ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2019 р. Справа№ 911/1072/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Чорногуза М.Г.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

прокурор: Набок Ю.В. за посвідченням від 16.11.2016;

від позивача: не з`явився;

від відповідача 1: Чорпіта Ю.М. за довіреністю від 26.12.2018;

від відповідача 2: Кобліков І.Ю. за ордером від 17.09.2019;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Заступника прокурора Чернігівської області

на ухвалу Господарського суду Київської області від 18.07.2019

у справі №911/1072/19 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру

до 1) Головного управління Держгеокадастру у Київській області

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм"

за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: громадянина ОСОБА_1

прo визнання недійсним наказу та витребування з незаконного володіння земельної ділянки,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року заступник прокурора Чернігівської області звернувся до Господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - відповідач1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" (далі - відповідач 2) та просив суд визнати недійсним наказ відповідача 1 від 29.05.2018 року №10-4783/15-18-сг, яким передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9256 га, та витребувати з незаконного володіння відповідача2 зазначену земельну ділянку.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18 липня 2019 року позов Заступника прокурора Чернігівської області залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Заступник прокурора Чернігівської області подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки даний спір стосується витребування земельної ділянки у відповідача 2, скасування наказу не впливає на права ОСОБА_1 , яким за договором купівлі-продажу продані всі права та обов`язки щодо реалізації права власності на спірну земельну ділянку відповідачу 2, тому даний спір підлягає розгляд у межах одного провадження в порядку господарського судочинства.

Відповідачем 2 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що прокурором об`єднано позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, що підтверджується правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постанові від 911/3681/17.

Позивач та третя особа були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, однак не направили представників у судове засідання, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

23 вересня 2019 року представником відповідача 2 адвокатом КобліковимІ.Ю. було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю в іншій справі, однак, оскільки він з`явився у судове засідання зазначене клопотання залишено судом без розгляду.

Прокурор (апелянт) у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представники відповідачів у судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що прокурором заявлено позов в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, у якому прокурор просив суд:

- визнати недійсним Наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 29.05.2018 року №10-4783/15-18-сг, яким передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9256 га, кадастровий номер :03:009:0027, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області.

- витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельну ділянку площею 1,9256 га, кадастровий номер :03:009:0027, для ведення особистого селянського господарства на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний наказ, яким передано у власність фізичної особи-громадянина ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9256 га, прийнятий відповідачем 1 з порушенням вимог земельного законодавства, зокрема, статей 116, 118, 121 Земельного кодексу України, оскільки на час отримання спірної земельної ділянки ОСОБА_1 уже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання.

У зв`язку з чим прокурор стверджував, що незаконно відчужена за спірним наказом земельна ділянка є такою, що вибула з власності держави поза її волею, а тому підлягає витребуванню у добросовісного набувача - ТОВ "Нива Фарм", який на даний час є її власником на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.07.2018 року, укладеного між ТОВ "Нива Фарм" та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області в реєстрі за № 812.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 18 липня 2019 року позов залишено без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Постановляючи зазначену ухвалу, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що прокурором заявлено дві позовні вимоги, які хоча і об`єднані спільним предметом (земельна ділянка), проте, мають різні підстави позову, які належить досліджувати та розглядати за правилами різного судочинства і розгляд другої позовної вимоги, яка підвідомча господарському суду, є похідним і неможливий без розгляду першої позовної вимоги, яка підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, тому має місце порушення правил об`єднання позовних вимог і неможливе вирішення питання про роз`єднання позовних вимог.

Однак, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду з огляду на наступне.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 зробила висновок про те, що при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до частини першої статті 1 ГПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави (частина перша статті 2 ГПК України у згаданій редакції).

Підвідомчість господарських справ установлено статтею 12 ГПК України (у вказаній редакції), за змістом пункту 6 частини першої якої господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Для віднесення справи до своєї юрисдикції господарському суду необхідно визначити, чи правовідносини та спір є господарськими. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено процесуальним законом.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом, положення якої кореспондуються із частиною першою статті 19 цього Кодексу в редакції, чинній на час розгляду вказаної справи Великою Палатою Верховного Суду, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Обласний орган Держгеокадастру у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками, зокрема, надання земельної ділянки громадянину у власність шляхом видання відповідного наказу, діє як орган, через який реалізуються повноваження власника земельних ділянок, та вступає з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини.

Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного права особи.

Як убачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з цим позовом, прокурор, зокрема, заявив вимогу про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 29.05.2018 №10-4783/15-18-сг, яким передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9256 га, кадастровий номер :03:009:0027, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області.

Суд апеляційної інстанції, ґрунтуючись на правових висновках Великої Палати Верховного Суду, висловлених у вказаній справі, вважає, що вимога про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, ухваленого на користь фізичної особи, в якої з цього рішення виникли відповідні права та обов`язки, безпосередньо стосується прав та обов`язків цієї особи, тому дана вимога має розглядатися судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Наведене відповідає висновкам, викладеним раніше Великою Палатою Верховного Судув постановах від 04 липня 2018 року у справі №361/3009/16-ц, 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 485/1472/17, від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц, від 15 травня 2019 року у справі №469/1346/18, від 26 червня 2019 року у справі № 911/2258/18, відступати від яких немає правових підстав.

При цьому Північний апеляційний господарський суд керується обов`язковим для нього висновком суду касаційної інстанції у вказаній справі, згідно якого власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.

Отже, оскільки вимога про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 29.05.2018 №10-4783/15-18-сг, яким передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,9256 га, кадастровий номер :03:009:0027, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області не є ефективним способом захисту позивача у цій справі, зокрема, задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння земельною ділянкою, то така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, яка заявлена другою вимогою у даному позові.

За таких обставин дані вимоги не повинні розглядатися в межах одного провадження. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння вправі, на підставі правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 911/3681/17, викладеного у пункті 39 постанови від 21.08.2019, посилатися, зокрема, на незаконність зазначеного наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області, без заявлення вимоги про визнання його недійсним, оскільки такий наказ за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які він спрямований.

З огляду на викладене, вимога позову про витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельної ділянки площею 1,9256 га, кадастровий номер :03:009:0027, для ведення особистого селянського господарства на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області підвідомча господарському суду, є самостійною вимогою, а не похідною від вимоги про визнання наведеного наказу відповідача 1 недійсним, і з метою ефективного захисту прав позивача може розглядатися окремо, а під час вирішення спору в цій частині господарський суд, згідно обов`язкового правового висновку суду касаційної інстанції, може перевірити доводи і дати оцінку доказам позивача щодо законності спірного наказу відповідача 1 про надання спірної земельної ділянки фізичній особі, залучивши цю фізичну особу до участі у справі в якості третьої особи, оскільки у випадку задоволення позову рішення суду може мати вплив на правовідносини відповідачів у справі.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.226 ГПК України, на підставі якого суд першої інстанції залишив позов без розгляду, суд може залишити позов без розгляду, якщо провадження відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Матеріалами справи встановлено, що залишаючи позов без розгляду з мотивів об`єднання двох вимог, які мають розглядатися за правилами різних юрисдикцій і похідного характеру вимоги, що підвідомча господарському суду, суд першої інстанції наведену норму закону застосував неправильно і залишив позов без розгляду в цілому, не зазначивши попередньо про даний недолік позовної заяви і не надавши позивачу строк на його усунення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Київської області від 18 липня 2019 року підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції як така, що перешкоджає подальшому руху справи.

Під час розгляду суд першої інстанції має врахувати викладене, визначитись щодо можливості розгляду вимоги про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 29.05.2018 №10-4783/15-18-сг, з урахуванням наведеного правового висновку суду касаційної інстанції, та продовжити розгляд позову в частині вимоги про витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Фарм" на користь держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру земельної ділянки площею 1,9255 га, кадастровий номер :03:009:0039, для ведення особистого селянського господарства на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області.

Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу судом першої інстанції за результатами вирішення спору по суті.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задовольнити.

2. Скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 18 липня 2019 року.

3. Справу направити для розгляду до господарського суду Київської області.

4. Матеріали справи повернути до господарського суду Київської області.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.10.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді М.Г. Чорногуз

М.Л. Яковлєв