ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2685/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро", місто Харків
до Державного підприємства "Новопокровський комбінат хлібопродуктів", Харківська область, Чугуївський район, селище міського типу Новопокровка
про стягнення 4 512 769,49 грн.
за участю представників:

позивача - Крайз О.І. (на підставі ордеру від 04.01.2019 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 14.05.2014);

відповідача - Чуб С ОСОБА_1 В. (на підставі ордеру від 30.09.2019 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 25.07.2018);

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" (відповідач) про стягнення 4 512 769,46 грн., з яких: 2 710 000,00 грн. - сума основної заборгованості за Договором поставки № ОТ030518 від 03.05.2018 року, 1 538 331,39 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором, 131 933,45 грн. - 3% річних та 132 504,65 грн. - інфляційні втрати. Також позивач просить суд розподілити судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.09.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2685/19; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30 вересня 2019 року.

Представник позивача, який брав участь в підготовчому засіданні 30.09.2019, додаткових доказів в обґрунтування своєї правової позиції не подав.

Представник відповідача в підготовчому засіданні 30.09.2019 зазначив, що відзив на позов ТОВ "ТБ "Новаагро" подавати не буде; підтвердив поставку продукції та посилався на те, що заборгованість виникла у зв`язку із відсутністю коштів.

Розгляд справи № 922/2689/19 в підготовчому засіданні було відкладено на 16 жовтня 2019 року, на підставі пункту 3 частини другої статті 183 Господарського процесуального кодексу України. Відповідну ухвалу занесено до протоколу підготовчого засідання від 30.09.2019.

В підготовчому засіданні 16 жовтня 2019 року представники сторін вказали, що позивачем та відповідачем повідомлено суд про всі обставини справи та надані усі докази, а також подали письмову згоду на розгляд справи по суті у той самий день, безпосередньо після закінчення підготовчого засідання (за вх. № 24816).

З огляду на те, що під час підготовчого провадження у даній справі було остаточно визначено предмет спору та характер спірних правовідносин; позовні вимоги та склад учасників судового процесу; визначено обставини справи, які підлягають встановленню, суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі № 922/2685/19 та призначити справу до судового розгляду по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання 16 жовтня 2019 року.

Представник позивача в судовому засіданні 16.10.2019 позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.10.2019 проти позову заперечував.

Заслухавши представників сторін, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача та пояснення відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

03 травня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (як Постачальником) Державним підприємством "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" (як Покупцем) було укладено Договір поставки № ОТ030518 (далі -Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, ціна, найменування, асортимент, кількість та якість якого була затверджується сторонами в Специфікації, що є додатком до Договору.

Згідно пунктів 2.1., 2.2. Договору загальна сума Договору складає загальну вартість Товару у всіх підписаних сторонами Додатках (Специфікаціях) за цим Договором. Покупець проводить оплату Товару на умовах, які зазначені в Специфікації на розрахунковий рахунок постачальника в строк, що затверджений сторонами в Специфікації, але не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати поставки Товару.

Момент переходу права власності на Товар та момент виконання зобов`язання Постачальника щодо поставки Товару вважаються такими, що настали відповідно до умов поставки згідно із Інкотермс 2010, які затверджуються сторонами в Специфікації, але не пізніше дати підписання сторонами видаткових накладних (п. 3.3. Договору).

Відповідно також до пункту 4.4. Договору датою поставки Товару є дата у видатковій накладній або товарно-транспортній накладній або в іншому документі, який підписано повноважними представниками сторін, або однією із сторін та перевізником, якщо це передбачено умовами поставки, які передбачені в специфікації або Договорі.

Цей Договір набирає чинності в момент його підписання сторонами та діє до 30.06.2018, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним (п. 8.5. Договору).

З матеріалів справи вбачається, що сторонами було погоджено та складено такі Специфікації за Договором:

- 03 травня 2018 року сторонами підписано Специфікацію № 1 до Договору, відповідно до якої Постачальник зобов`язався поставити висівки пшеничні гранульовані у обсязі 1 000,00 тон (+/- 10 %) загальною вартістю 802 500,00 грн. у строк до 31 травня 2018 року. Покупець сплачує Товар наступним порядком: протягом 7 (семи) календарних днів з моменту поставки відповідної партії;

- 03 травня 2018 року сторонами було підписано Специфікацію № 2 до Договору, відповідно до якої Постачальник зобов`язався поставити висівки пшеничні гранульовані у обсязі 1 000,00 тон (+/- 10 %) загальною вартістю 4 719 000,00 грн. у строк до 30 червня 2018 року. Покупець сплачує Товар наступним порядком: протягом 7 (семи) календарних днів з моменту поставки відповідної партії;

- 23 травня 2018 року сторонами було підписано Специфікацію № 3 до Договору, відповідно до якої Постачальник зобов`язався поставити висівки пшеничні гранульовані у обсязі 1 000,00 тон (+/- 10 %) загальною вартістю 4 686 000,00 грн. у строк до 30 липня 2018 року. Покупець сплачує Товар наступним порядком: протягом 7 (семи) календарних днів з моменту поставки відповідної партії;

- 31 травня 2018 року сторонами було підписано Специфікацію № 4 до Договору, відповідно до якої Постачальник зобов`язався поставити висівки пшеничні гранульовані у обсязі 1 000,00 тон (+/- 10 %) загальною вартістю 4 686 000,00 грн. у строк до 30 липня 2018 року. Покупець сплачує Товар наступним порядком: протягом 7 (семи) календарних днів з моменту поставки відповідної партії;

- 19 травня 2018 року сторонами було підписано Специфікацію № 5 до Договору, відповідно до якої Постачальник зобов`язався поставити висівки пшеничні гранульовані у обсязі 1 000,00 тон (+/- 10 %) загальною вартістю 1 746 030,00 грн. у строк до 02 липня 2018 року. Покупець сплачує Товар наступним порядком: протягом 7 (семи) календарних днів з моменту поставки відповідної партії.

На виконання своїх зобов`язань за Договором поставки № ОТ030518 від 03 травня 2018 року, згідно вищезазначених Специфікацій, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" передало у власність Державного підприємства "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" Товар (висівки пшеничні гранульовані) на загальну суму 20 354 579,30 грн., а Підприємство прийняло Товар у власність, що підтверджується оформленими сторонами видатковими накладними (том 1, арк.с. 17-37). Разом з тим, за отриману від ТОВ "ТБ "Новаагро" продукцію відповідач розрахувався несвоєчасно та не в повному обсязі. Так, проплати на суму 17 608 780,16 грн. наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень (том 1, арк.с. 55 - 73), а зобов`язання на суму 35 799,14 грн. припинилось шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (том 1, арк.с. 74).

Факт поставки Товару та неповної його оплати не заперечував також і представник ДП "Новопокровський КХП". Залишок вартості продукції відповідачем оплачено не було.

Таким чином, на час розгляду справи заборгованість Державного підприємства "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" за Договором поставки № ОТ030518 від 03.05.2018 становить 2 710 000,00 грн. Крім того, внаслідок прострочення виконання відповідачем господарського зобов`язання, позивачем також нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 1 538 331,39 грн. (на підставі пункту 5.2. Договору), 3% річних в розмірі 131 933,45 грн. та інфляційні втрати в розмірі 132 504,65 грн. (в порядку статті 625 Цивільного кодексу України). Обставини щодо стягнення боргу та вказаних нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" до суду із даним позовом.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно частини другої вказаної статті підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються і приписи статті 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України): господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, за змістом статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 ЦК України.

Окремим видом зобов`язання є договір поставки. Так, згідно з частинами першою, другою статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, жодних доказів остаточної оплати отриманого за Договором поставки № ОТ030518 від 03.05.2018 товару у погоджені сторонами строки не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 2 710 000,00 грн. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами частини другої статті 193 ГК України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (частина перша статті 199 ГК України).

Відповідно також до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Пунктами 5.2., 5.6. Договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати Товару згідно умов Договору Покупець сплачує Постачальнику на вимогу останнього пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який вона нараховувалась, від загальної вартості неоплаченого Товару за кожен день прострочення до моменту фактичного виконання Покупцем свого зобов`язання за цим Договором. Сторони домовились, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України збільшити строк нарахування штрафних санкцій до 3 (трьох) років від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати отриманого товару у встановлений Договором термін, господарський суд доходить висновку про правомірність позовних вимог в частині застосування штрафних санкцій.

Крім того, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз частини другої статті 625 ЦК України вказує на те, що нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

До матеріалів справи позивачем надано розрахунок пені - на суму 1 538 331,39 грн., трьох процентів річних - на суму 131 933,45 грн. та інфляційних нарахувань - на суму 132 504,65 грн., з урахуванням усіх проплат Державного підприємства "Новопокровський комбінат хлібопродуктів". Ознайомившись із зазначеними розрахунками суд встановив, що позивачем неправильно встановлено періоди відповідних нарахувань, а також не враховано частину п`яту статті 254 ЦК України, якою визначено: якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Водночас, здійснивши самостійний розрахунок пені, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань за періоди прострочення Державним підприємством "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" оплати товару за а Договором поставки № ОТ030518 від 03.05.2018, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині, оскільки нарахування позивача заявлені в розмірі меншому ніж розраховано судом.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, судовий збір також покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" в розмірі 67 691,54 грн.

Крім того, на виконання пункту 8 частини третьої статті 165 Господарського процесуального кодексу України, Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" було надано до позовної заяви попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, в якому зазначено витрати на професійну правову допомогу в розмірі 216 996,00 грн.

До закінчення судових дебатів представником позивача було подано заяву про надання доказів на підтвердження розміру понесених витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду в порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

На підставі наведеного, суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу позивача будуть розглянуті та розподілені судом в порядку частини першої статті 221 Господарського процесуального кодексу України, за умови надання Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до статей 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, статей 173-175, 193 Господарського кодексу України та керуючись статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" (ДП "Новопокровський КХП"; місцезнаходження: 63523, Харківська область, Чугуївський район, селище міського типу Новопокровка, вулиця Ім. В Вєсіча, будинок 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (ТОВ "ТБ "Новаагро"; місцезнаходження: 61002, місто Харків, вулиця Чернишевська, будинок 66; ) основну заборгованість за Договором поставки № ОТ030518 від 03.05.2018 в розмірі 2 710 000,00 грн., пеню в розмірі 1 538 331,39 грн., 3% річних в розмірі 131 933,45 грн., інфляційні втрати в розмірі 132 504,65 грн. та судовий збір в розмірі 67 691,54 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "24" жовтня 2019 р.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/2685/19