення № від 30.07.2019 на суму 1921,00 грн. знаходиться в матеріалах справи № 917/1458/19).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С. Семчук