ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.10.2019 Справа № 908/2977/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Мірошниченко М.В., розглянувши заяву (вих. № 74 від 07.10.2019 р.) Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 29а, ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Громадської організації «Барви Запоріжжя» (69035, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 36, ) грошової заборгованості у розмірі 10101,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

23.10.2019 р. у Господарський суд Запорізької області надійшла письмова заява за вих. № 74 від 07.10.2019 р. Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради про видачу судового наказу щодо стягнення з Громадської організації «Барви Запоріжжя» заборгованості з серпня 2017 року по жовтень 2017 року у сумі 10101,00 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2019 р. вказану заяву передано для розгляду судді Мірошниченко М.В.

В обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на те, що 20.07.2017 р. між Комунальним підприємством «Наше місто» Запорізької міської ради (далі - виконавець) та Громадською організацією «Арабський центр» (далі - споживач) був укладений договір № 2221/2017/07нж про надання послуг з утримання будинків і споруд прибудинкових територій. На виконання цього договору виконавець надав послуги, а споживач отримав послугу належної якості без будь-яких зауважень загальною вартістю 10101,00 грн. Боржник за період з серпня 2017 р. по жовтень 2017 р. не виконав своїх обов`язків по сплаті за надані послуги у зв`язку з чим за боржником виникає заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 10101,00 грн., що підтверджується розрахунком суми основного боргу.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд відмовляє у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У поданій заяві заявлені вимоги, розмір яких не перевищує розміру, визначеного ст. 148 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Також згідно п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ст.ст. 76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як зазначено вище, обґрунтовуючи заяву заявник зазначає про укладення 20.07.2017 р. з Громадською організацією «Арабський центр» (споживач за договором) договору № 2221/2017/07нж про надання послуг з утримання будинків і споруд прибудинкових територій.

При цьому, до заяви про видачу судового наказу заявником додано, зокрема, копію договору № 2221/2017/07нж від 20.07.2017, укладеного між Комунальним підприємством «Наше місто» Запорізької міської ради та Громадською організацією «Барви Запоріжжя». Також у заяві заявник просить стягнути заборгованість із Громадської організації «Барви Запоріжжя». Копії договору № 2221/2017/07нж від 20.07.2017, укладеного між Комунальним підприємством «Наше місто» Запорізької міської ради та Громадською організацією «Арабський центр», заявником у порушення п. ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу не додано.

Враховуючи наведене, подана Комунальним підприємством «Наше місто» Запорізької міської ради заява (вих. № 74 від 07.10.2019 р.) про видачу судового наказу про стягнення з Громадської організації «Барви Запоріжжя» грошової заборгованості подана з порушенням вимог п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК).

Враховуючи викладене вище, суд відмовляє Комунальному підприємству «Наше місто» Запорізької міської ради у видачі судового наказу про стягнення грошової заборгованості у сумі 10101,00 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Наше місто» Запорізької міської ради у видачі судового наказу за заявою (вих. № 74 від 07.10.2019 р.) про видачу судового наказу про стягнення грошової заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала підписана 28.10.2019 р.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України.

Копію даної ухвали направити стягувачу та боржнику за заявою.

Отримати інформацію по справі можливо на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/sud5009/.

Суддя М.В. Мірошниченко