ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

28 жовтня 2019 року м.Тернопіль Справа №921/670/19

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши матеріали заяви №4523/08 від 22.10.2019 (вх.№821 від 22.10.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільелектропостач», м.Тернопіль

про видачу судового наказу

про стягнення 101776,62грн боргу по оплаті спожитої електроенергії, 322,55грн інфляційних нарахувань, 1401,31грн - 3% річних та 16204,62грн пені

з боржника - Комунального некомерційного підприємства «Золотопотіцька районна лікарня» Бучацької районної ради, смт.Золотий Потік Бучацького району Тернопільської області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопільелектропостач», м.Тернопіль, звернувся 22.10.2019 (згідно відтиску штампу вхідної поштової кореспонденції суду за вх.№821) до Господарського суду Тернопільської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника - Комунального некомерційного підприємства «Золотопотіцька районна лікарня» Бучацької районної ради, смт.Золотий Потік Бучацького району Тернопільської області, 101776,62грн боргу за спожиту електроенергію в період з січня по вересень 2019 року, а також нарахованих за період з 13.02.2019 по 21.10.2019: 322,55грн інфляційних втрат, 1401,31грн - 3% річних та 16204,62грн пені.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником взятих на себе договірних зобов`язань в частині проведення своєчасного та повного розрахунку за спожиту електроенергію.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині вимоги про стягнення з боржника суми пені. При цьому суд виходив з наступних міркувань.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Як вбачається із змісту поданої заяви, відповідно до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №158 від 22.01.2019, додаткових угод до договору від 22.01.2019, 13.03.2019, Заяви-приєднання до умов договору (додаток №1 до договору), Комерційної пропозиції «Універсальна» (додаток №2 до договору), договірних обсягів споживання електроенергії (додаток №4 до договору) Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопільелектропостач» як Постачальник, взяло на себе зобов`язання продати електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Комунальне некомерційне підприємство «Золотопотіцька районна лікарня» Бучацької районної ради, як Споживач, зобов`язалося оплатити Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії в порядку та строки, визначені договором та Комерційною пропозицією «Універсальна».

На обґрунтування заявленої до стягнення суми заявник посилається на факт постачання (продажу) - споживання активної електричної енергії у 2019 року, а саме: в січні - 17760кВт вартістю 55383,49грн (рахунок від 25.01.2019), лютому - 19760кВт на суму 61620,37грн (рахунок від 26.02.2019), в березні - 15560кВт на суму 48522,92грн (рахунок від 31.03.2019), квітні - 17000кВт на суму 56060,42грн (рахунок від 24.04.2019), травні - 10960кВт на суму 36142,49грн (рахунок від 22.05.2019), червні - 6400кВт на суму 21105,10грн (рахунок від 24.06.2019), липні - 7120кВт на суму 26373,79грн (рахунок від 24.07.2019), серпні - 6280кВт на суму 21663,13грн (рахунок від 23.08.2019), вересні - 6440кВт на суму 20703,47грн (рахунок від 20.09.2019). Всього боржником у заявлений період спожито 107280кВт (згідно щомісячних Детальних звітів розходу по ТО) активної електроенергії на суму 347575,18грн.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Розрахунковим періодом за спожиту електроенергію є календарний місяць. Оплата за фактично відпущену електричну енергію в розрахунковому періоді відповідно до даних комерційного обліку і наданих розрахунків за спожиту електричну енергії здійснюється на підставі виставлених Постачальником рахунків, які отримуються Споживачем не пізніше третього робочого дня з дати завершення розрахункового періоду. Якщо рахунок на оплату електропостачання не отримано Споживачем ні засобами електронного зв`язку, ні в паперовому вигляді в Постачальника на третій робочий день з дати завершення розрахункового періоду, рахунок вважається отриманим Споживачем третього робочого дня з дати завершення розрахункового періоду. Оплату рахунка Постачальника Споживач зобов`язався здійснювати у строки, визначені в рахунку, але не менше п`яти робочих днів від дати отримання рахунку, або протягом п`яти робочих днів від строку оплати, зазначеного комерційній пропозиції, прийнятій Споживачем (п.п.5.8, 5.10, 6.2, граф «Спосіб оплати» та «Термін надання рахунку за спожиту електроенергію та строк його оплати»).

Таким чином, погодженні сторонами строки проведення розрахунків та умови договору свідчать про обов`язок боржника оплачувати спожиту електричну енергію.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заявником зазначено, що Комунальним некомерційним підприємством «Золотопотіцька районна лікарня» Бучацької районної ради розрахунок за договором здійснено частково на загальну суму 233298,56грн (сплачено в січні 2019 року 12500грн, в березні 2019 року 97580,99грн, квітні 2019 року - 18725,47грн травні 2019 року - 28493,91грн, липні 2019 року - 8498,19грн, серпні 2019 року - 12500грн, вересні 2019 року - 12500грн), у зв`язку з чим у боржника виникла заборгованість по оплаті вартості електроенергії в розмірі 114276,62грн.

Наведене послугували підставою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника 114276,62грн основного боргу, а також нарахованих в період з 13.02.2019 по 21.10.2019 за неналежне виконання грошового зобов`язання 322,55грн інфляційних втрат, 1401,31грн - 3% річних та 16204,62грн пені.

Згідно з приписами ч.2 ст.12 ГПК України, наказне провадження може бути призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Положеннями ст.148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до положень ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, згідно норм ст.230 ГК України вимога про стягнення пені є вимогою про стягнення штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, а також видом забезпечення виконання зобов`язання та відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відтак, пеня не є заборгованістю за договором, а є штрафною санкцією. Вимоги про сплату пені у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й має грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, тому відповідна вимога повинна розглядатися у позовному провадженні з дослідженням та перевіркою судом нарахованих сум, підстав та періодів таких нарахувань.

Згідно з п.3 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

У разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог (ч3 ст.152 ГПК України).

Отже, вимоги заявника про видачу наказу в частині стягнення з боржника 16204,62грн пені не відповідають положенням ст.148 ГПК України, відповідно, не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, а можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.12, 148, п.3 ч.1, ч.2, ч.3 ст.152, ст.ст.154, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Тернопільелектропостач», м.Тернопіль, у видачі судового наказу про стягнення з боржника - Комунального некомерційного підприємства «Золотопотіцька районна лікарня» Бучацької районної ради, смт.Золотий Потік Бучацького району Тернопільської області, - 16204,62грн пені.

2. Копію ухвали направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення: Товариству з обмеженою відповідальністю «Тернопільелектропостач», проспект Злуки, 2В, м.Тернопіль, 46016; Комунальному некомерційному підприємству «Золотопотіцька районна лікарня» Бучацької районної ради, вул.Лесі Українки, 77, смт.Золотий Потік Бучацького району Тернопільської області, 48451.

Ухвала підписана 28.10.2019, набирає законної сили відповідно до приписів ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена протягом 10 днів від дати її підписання до Західного апеляційного господарського суду (п.1 ч.1 ст.255, ч.1 ст.256, ст.257, пп.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України).

Суддя Н.О. Андрусик