РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.10.2019Справа № 910/10506/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінструмент" (51938, Дніпропетровська обл., м.Кам`янське, вул. Соборна, буд.12, )

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська, буд.5, )

про стягнення 502 365,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроінструмент" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" 445 521,96 грн. основного боргу - заборгованості за поставлений товар по договору № СВРЗ-03-22-18-115/ю від 18.09.2019, 16 261,55 грн. інфляційних втрат, 7435,54 грн. 3% річних, 33 145,95 грн. пені.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 09.08.2019 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановив відповідачу строк для подання заперечень проти спрощеного позовного провадження у строк до 02.09.2019 та для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, та позивачу - для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

09.09.2019 відповідач засобами поштового зв`язку подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зауважив про невірне нарахування позивачем інфляційних втрат, та просив зменшити розмір штрафних санкцій на 50% з огляду на незначне прострочення оплати товару, часткове погашення боргу та ненадання позивачем доказів реального понесення збитків у зв`язку із діями відповідача.

16.09.2019 позивач засобами поштового зв`язку подав до суду відповідь на відзив, в якій не погодився із доводами щодо невірного нарахування інфляційних втрат, зазначив, що всі розрахунки проведені станом на 26.07.2019, заперечив проти зменшення штрафних санкцій, оскільки позивач перебуває у скрутному фінансовому становищі, ненадходження від відповідача коштів на спірну суму негативно вплинуло на господарську діяльність товариства.

Відповідач заперечень на відповідь на відзив не надав.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.09.2018 між позивачем - ТОВ «Євроінструмент» (постачальник за договором) та ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» (покупець), правонаступником якого є відповідач, був укладений договір поставки № СВРЗ-03-22-18-115/ю, за умовами якого постачальник зобов`язався протягом 2018 року поставити покупцю товари, зазначені у Специфікації № 1 (додаток № 1) до даного договору, а покупець - прийняти і оплатити такі товари згідно умов договору.

Найменування товару - код ДК 021:2015-34630000-2- частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху - запасні частини у кількості 49 400 шт (пп.1.2-1.3 договору).

Згідно п.3.1 договору, ціна договору становить 1 328 738,40 грн.

Сторони у пп.4.1-4.3 договору обумовили порядок здійснення оплати, а саме: розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються у безготівковій формі (п.4.1), покупець здійснює оплату поставленого товару протягом 10 банківських днів з дня отримання на підставі виставленого рахунку постачальником, але не раніше реєстрації податкової накладної. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами видаткової накладної та/або акту приймання-передачі (п.4.2); до рахунку додаються видаткова накладна та/або акт приймання-передачі товару, товарно-транспортна накладна, документи, що підтверджують якість товару (п.4.3).

Матеріалами справи та поясненнями сторін встановлено, що позивач на виконання товару за видатковими накладними у період вересень-грудень 2018 здійснив поставку товару по договору, а відповідач здійснив часткову оплату його вартості, при цьому поставлений товар за видатковими накладними № 89 від 18.12.2018 на суму 375 395,40 грн. та № 91 від 22.12.2018 на суму 70 126,56 грн, всього 445 521,96 грн залишився неоплаченим.

Факт наявності заборгованості відповідача у вказаній сумі 445 521,96 грн підтверджується підписаним сторонами Актом звіряння взаєморозрахунків станом на 31.05.2019 та відповідачем не оспорюється.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1-3 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Доказів оплати відповідачем суми 445 521,96 грн. боргу, у т.ч. у визначені строки, суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення боргу у розмірі 445 521,96 грн є правомірною.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 8.2 договору визначено, що у разі порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання зобов`язань щодо належної та своєчасної оплати вартості товару позивачем нараховано до стягнення з відповідача 16 261,55 грн. інфляційних втрат, 7435,54 грн. 3% річних, 33 145,95 грн. пені, а саме:

- по накладній № 89 від 18.12.2018 - заявлено до стягнення 27 933,53 грн пені за період з 04.01.2019 по 04.06.2019, 6294,30 грн 3% річних за період з 04.01.2019 по 26.07.2019, 13 701,93 грн інфляційних втрат за період січень-червень 2019;

- по накладній №91 від 20.12.2018 - заявлено до стягнення 5212,42 грн пені за період з 10.01.2019 по 10.06.2019, 1141,24 грн 3% річних за період з 10.01.2019 по 26.07.2019, 2559,62 грн інфляційних втрат за період січень-червень 2019.

Відповідач у відзиві не погодився із нарахування інфляційних втрат, зазначивши про невірно застосований коефіцієнт інфляції за період січень-липень 2019, просив відмовити в частині стягнення 2803,98 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних, суд встановив, що останній є арифметично вірним та обґрунтованим, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо тверджень сторін про нарахування інфляційних втрат, суд зазначає, що відповідно до положень статті 14 ГПК України, суд розглядає справу за зверненням особи в межах заявлених нею вимог.

Згідно розрахунку позивача, доданого до позовної заяви інфляційні втрати у сумі 16 261,55 грн нараховані за період з січня 2019 по червень 2019, що не відповідає поясненням позивача про нарахування станом на 26.07.2019 та контррозрахунку відповідача за період січень-липень 2019, тому здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат в межах заявленого позивачем періоду, суд задовольняє вказані вимоги в частині стягнення 16 243,71 грн. інфляційних втрат, а саме:

13 686,90 грн. за період з 04.01.2019 по 30.06.2019 по накладній № 89 від 18.12.2019, виходячи з розрахунку:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
04.01.2019 - 30.06..401.03613686.90389082.30
та 2556,81 грн. за період з 10.01.2016 по 30.06.2019 по накладній № 91 від 20.12.2018 відповідно до розрахунку:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
10.01.2019 - 30.06.201970126.561.0362556.8172683.37

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення 445 521,96 грн основного боргу, 33 145,95 грн пені, 16 243,71 грн інфляційних втрат та 7435,54 грн 3% річних. В решті позову належить відмовити у зв`язку із безпідставністю нарахування.

Разом з тим, відповідач у відзиві заявив про зменшення розміру штрафних санкцій на 50%, в обґрунтування чого посилається на те, що порушення зобов`язання не завдало значної шкоди позивачу, прострочення є незначним і відповідач здійснював часткове погашення боргу.

Позивач у відповіді на відзив про задоволення заяви відповідача та зменшення штрафних санкцій заперечив.

Пунктом 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки та розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Цивільні та господарські відносини ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Відповідно до ст.ст. 73, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій ( уданому випадку пені) з тих підстав, що відповідачем не подано до суду жодних належних доказів щодо підтвердження підстав зменшення штрафних санкцій, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінструмент" є доведеними та підлягають задоволенню в частині стягнення 445 521,96 грн основного боргу, 33 145,95 грн пені, 16 243,71 грн інфляційних втрат та 7435,54 грн 3% річних. В решті позову належить відмовити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 89, 129, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська, буд.5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінструмент" (51938, Дніпропетровська обл., м.Кам`янське, вул. Соборна, буд.12, ) 445 521 (чотириста сорок п`ять тисяч п`ятсот двадцять одну) грн. 96 коп основного боргу, 33 145 (тридцять три тисячі сто сорок п`ять) грн. 96 коп пені, 16 243 (шістнадцять тисяч двісті сорок три) грн. 71 коп інфляційних втрат, 7435 (сім тисяч чотириста тридцять п`ять) грн. 54 коп 3% річних, 7038 (сім тисяч тридцять вісім) грн. 02 коп витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак