ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/934/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівБогатиря К.В. Мишкіної М.А., Поліщук Л.В.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Миколаївської області
на рішення господарського суду Миколаївської області
від22.04.2019 року (суддя суду першої інстанції: Ткаченко О.В.; час і місце оголошення рішення: 22.04.2019 о 14:31, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22; Господарський суд Миколаївської області, зал судового засідання № 921)
у справі за позовом до відповідача третя особа без самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні позивача: про № 915/934/18 Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі: Державної служби України з безпеки на транспорті Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікспецтранс» Управління Укртрансбезпеки в Одеській області стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 150350,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

27.08.2018р. Заступник прокурора Одеської області звернувся до Господарського суду Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Нікспецтранс» плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 150350,56 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції в рішенні зазначив, що 18.06.2017 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на території Одеського торгівельного морського торгівельного порту проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки RENAULT модель MAGNUM АЕ 440.19, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом марки STL модель НЦПХ 40/3, реєстраційний номер НОМЕР_2 . За результатами проведеного контролю того ж дня складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт № ВН0150631 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. На підставі вищезазначених документів Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 18.06.2017 на суму 5177,45 євро, що станом на 18.06.2017 дорівнювало 150350,56 грн.

Окрім цього, у зв`язку з виявленим порушенням норм абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносно відповідача був складений акт від 18.06.2017 №0150815 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Як зазначив суд першої інстанції, позивачем в якості доказу проведення габаритно-вагового контролю та фіксації виявленого порушення надані наступні документи: акт Служби логістики та обробки автотранспорту Адміністрації Одеського морського порту № 66156 від 18.06.2017, акт серії № ВН 0150631 від 18.06.2017 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 18.06.2017, розрахунок № 0150815 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів.

Відомостей щодо реєстрації транспортного засобу автомобіля марки RENAULT модель MAGNUM АЕ 440.19, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом марки STL модель НЦПХ 40/3, реєстраційний номер НОМЕР_2 в журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів позивач суду не надав.

Окрім цього, у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 18.06.2019р. (а.с.25) у графі «Найменування, місце розташування пункту габаритно-вагового контролю» значиться «ДВА НОМЕР_3 , ОМТП».

Однак, відомостей щодо найменування пункту габаритно-вагового контролю у вказаній довідці не зазначено.

Додатково суд першої інстанції зазначив, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 18.06.2017 також не містить відомостей щодо оператора вагового комплексу, які є обов`язковими до зазначення. Ані акт, ані довідка не містять інформації на якому пункті (стаціонарному або пересувному) габаритно-вагового контролю було здійснено контроль.

З урахуванням вищевикладеного, з огляду на проведення працівниками Укртрансбезпеки габаритно-вагового контролю з порушенням вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки відповідач діяв не в межах повноважень та не у спосіб, передбачений законодавством України.

29.05.2019 року до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Першого заступника прокурора Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2019року, в якій апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2019 по справі № 915/934/18 та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт посилається на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що за результатами здійснення габаритно-вагового контролю виявлені порушення вимог ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та складено передбачені Порядком № 879 документи: акт № 0150815 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.06.2017, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 18.06.2017 та акт серії № ВН 0150631 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 18.06.2017, на підставі яких проведено розрахунок № 0150815 від 18.06.2017 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд перевізнику ТОВ «Нікспецтранс» у сумі 5177,45євро.

Отже, на думку апелянта, в матеріалах справи наявні усі передбачені Порядком № 879 від 27.06.2007 документи, які підтверджують виявлені під час габаритно-вагового контролю факт невідповідності вагових параметрів нормам і правилам перевезення вантажу відповідачем ТОВ «Нікспецтранс».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2019року у справі № 915/934/18 залишено без руху; встановлено Першому заступнику прокурора Миколаївської області строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду 1) доказів сплати судового збору у розмірі 3 382,89грн., 2) доказів надсилання з описом вкладення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Нікспецтранс», за адресою 54001, Миколаївська область, м. Миколаїв, Центральний район, вул. Шнеєрсона, буд. 2А, кв. 25, 3) належні докази щодо наявності законних підстав представництва інтересів держави по справі № 915/934/18, за позовом Заступника прокурора Одеської області, Першим заступником прокурора Миколаївської області протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху; роз`яснено Першому заступнику прокурора Миколаївської області, що у разі невиконання вимог даної ухвали у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

04.06.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Прокурора Миколаївської області надійшов супровідний лист з доданим до нього платіжним дорученням № 733 від 24.05.2019 про сплату судового збору у розмірі 3 384,39грн.

13.06.2019 від Прокурора Миколаївської області до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення щодо представництва інтересів держави по справі № 915/934/18, за позовом Заступника прокурора Одеської області Першим заступником прокурора Миколаївської області, а також фіскальний чек та опис вкладення про направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Нікспецтранс», за адресою 54001, Миколаївська область, м. Миколаїв, Центральний район, вул. Шнеєрсона, буд. 2А, кв. 25.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 915/934/18 за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2019; розгляд апеляційної скарги Першого заступника прокурора Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2019 у справі № 915/934/18 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 15.07.2019; роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 15.07.2019 подати до суду заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попередити учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк встановлений судом у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.08.2019 апеляційне провадження у справі № 915/934/18 зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 587/430/16-ц; зобов`язано Першого заступника прокурора Миколаївської області повідомити Південно-західний апеляційний господарський суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 587/430/16-ц.

15.10.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про поновлення апеляційного провадження у справі № 915/934/18, оскільки 30.09.2019 в Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 587/430/16-ц від 26.06.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2019 по справі № 915/934/18; розгляд апеляційної скарги Першого заступника прокурора Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2019 по справі № 915/934/18 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, копію ухвали суду від 21.06.2019 про відкриття апеляційного провадження Перший заступник прокурора Миколаївської області отримав 27.06.2019, Заступник прокурора Одеської області отримав 29.06.2019, Управління Укртрансбезпеки в Одеській області отримало 27.06.2019, Державна служба України з безпеки на транспорті 29.06.2019, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікспецтранс» - 05.07.2019, тобто повідомлені належним чином про розгляд апеляційним господарським судом апеляційної скарги в письмовому провадженні без виклику сторін.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин:

Як визначив у своєму рішенні суд першої інстанції, суть спору у даній справі стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 150350,56 грн.

Позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті мотивовані тим, що 18.06.2017р. Управлінням Укртрансбезпеки у Одеській області в м.Одеса на території Одеського морського торгівельного порту було проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки RENAULT модель MAGNUM АЕ 440.19, реєстраційний номер НОМЕР_4 з причіпом марки ІЕД модель НЦПХ 40/3, реєстраційний номер НОМЕР_5 (акт зважування №66156 від 18.06.2017р.) та за результатами якої складено акт №0150815 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.06.2017р., довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 18.06.2017р. та акт серії ВН №0150631 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 18.06.2017р. на підставі чого проведено розрахунок №0150815 від 18.06.2017р. плати за проїзд великовагових та(або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд перевізнику - ТОВ «Нікспецтранс» у сумі 5177,45 євро. Перевізник нараховану плату в сумі 5177,45 євро не оплатив. Укртрансбезпекою, як органом уповноваженим державою здійснювати певні дії щодо безпеки на транспорті, з часу нарахування та до часу звернення прокурора до суду з цим позовом не було вжито заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення з відповідача указаної суми в дохід держави, що зазначено прокурором як неналежне виконання уповноваженим органом своїх повноважень та, в свою чергу, стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

29.10.2018р. від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому він проти позовних вимог заперечує, зазначаючи, що у акті порушення визначено особою, відповідальною за порушення - ТОВ НВП «Нікспецтранс», а не ТОВ «Нікспецтранс» (відповідач у справі). Вказані особи є різними юридичними особами з різними ідентифікаційними кодами та адресами місцезнаходження, а тому підстави для задоволення позову про стягнення нарахованої плати саме з ТОВ «Нікспецтранс» відсутні.

12.11.2018р. від прокуратури Одеської області до суду надійшла відповідь на відзив, в якій прокурор зазначив, що особу-відповідача ним визначено вірно, оскільки з матеріалів проведеної перевірки, зокрема розрахунку плати за проїзд та товарно-транспортної накладної вбачається, що перевізником є саме ТОВ «Нікспецтранс». Також з наявної копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що його власником є саме ТОВ «Нікспецтранс», отже позовні вимоги пред`явлені до належного відповідача та є законними.

05.12.2018р. відповідач на виконання ухвали суду від 30.10.2018р., у зв`язку зі зміною складу суду, надав суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає: 1) прокурором подано даний позов в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, однак приписами Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою КМУ №103 від 11.02.2015р. не передбачено у цієї служби наявності повноважень щодо стягнення в судовому порядку на користь держави плати за проїзд великовагових транспортних засобів, вона не являється належним позивачем у вказаній справі, отже і прокурор не може бути таким позивачем в інтересах держави в особі даного органу; 2) Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, як відокремлений територіальний підрозділ, не може бути третьою особою у справі; 3) нормами Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому постановою КМУ №1567 від 08.11.2006р., Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженому постановою КМУ від 27.06.2007р. №879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься автомобільним перевізником. Відповідно до товарно-транспортної накладної від 06.04.2018р. №125-4453 перевізником вантажу зазначено ТОВ «АТП-2004», отже в даних правовідносинах саме ця особа має сплачувати плату за проїзд, а нарахування ТОВ «Нікспецтранс» суми плати за проїзд належного йому транспортного засобу в даному випадку є помилковим; 4) в силу норм Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженому постановою КМУ від 27.06.2007р. №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів - працівниками Укртрансбезпеки в рамках рейдової перевірки на стаціонарному або пересувному пункті габаритно-вагового контролю шляхом зважування та спеціалізованому ваговому обладнанні, що не було додержано Укртрансбезпекою. Відповідач дізнався про що у відношенні до нього проводилась рейдова перевірка та здійснювався габаритно-ваговий контроль належного йому транспортного засобу лише по отриманні постанови про застосування штрафу у розмірі 1700,0 грн. Працівники Укртрансбезпеки здійснили нарахування плати за проїзд не на підставі результатів зважування на стаціонарному або пересувному пункті габаритно-вагового контролю, а на підставі даних зважування транспортного засобу у Одеському морському торгівельному порту, що є прямим порушенням норм вказаного Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, а тому документи, надані на підтвердження здійснення такого контролю не можуть вважатись допустимими доказами, які підтверджують викладені позивачем обставини, оскільки одержані з порушенням закону.

11.12.2018р. від третьої особи до суду надійшли пояснення по суті заявлених позовних вимог, в яких вона підтримує позов в повному обсязі, зазначаючи, що 18.06.2017р. працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області був здійснений документальний контроль транспортного засобу відповідача, під час якого було виявлено загальне перевищення вагових параметрів, перевищення на здвоєну та на строєну ось, за результатами зважування був складений акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунок. А також у товарно-транспортній накладній у графі «автомобільний перевізник» зазначено «ТОВ «Нікспецтранс». За таких обставин, наявне документально зафіксоване порушення відповідачем нормативів допустимих навантажень та належним чином розраховано плату за таке перевищення, яка підлягає стягненню з відповідача.

02.01.2019р. від прокуратури Одеської області до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, наданий на виконання ухвали суду від 30.10.2018р., в якій наполягає на законності своїх позовних вимог, наявності належних повноважень на пред`явлення позову та залучення до участі у справі Управління Укртрансбезпеки у Одеській області в якості третьої особи без самостійних позовних вимог на стороні позивача.

28.02.2019р. від третьої особи до суду надійшли пояснення, в яких він зазначає, що твердження відповідача щодо того, що перевізником фактично являється ТОВ «АТП-2004» не доведені належним чином, оскільки відсутні докази, на якій підставі вказане товариство користується транспортним засобом, отже, перевізником в даному випадку є саме власник транспортного засобу - ТОВ «Нікспецтранс». При цьому, матеріалами перевірки зафіксовано істотне перевищення транспортним засобом відповідача вагових обмежень - 59060 т замість допустимих 40000,0 т та згідно з товарно-транспортною накладною, у графі перевізник зазначено ТОВ «Нікспецтранс».

При розгляді справи в суді першої інстанції:

- прокурор підтримував позовну заяву, просив суд її задовольнити з підстав, вказаних у позові.

- представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві та поясненнях, просив суд в задоволенні позову відмовити.

- інші учасники справи не скористались своїм процесуальним правом участі в судовому засіданні.

Що стосується підстав представництва прокурором в суді інтересів держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, то колегія суддів визначає наступне.

Управління Укртрансбезпеки в Одеській області листом від 24.07.2017р. №5499/31-17 повідомило прокуратуру Одеської області про фактичні кількість складених актів про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів за період поточного 2017 року та зазначила, що станом на 19.07.2017р. в наявності 830 виявлених випадків несплати нарахувань за встановленими фактами перевищення транспортними засобами вагових параметрів (а.с.20-21). Серед списків випадків несплати нарахувань за виявлені порушення значиться несплата ТОВ «Нікспецтранс» 5177,45 євро за актом №0150631.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №103, Державна служба з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство інфраструктури України і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Відповідно до п.п. 2, 27 ч. 4 вказаного Положення (в редакції, що діяла на момент звернення до суду з відповідним позовом) Укртрансбезпека, серед іншого, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; а також здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Станом на дату проведення габаритно-вагового контролю у Укртрансбезпеки повноваження на вжиття заходів щодо стягнення були відсутні. Відповідні зміни по наданню таких повноважень були внесені до пункту 27 частини 4 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті постановою Кабінету Міністрів України №320 від 25.04.2018р. «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Пунктом 2 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. №1567 визначено, що усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України підлягають державному контролю. Згідно з п.3 вказаного Порядку органами контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція та її територіальні органи.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.12.2015р. №1378-р «Питання Державної служби з безпеки на транспорті» забезпечено можливість Укртрансбезпеці здійснювати функції і повноваження, покладені на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію).

Враховуючи викладене, Укртрансбезпека здійснює функції з управління автомобільними дорогами загального користування та має право вимагати дотримання законодавчих та нормативних актів з питань дорожнього руху.

Прокуратурою встановлено, що Укртрансбезпекою після надання їй відповідних та достатніх повноважень не вжито заходів щодо стягнення з відповідача вказаної плати в дохід державного бюджету, що на думку прокурора свідчить про неналежне виконання уповноваженим органом своїх повноважень щодо захисту інтересів держави.

Суд першої інстанції в оскарженому рішенні не прийняв до уваги заперечення відповідача щодо відсутності у Укртрансбезпеки, і, відповідно у прокурора, повноважень звертатись до суду з позовом про стягнення спірної суми коштів, оскільки правова позиція Великої палати Верховного Суду, висловлена у справі №820/1203/17 по-перше, визначає з урахуванням існуючих норм права та суб`єктного складу сторін, що зазначена категорія спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів, та по-друге, висновки щодо обмеження повноважень Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів лише її нарахуванням стосувались повноважень вказаного органу, встановлених Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті у редакції до 25.04.2018р., оскільки в подальшому Укртрансбезпеці були надані відповідні повноваження щодо вжиття заходів щодо стягнення такої плати.

Твердження відповідача щодо обмеження повноважень Укртрансбезпеки вжиттям заходів щодо стягнення шляхом направлення листів щодо сплати, претензій тощо, але не самим стягненням шляхом пред`явлення позовів до суду про стягнення цього виду платежів судом також не були прийняті судом до уваги, оскільки пунктом 27 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті надано саме повноваження «вжиття заходів щодо стягнення плати» без обмеження таких повноважень лише досудовою роботою або забороною звертатися до суду з відповідними позовами з урахуванням визначення юрисдикції даної категорії спорів, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.06.2018р. у справі №820/1203/17.

За висновком суду першої інстанції в даному випадку з огляду на несплату відповідачем у добровільному порядку нарахованої сплати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на загальну суму 150350,56 грн., та неналежного виконання уповноваженим органом дій щодо захисту інтересів держави, прокурор правомірно звернувся до Господарського суду Миколаївської області з відповідним позовом в інтересах держави в особі Укртрансбезпеки.

Як свідчать матеріали справи, Господарський суд у даній справі не вживав процесуальних заходів, направлених на залишення позовної заяви без руху, або залишення позову без розгляду за відсутності підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави. Суд першої інстанції розглянув позов прокурора по суті з винесенням рішення по справі, яким відмовив у задоволенні позовних вимог.

З врахуванням останньої правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.06.2019 по справі № 587/430/16-ц з питань здійснення представництва прокурором в суді, колегія суддів погоджується із висновками господарського суду щодо наявності підстав для представництва прокурора та необхідності розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Що стосується правовідносин сторін у справі, то господарським судом було встановлено наступне.

18.06.2017 р. посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на території Одеського торгівельного морського торгівельного порту проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки RENAULT модель MAGNUM АЕ АЕ 440.19, реєстраційний номер НОМЕР_4 з причіпом марки STL модель НЦПХ 40/3, реєстраційний номер НОМЕР_5 . За результатами проведеного контролю того ж дня складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт №ВН0150631 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

На підставі вищезазначених документів Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 18.06.2017р. на суму 5177,45 євро, що станом на 18.06.2017р. дорівнювало 150350,56 грн.

Окрім цього, у зв`язку з виявленим порушенням норм абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносно відповідача був складений акт від 18.06.2017р. №0150815 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

В подальшому, Управлінням Укртрансбезпеки у Миколаївській області на адресу ТОВ «Нікспецтранс» було направлено запрошення у розгляді справи за актами №0150813, 0150815 про скоєння порушення законодавства про автомобільний транспорт у Одеській області, яке мало відбутись 17.08.2017р.

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області винесло постанову від 17.08.2017р. №009456 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700,0 грн.

Відповідач не сплатив у добровільному порядку нараховану йому плату за проїзд належного йому транспортного засобу в сумі 150350,56 грн.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року.

Відповідно до п. 4 ч. 2 вказаного Порядку, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктами 6-9 ч. 2 цього ж Порядку, встановлено, що вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики. Місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю. Стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів. Пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п. 6 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні).

Згідно з п.12 даного Порядку, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального та зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

При цьому, згідно із п. 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України № 1007/1207 від 10.10.2013 року, встановлено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: 1) визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 2) розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; 3) здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422; 4) видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); 5) складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 6) у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; 7) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2); 8) реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3); 9) при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку; 10) у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в якості доказу проведення габаритно-вагового контролю та фіксації виявленого порушення надані наступні документи: акт Служби логістики та обробки автотранспорту Адміністрації Одеського морського порту №66156 від 18.06.2017р., акт серії №ВН 0150631 від 18.06.2017р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 18.06.2017р., розрахунок №0150815 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів (а.с.23-26).

Відомостей щодо реєстрації транспортного засобу автомобіля марки RENAULT модель MAGNUM АЕ НОМЕР_6 440.19, реєстраційний номер НОМЕР_4 з причіпом марки STL модель НЦПХ 40/3, реєстраційний номер НОМЕР_5 в журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів позивач до суду першої інстанції не надав.

Окрім цього, у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 18.06.2019р. (а.с.25) у графі «Найменування, місце розташування пункту габаритно-вагового контролю» значиться «ДВА НОМЕР_7 ПС, ОМТП».

В судовому засіданні Господарського суду Миколаївської області представником Укртрансбезпеки у Одеській області суду було пояснено, що габаритно-ваговий контроль здійснювався на території Одеського морського торговельного порту, тому у довідці вказано в якості позначення місця розташування пункту контролю - ОМТП.

Однак, відомостей щодо найменування пункту габаритно-вагового контролю (стаціонарний або пересувний) у вказаній довідці не зазначено.

Натомість, в матеріалах справи наявний акт Служби логістики та обробки автотранспорту Адміністрації Одеського морського порту №66156 від 18.06.2017р. (а.с.23), стосовно зважування службою порту автотранспортного засобу RENAULT модель MAGNUM АЕ 440.19, реєстраційний номер НОМЕР_4 з причіпом марки STL модель НЦПХ 40/3, реєстраційний номер НОМЕР_2, з якого вбачається, що зважування здійснено на вагах автомобільних електромеханічних ДВА-ПС, зав. №119,120, межа похибки +-2%.

Отже, позначка «ДВА-ПС» у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 18.06.2017р. є найменуванням зважувального обладнання Одеського морського торговельного порту, на якому фактично було здійснено зважування транспортного засобу відповідача, та яке не являється вимірювальним та зважувальним обладнанням пункту габаритно-вагового контролю служби Укртрансбезпеки.

Додатково суд першої інстанції зазначив, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 18.06.2017р. також не містить відомостей щодо оператора вагового комплексу, які є обов`язковими до зазначення.

Також господарський суд вважав за необхідне зазначити, що ані акт, ані довідка не містять інформації на якому пункті (стаціонарному або пересувному) габаритно-вагового контролю було здійснено контроль.

Усі ці недоліки на думку суду першої інстанції позбавляють зазначені документи доказової сили, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Стосовно тверджень відповідача, що перевірку було проведено відносно іншої юридичної особи - ТОВ НВП «Нікспецтранс», яка має інший код ЄДРПОУ та іншу юридичну адреса, та стосовно того, що фактичним перевізником також була інша юридична особа - ТОВ «АТП-2004», як зазначено у товарно-транспортній накладній №33949 від 16.06.2017р. суд першої інстанції зазначив наступне.

Матеріали справи свідчать, що автомобіль RENAULT модель MAGNUM АЕ 440.19, реєстраційний номер НОМЕР_4 з причіпом марки STL модель НЦПХ 40/3, реєстраційний номер НОМЕР_5 , відносно якого був здійснений габаритно-ваговий контроль, належить саме відповідачу - товариству з обмеженою відповідальністю «Нікспецтранс», що підтверджується копією техпаспортів на вказані транспортні засоби (а.с.28).

З даних документів також вбачається, що адресою місцезнаходження ТОВ «Нікспецтранс» у даних реєстраційних документах зазначено саме - м.Миколаїв, вул. Велика Морська, 67 15.

Знаходження товариства «Нікспецтранс» за вказаною адресою представником відповідача не заперечується, однак він наполягає, що станом на 18.06.2017р. (дата проведення габаритно-вагового контролю) товариство змінило адресу та не отримувало жодних відомостей від Укртрансбезпеки щодо розгляду адміністративної справи, а також стосовно необхідності сплатити кошти за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу в сумі 5177,45 євро.

З наданого прокурором до позову витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.08.2018р. відносно ТОВ «Нікспецтранс» (а.с.33-38) вбачається, що 20.03.2017р. до реєстру були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, а саме - зміна місцезнаходження.

У акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунку плати за проїзд зазначено саме ТОВ «Нікспецтранс», якому належить даний транспортний засіб.

При цьому, з копії акту №0150815 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортним засобом, наданою при розгляді справи (а.с.139) вбачається, що до відомостей щодо назви та адреси ТОВ «Нікспецтранс» додатково дописано код ЄДРПОУ, який фактично належить іншій юридичній особі - ТОВ НВП «Нікспецтранс».

Представником Укртрансбезпеки в Одеській області в судовому засіданні були надані господарському суду пояснення, що зазначений код ЄДРПОУ був визначений та написаний працівником Укртрансбезпеки помилково, оскільки за даними служби Укртрансбезпеки за однією адресою - м.Миколаїв, вул. Велика Морська, 67/15 були зареєстровані дві юридичні особи зі схожими назвами - ТОВ «Нікспецтранс» та ТОВ «НВП «Нікспецтранс», що стало причиною помилки, однак транспортний засіб, який перевірявся працівниками Укртрансбезпеки належить саме відповідачу - ТОВ «Нікспецтранс», та саме відносно нього складені документи перевірки габаритно-вагового контролю.

За таких обставин твердження відповідача стосовно складення документів здійснення габаритно-вагового контролю стосовно іншої юридичної особи спростовуються матеріалами справи.

Крім цього, з копії товарно-транспортної накладної №33949 від 16.06.2017р. (а.с.27) вбачається, що у графі генеральний перевізник зазначено: Товариство з обмеженою відповідальністю «АТП-2004» (ч/з ТОВ «Нікпецтранс»).

Відповідачем не було надано суду першої інстанції належних доказів того, що перевезення вантажу автотранспортним засобом, належним ТОВ «Нікспецтранс», здійснювало саме ТОВ «АТП-2004» (договір оренди транспортного засобу відомості щодо перебування водія у трудових відносинах з ТОВ «АТП-2004» тощо).

За таких обставин, матеріалами справи не підтверджено те, що фактичним перевізником було саме ТОВ «АТП-2004».

Що стосується заперечень відповідача у відзиві на позов про те, що третьою особою залучено не юридичну особу, а відокремлений територіальний підрозділ, що є порушенням норм ГПК України, то колегія суддів дослідила вказані обставини у справі, та дійшла висновку про помилкове зазначення судом першої інстанції в якості третьої особи Управління Укртрансбезпеки в Одеській області.

Згідно ст. 50 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу.

Прокурор у позовній заяві зазначив Управління Укртрансбезпеки в Одеській області як третю особу на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору із зазначенням підстав для цього: нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у даному випадку здійснено Управлінням Укртрансбезпеки у Одеській області. Таким чином, на думку позивача, до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, підлягає залученню Управлінням Укртрансбезпеки у Одеській області.

Господарський суд Миколаївської області в порушення вимог ст. 50 ч. 4 ГПК України не виніс ухвалу про залучення третьою особою Управління до участі у даній справі, в якій повинен був зазначити, на які права та обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

В даному випадку Управлінням Укртрансбезпеки у Одеській області не є юридичною особою, а є структурним підрозділом позивача по справі - Державної служби України з безпеки на транспорті, що підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та роздруківкою з офіційного сайту Державної служби України з безпеки на транспорті, які отримані колегією суддів для підтвердження статусу позивача та третьої особи у справі, та долучені до цієї справи.

Структурний підрозділ не може виступати у судовому процесі в іншому правовому статусі, ніж юридична особа, до якої він належить. Тобто фактично Управлінням Укртрансбезпеки у Одеській області є підрозділом позивача, тому не може мати статус третьої особи по даній справі.

Ч. 2 ст. 277 ГПК України передбачає, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, але таке порушення не впливає на законність винесеного судом рішення, оскільки юридична особа, до якої належить структурний підрозділ, є позивачем по справі, тобто приймає участь у справі з усіма правами сторони, передбаченими ст.ст. 45,46 ГПК України.

Із вищевказаними обставинами, що були встановлені судом першої інстанції при розгляді даної справи, та висновками господарського суду, що стосується оцінки обґрунтованості та доведеності позову прокурора належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а також заперечень відповідача на позовні вимоги, колегія суддів погоджується в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 76 ГПК України встановлює належність доказів:

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено критерії щодо допустимості доказів, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 ГПК України встановлено достовірність доказів. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Висновки колегії суду апеляційного господарського суду:

Таким чином Господарський суд Миколаївської області при винесенні оскарженого рішення дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, з огляду на проведення працівниками Укртрансбезпеки габаритно-вагового контролю з порушенням вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що вказує на те, що позивач в особі уповноваженого органу діяв не у спосіб, передбачений законодавством України.

Будь-яких порушень процесуальних норм права які призвели до неправильного вирішення справи, або неправильного застосування норм матеріального права при розгляді апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції виявлено не було, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене рішення залишенню без змін.

Судові витрати апелянта за подачу апеляційної скарги покладаються на самого скаржника.

Керуючись статтями 269-270, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Миколаївської області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2019 по справі № 915/934/18 залишити без змін.

Відповідно до ст. 286 ч. 3 ГПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню за винятком випадків, передбачених п.п. а), б), в), г) п. 2) ч. 3 ст. 286 цього Кодексу.

Постанова складена та підписана колегією суддів 24.10.2019.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: М.А. Мишкіна

Л.В. Поліщук