РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.10.2019Справа № 923/512/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Денисевича А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Херсонобленерго»

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

про стягнення 1677618,55 грн,

за участі представників:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Акціонерне товариство «Херсонобленерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про стягнення заборгованості в розмірі 1677618,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором №1111137 енергопостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, укладеного на підставі заявки відповідача від 26.12.2018 про приєднання до вказаного договору, в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг з розподілу електричної енергії за лютий-березень 2019 року, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 1538185,29 грн, яку просить стягнути позивач. Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 110377,77 грн пені, 19657,18 грн інфляційних втрат та 9398,31 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 24.06.2019 у справі №923/512/19 матеріали справи передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2019 матеріали справи №923/512/19 надійшли на розгляд до судді Маринченко Я.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 позовну заяву Акціонерного товариства «Херсонобленерго» залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

22.07.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивачем на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 10.07.2019 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №923/512/19, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з тим, 09.09.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява у якій останній повідомив суд, що 30.07.2019 відповідачем було в повному обсязі сплачено існуючу перед позивачем основну заборгованість в розмірі 1538185,29 грн, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 110377,77 грн пені, 19657,18 грн інфляційних втрат та 9398,31 грн 3% річних. Також у вказаній заяві позивач просив здійснювати розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив, відзиву на позов протягом усього часу розгляду справи не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приписами статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що договори про надання слуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором (НКРЕКП).

Пунктом 1.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 встановлено, що оператор системи розподілу укладає договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, який розробляється оператором системи на підставі додатка 4 до цих Правил та укладається з кожним ектропостачальником, який звертається до оператора системи.

Судом встановлено, що 26.12.2018 на підставі Заявки-приєднання до договору постачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії між Акціонерним товариством «Херсонобленерго» (оператор системи, позивач) та Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (постачальник, відповідач) було укладено Договір №1111137 від 28.12.2019 енергопостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, відповідно до умов якого, оператор системи забезпечує недискримінаційний доступ постачальника до мереж оператора системи з метою реалізації постачальником як суб`єктом роздрібного ринку своїх прав та виконання обов`язків та функцій постачальника електричної енергії по відношенню до споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території здійснення ліцензованої діяльності оператора системи. Оператор системи надає послуги з розподілу електричної енергії споживачам постачальника, які входять в балансуючу групу постачальника згідно з реєстром на ЕІС кодами споживачів та їх точок вимірювання. Реєстр ведеться оператором системи в електронному вигляді. Оператор системи забезпечує інформаційний обмін та контроль за режимами розподілу (передачі) в обсязі, необхідному та достатньому для виконання постачальником функцій відповідного суб`єкта роздрібного ринку електричної енергії (п.2.1 Договору).

Відповідно до п.2.2 Договору, постачальник здійснює оплату послуг з розподілу (передачі) згідно з умовами глави 3 цього договору та інші послуги оператора системи згідно з порядком розрахунків, який є додатком №1 до цього договору.

Згідно з п.3.1 Договору, ціна договору складає вартість послуг з розподілу (передачі) за сукупністю споживачів балансуючої групи постачальника.

Відповідно до п.3.2 Договору, постачальником здійснюється оплата послуг з розподілу (передачі) за сукупністю споживачів, яким згідно з договорами про постачання електричної енергії, розподіл (передачу) здійснює постачальник.

Оплата послуг з розподілу (передачі) здійснюється постачальником у формі попередньої оплати (п.3.4 Договору).

За умовами п.4.2 Договору, постачальник, зокрема, зобов`язується здійснювати попередню оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у повному обсязі згідно з умовами глави 3 цього договору та інших платежів, необхідність яких випливає з умов цього договору та додатку №1 до цього договору.

Згідно з п.6.6 Договору, за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених порядком розрахунків, постачальник сплачує оператору системи пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядом.

Пунктом 9.1 Договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності з дня приєднання постачальника до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший строк не зазначено в заяві-приєднання.

Додатком №1 до Договору №1111137 від 28.12.2018 сторони погодили порядок розрахунків.

Відповідно до п.1 Додатку №1, обсяги розподіленої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць, тобто з 01 числа місяця по 31 число місяця (або іншого останнього дня місяця) включно.

Згідно з п.2.1 Додатку №1, постачальником здійснюється оплата послуг з розподілу електричної енергії за сукупністю споживачів, які входять в балансуючу групу постачальника згідно з реєстром за ЕІС кодами споживачів та їх точок вимірювання, яким за вибором споживачів згідно з договорами про постачання електричної енергії, укладеними між цим споживачем та постачальником, оплату послуг з розподілу електричної енергії забезпечує постачальник. Реєстр ведеться оператором системи в електронному вигляді.

Пунктом 4.1 Додатку №1 визначено, що постачальник зобов`язаний до 18 числа (включно) місяця, що передує розрахунковому періоду, надати оператору системи підписані уповноваженою особою постачальника повідомлення про обсяг заявленого місячного споживання електричної енергії по класам напруги споживачів.

Постачальник до 1-го числа місяця розрахункового періоду здійснює оплату послуг з розподілу електричної енергії у формі попередньої оплати у розмірі 100% замовленого обсягу купівлі електричної енергії, який визначено згідно з п.4 цього додатку до договору, на поточний рахунок оператора системи (п.5 Додатку №1).

У п.6 Додатку №1 визначено, що у випадку порушення постачальником термінів оплати обумовлених цим додатком платежів, оператор системи проводить нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожний день прострочення платежу, 3% річних з простроченої суми. При цьому сума боргу прострочених платежів повинна бути сплачена постачальником з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Відповідно до п.7 Додатку №1, після закінчення розрахункового періоду, оператор системи до 5-го числа (включно) місця, наступного за розрахунковим, оформлює, підписує та надсилає постачальнику акт виконаних робіт з розподілу електричної енергії та рахунок на остаточну оплату з урахуванням проведеної передоплати. Строк оплати рахунків, становить 5 робочих днів з дня їх отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зобов`язання за договором за лютий-березень 2019 року виконав належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи копіями Актів прийому-передачі послуг з розподілу електричної енергії від 28.02.2019 та від 31.03.2019.

Як вбачається з вказаних актів у лютому 2019 року позивач надав відповідачу послуги розподілу електричної енергії по 2 класу у кількості 1102465 кВт/год на суму 888988,09 грн. разом з ПДВ, також у березні 2019 року позивач надав відповідачу послуги розподілу електричної енергії по 2 класу у кількості 540997,67 кВт/год на суму 649197,20 грн. разом з ПДВ, на загальну суму 1538185,29 грн.

За виконання робіт про надання послуг з розподілу електричної енергії позивачем відповідачу був виставлені до сплати рахунки №2/02 від 28.02.2019 та №1/03 від 31.03.2018 на загальну суму 1538185,29 грн. Докази направлення вказаних документів відповідачу наявні в матеріалах справи.

Відповідач, в свою чергу, своїх зобов`язань за договором в частині оплати спожитої електричної енергії не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 1538185,29 грн.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами частин 1, 2 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок боржника щодо виконання взятого на себе зобов`язання, а кредитора - щодо прийняти ним особисто виконання такого зобов`язання.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Виходячи з положень укладеного між сторонами договору, сторонами погоджено строк оплати наданих послуг з розподілу електричної енергії. Однак, відповідач в порушення договірних зобов`язань оплати з розподілу позивачем електричної енергії не здійснив, внаслідок чого, станом на момент звернення позивача до суду із даним позовом за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 1538185,29 грн.

В той же час, судом встановлено, що в ході розгляду справи відповідачем було сплачено на користь позивача основну заборгованість за договором в розмірі 1538185,29 грн, що підтверджується поданою позивачем заявою в якій останній підтвердив факт сплати відповідачем основної заборгованості за договором.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору в частині стягнення суми основної заборгованості за договором в розмірі 1538185,29 грн та необхідність закриття провадження у справі у вказаній частині.

Разом з тим, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначених норм позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача 19657,18 грн інфляційних втрат та 9398,31 грн трьох відсотків річних.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що при здійсненні розрахунку інфляційних втрат позивачем допущено арифметичні помилки. Відтак, здійснивши власний перерахунок заявлених до стягнення сум трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з відповідача трьох відсотків річних в розмірі 9398,31 грн та інфляційних втрат в сумі 11929,88 грн.

Разом з тим, стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 110377,77 грн суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст.547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно з п.6.6 Договору, за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених порядком розрахунків, постачальник сплачує оператору системи пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядом.

У п.6 Додатку №1 визначено, що у випадку порушення постачальником термінів оплати обумовлених цим додатком платежів, оператор системи проводить нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожний день прострочення платежу, 3% річних з простроченої суми. При цьому сума боргу прострочених платежів повинна бути сплачена постачальником з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Разом з тим, відповідно до ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що при здійсненні вказаного розрахунку позивачем допущено арифметичні помилки. Відтак, здійснивши власний перерахунок заявленої до стягнення суми пені, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з відповідача пені в розмірі 110377,72 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85; ідентифікаційний код 19480600) на користь Акціонерного товариства «Херсонобленерго» (73003, м. Херсон, вул. Пестеля, буд. 5; ідентифікаційний код 05396638) 11929 (одинадцять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) грн 88 коп. інфляційних втрат, 9398 (дев`ять тисяч триста дев`яносто вісім) грн 31 коп., 110377 (сто десять тисяч триста сімдесят сім) грн 72 коп. пені, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 25048 (двадцять п`ять тисяч сорок вісім) грн 37 коп.

Провадження у справі №923/512/19 в частині позовних вимог про стягнення основної заборгованості в розмірі 1538185 (один мільйон п`ятсот тридцять вісім тисяч сто вісімдесят п`ять) грн 29 коп. закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 21.10.2019

Суддя Я.В. Маринченко