ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.10.2019 Справа № 920/876/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження справу № 920/876/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Такт», м. Дніпро

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Науково-виробничого акціонерного товариства «ВНДІкомпресормаш», м. Суми

про стягнення 66 633,14 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача Бичков В.В. (довіреність б/н від 02.01.2019)

від відповідача Кісіль А.В. (адвокат) (ордер серії СМ № 92 -2019 від 15.07.2019)

при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М.

ВСТАНОВИВ:

19.08.2019 позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 66633,14 грн. (з яких: 55087,42 грн. основного боргу, 6036,97 грн. пені, 5508,75 грн. штрафу) заборгованості за неналежне виконання умов договору поставки № 3217 від 08.02.2018, а також 1921,00 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 27.08.2019 відкрито провадження у справі № 920/876/19, справу постановлено розглядати у прядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов до 16.09.2019.

02.09.2019 до суду надійшов відзив відповідача у справі, у якому він просить суд розглядати справу у судовому засіданні з повідомленням сторін, а також відмовити у задоволенні позову через його необґрунтованість.

Ухвалою суду від 09.09.2019 клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням сторін задоволено. Справу постановлено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та розгляд справи по суті призначено у судове засідання на 10.10.2019.

13.09.2019 позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що з метою унеможливлення зловживання представником відповідача своїми процесуальними правами що суперечить акту звірки взаєморозрахунків від 04.09.2019 р. та волевиявленню клієнта просить суд з власної ініціативи поставити в судовому засіданні перед представником відповідача наступні запитання:

- чи має в своєму розпорядженні відповідач оригінали первинних документів додані до позову в цій справі на спірний товар (суб`єктивна думка адвоката щодо оформлення документів на цей час не має значення)?

- чи скористався відповідач правом на податковий кредит за податковою накладною від 21.03.2019 р. № 811?

- чи оприбуткований відповідачем спірний товар та на підставі яких первинних документів (за видатковими накладними, ТТН які додані до позову чи на підставі інших документів, яких та на підставі чого)?

- чи використаний відповідачем спірний товар в його господарській діяльності ?

Ухвалою суду від 17.09.2019 було задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання у режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 10.10.2019 відкладено розгляд справи по суті на 21.10.2019.

В судовому засіданні 21.10.2019 на поставлені представнику відповідача запитання, зазначені позивачем у відповіді на відзив, представник відповідача обґрунтованих стверджувальних чи заперечних відповідей суду не надав.

Представник позивача в судовому засіданні 21.10.2019 надав усні пояснення в обґрунтування позовних вимог, підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.10.2019 підтримав поданий відзив та просив в задоволенні позову відмовити.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Згідно зі ст. 114 Господарського процесуального кодексу України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи час, наданий сторонам для підготовки до судових засідань в даній справі та для подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи сторін, суд встановив:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, з урахуванням протоколу розбіжностей від 26.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Такт» (позивачем у справі, постачальником) та Приватним акціонерним товариством «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» (відповідачем у справі, покупцем) було укладено договір поставки № 3217 від 08.02.2018.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник взяв на себе зобов`язання протягом терміну дії договору постачати та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язався приймати та оплачувати товар, перелік і кількість якого визначаються специфікаціями.

Згідно з п.п. 2.1., 2.2. Договору загальна сума Договору визначається сумарно вартістю товару, згідно підписаних Сторонами Специфікацій. Ціна товару, що поставляється покупцю є договірною і вказується для кожної позиції у Специфікаціях. Оплата партії товару, передбаченої конкретною Специфікацією, здійснюється в порядку на умовах та строки визначені такою специфікацією.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2, 3.3. Договору сторони погодили, що поставка партії Товару, передбаченої конкретною Специфікацією, здійснюється у порядку, на умовах та строки визначені такою Специфікацією. Умови поставки партії Товару визначаються згідно Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів ИНКОТЕРМС у редакції 2010 р. та вказуються Сторонами у Специфікаціях. У момент передачі Товару Постачальник зобов`язаний надати Покупцеві наступні товаросупроводжувальні документи:

- рахунок-фактуру;

- видаткову накладну;

- товаротранспортну (залізничну) накладну;

- сертифікат якості та/або сертифікат відповідності.

Постачальник зобов`язаний, протягом 15-ти днів від дати виникнення обов`язку щодо складання податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної, надати Покупцю податкову накладну та/або розрахунок коригування до податкової накладної, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису уповноваженої платником особи, у порядку визначеному законодавством. В момент передачі податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної вона повинна бути заповнена згідно вимог ст. 187, 201 Податкового кодексу України та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рахунок-фактура повинен містити номер та дату Договору, номер та дату Специфікації.

У разі відсутності в рахунку-фактурі необхідної для оплати інформації, в тому числі інформації, визначеної п. 3.3. даного Договору Покупець має право не приймати такий документ до оплати та повернути рахунок-фактуру Постачальнику для виправлення помилок або його заміни. Дата отримання належно оформленого рахунку-фактури, з урахуванням усіх, зазначених у п. 3.3., вимог Покупця буде вважатись датою отримання скоригованого рахунку-фактури (пункт 3.4 договору поставки).

Згідно з п. 3.5. Договору право власності, а також ризики випадкового ушкодження або знищення Товару переходять від Постачальника Покупцеві в момент документального оформлення передачі Товару в розпорядження Покупця у вищезазначеному пункті поставки. Датою переходу права власності, а також ризиків випадкового ушкодження або знищення Товару, є дата, зазначена представником Покупця на товаросупроводжувальних документах (видаткова, товаротранспортна (залізнична) накладна).

Пунктом 9.2. Договору сторони дійшли згоди, що строк дії цього Договору встановлюється від дати набрання Договором чинності та до « 31» декабря 2018 року, у частині гарантійних зобов`язань до закінчення гарантійного строку,у частині сплати штрафних санкцій або відшкодування збитків до моменту оплати.

Додатковою угодою № 1 від 29.12.2017 збільшено термін дії договору до 31.12.2019.

З матеріалів справи вбачається, що 14.03.2019 сторони узгодили специфікацію №4 на товар (металопрокат в асортименті) на загальну суму 112580,92 грн. в т.ч. ПДВ, а 18.03.2019 специфікацію № 5 на товар (металопрокат в асортименті) на загальну суму 34884,26 грн., в т.ч. ПДВ.

Згідно цих специфікацій умови поставки товару однакові: FCA м. Дніпро, згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року, термін постачання товару - березень 2019 р.

На виконання специфікацій № 4 та № 5 позивач здійснив допоставку, поставку та передав у власність відповідачу товар згідно видаткової накладної № РН-003261 від 21.03.2019 на суму 31751,76 грн., згідно видаткової накладної № РН-003262 від 21.03.2019 на суму 23335,66 грн., а всього на суму 55087,42 грн.

Відповідно до вказівок відповідача у листі № 003/7892 від 21.03.2019 товар переданий перевізнику за ТТН № 1831 від 21.03.2019 разом з рахунком-фактурою від 21.03.2019 № СФ-003610/РН-003261, рахунком-фактурою від 21.03.2019 № СФ-003513/РН-003262, рахунком-фактурою від 21.03.2019 № СФ-003610/РН-003261, рахунком на оплату від 18.03.2019 р. № СФ-003610, рахунком на оплату від 14.03.2019 № СФ-003513.

Зобов`язання постачальника по поставці товару вважаються виконаними з моменту передачі товару в розпорядження покупця у пункті поставки товару (FCA м. Дніпро, вул. Курсантська, 1Р) вказаного в ТТН, як місце завантаження товару (п. 3.6. Договору).

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 30.08.2019 ставить під сумнів факт поставки позивачем товару, передбаченого Специфікаціями № 4 та № 5 та відповідно отримання відповідачем товарно-матеріальних цінностей відповідно до видаткових накладних №РН-003261, № РН-003262 від 21.03.2019.

Суд, таку позицію відповідача оцінює критично та не може покласти її в основу рішення у даній справі, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 21.03.2019 позивачем були оформлені та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні № 809, № 810, які відображені відповідачем в своєму податковому обліку з податку на додану вартість (отримав право на податковий кредит), що не можливо за відсутності факту отримання ним товару (попередньої оплати не було) та у разі, якщо первинні документи складені неналежним чином або не свідчить про фактичну передачу постачальником товару покупцю.

Окрім цього, своїми конклюдентними діями, а саме підписанням акту звірки взаєморозрахунків від 04.09.2019 відповідач підтвердив факт поставки позивачем та отримання відповідачем товару за видатковими накладними № РН-003261 від 21.03.2019 на суму 31751,76 грн., № РН-003262 від 21.03.2019 на суму 23335,66 грн. та підтвердження факту поставки саме на виконання умов договору № 3217 від 08.02.2018.

Більше того в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про заперечення відповідача щодо кількості, якості чи умов поставки та оформлення товару 21.03.2019 за видатковими накладними № РН-003261 та № РН-003262 від 21.03.2019.

Згідно ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач за якістю та кількістю та відповідно до п.3.5, 3.6 договору з переходом до нього права власності в особі свого представника (перевізника, водія) прийняв вказаний товар 21.03.2019 без зауважень, в подальшому від прийнятого товару та його оплати не відмовився, але не виконав свої грошові зобов`язання з оплати за цей товар, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в сумі 55087,42 грн.

Оплата товару здійснюється відповідно до умов специфікації (п. 2.2 договору), на підставі рахунок-фактури (п.2.3 договору), а зобов`язання покупця з оплати товару вважаються виконаними з моменту зарахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Згідно специфікацій № 4 від 14.03.2019 та № 5 від 18.03.2019 умови оплати товару 100 % протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки товару. Вказаний строк оплати товару за видатковими накладними від 21.03.2019 сплив 20 квітня (субота, неробочий день), а тому останній день для оплати товару припадає на перший наступний робочий день 22 квітня 2019 р.

Станом на день звернення з цим позовом відповідач вартість отриманого товару не сплатив, а відтак сума боргу (дебіторської заборгованості) за товар за видатковими накладними складає 55087,42 грн.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Змістом ч. 1-2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

За умовами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як зазначено вище, відповідач свої грошові зобов`язання своєчасно та повністю не виконав.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі ( п.30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено факт поставки позивачем та прийняття відповідачем товару на загальну суму 55087,42 грн. за Специфікаціями №№ 4, 5 на виконання умов Договору поставки № 3217 від 08.02.2018.

Відповідачем не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог позивача.

Суд, керуючись пп. 4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 55087,42 грн. заборгованості за поставлений товар є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами статті 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 6.3. договору сторони погодили, що у разі прострочення покупцем граничного строку (терміну) оплати товару встановленого цим договором:

- покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, розмір якої дорівнює подвійній обліковій ставці НБУ, яка діяла в період прострочення, від своєчасно неоплаченої суми, за кожний день прострочення;

- по закінченні перших 30 (тридцяти) календарних днів, після дня настання граничного строку (терміну) оплати товару, покупець протягом наступного банківського дня зобов`язується виплатити постачальнику штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від суми заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій позивач зазначає, що перші 30 (тридцять) календарних днів, після дня настання граничного строку (терміну) оплати товару (22 квітня 2019 р.) спливає 22 травня 2019 року. А відтак з боржника, як додаткова до пені відповідальність за наступне порушення ним виконання своїх зобов`язань, підлягає стягненню штраф.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» № 2921-ІІІ від 10.01.2002, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до поданого розрахунку сума пені становить 6036,97 грн. (за період з 23.04.2019 до 19.07.2019, виходячи з сум заборгованості по видатковим накладним № РН-003261 та № РН-003262 від 21.03.2019), розмір штрафу 5508,75 грн.

Беручи до уваги те, що судом було встановлено факт порушення з боку відповідача грошового зобов`язання за отриманий товар, а стягнення штрафних санкцій (пені та штрафу) передбачена умовами Договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 6036,97 грн. пені, 5508,75 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1921,00 грн. покладається на відповідача

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 129, 130, 232-233, 237-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІКомпресормаш» (40020, м. Суми, проспект Курський, буд. 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Такт» (49000, м. Дніпро, вул. Героїв Крут, 16-А, ) 55087,42 грн. основного боргу за неналежне виконання умов договору поставки № 3217 від 08.02.2018, 6036,97 грн. пені, 5508,75 грн. штрафу, 1921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23.10.2019.

Суддя В.Л. Котельницька