ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2019 р. Справа№ 911/1009/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Яковлєва М.Л.

Тарасенко К.В.

при секретарі судового засідання Котенко О.О.

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 08.10.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ставищенської селищної ради

на рішення господарського суду Київської області від 30.05.2019 (повний текст складено 11.06.2019)

у справі №911/1009/18 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Ставищенської селищної ради

до Головного управління Держгеокадастру у Київській області

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. ОСОБА_1 ;

2. ОСОБА_2 ;

3. ОСОБА_3 ;

4. ОСОБА_4 ;

5. ОСОБА_5 ;

6. ОСОБА_6 ;

7. ОСОБА_7 ;

8. ОСОБА_8 ;

9. ОСОБА_9 ;

10. ОСОБА_10 ;

11. ОСОБА_11 ;

12. ОСОБА_12 ;

13. ОСОБА_13 ;

14. ОСОБА_14 ;

15. ОСОБА_15 ;

16. ОСОБА_16 ;

17. ОСОБА_17 ;

18. ОСОБА_18 ;

19. ОСОБА_19 ;

20. ОСОБА_20 ;

21. ОСОБА_21 ;

22. ОСОБА_22 ;

23. ОСОБА_23 ;

24. ОСОБА_24 ;

про визнання права комунальної власності на земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Ставищенська селищна рада звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання земельних ділянок з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, з кадастровим номером :01:001:0102 площею 6,7445 га, з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га, комунальною власністю територіальної громади Ставищенської селищної ради.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 30.05.2019 позов задоволено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Ставищенської селищної ради звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2019 у справі №911/1009/18 повністю.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що розподілу земель державної та комунаьнї власності в селищі не було, а отже єдиним документом який визначає межі селища Ставище Київської області являється Проект формування територій і встановлення меж Ставищенкької селищної ради народних депутатів, виготовлений Київським відділенням Інституту землеустрою Української Академії Аграрних Наук та затверджений рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів 11.11.1993, а відповідачем не надано інших документів які б визначали другі межі селища.

Рішенням господарського суду Київської області від 30.05.2019 в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Ставищенська селищна рада звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 30.05.2019 у справі №911/1009/18 скасувати повністю.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2019 апеляційну скаргу Ставищенської селищної ради передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Михальської Ю.Б., Разіної Т.І.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 у справі №911/1009/18 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №911/1009/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Михальська Ю.Б., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ставищенської селищної ради на рішення господарського суду Київської області від 30.05.2019 у справі №911/1009/18; призначено справу до розгляду на 04.09.2019.

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2019 у справі №911/1009/18 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №911/1009/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Яковлєв М.Л., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ставищенської селищної ради на рішення господарського суду Київської області від 30.05.2019 у справі №911/1009/18 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Яковлєва М.Л., Тарасенко К.В. Призначено справу до розгляду на 08.10.2019.

В судове засідання, що відбулось 08.10.2019, з`явились представники позивача, відповідача та третьої особи-1, представники третіх осіб 2-24 не зявились, своїх представників не направили, про час та місце судового засідання повідомлені в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України, явка учасників справи не визнавалась обов`язковою. З огляду на викладене колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників третіх осіб 2-24.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, які були присутні в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

28.03.2017 Ставищенською селищною радою, з метою реєстрації права комунальної власності, було замовлено виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок площею 6,7445 га по вул . Партизанська в смт. Ставище Київської області , 15,0346 га по вул. Цимбала Сергія в смт. Ставище Київської області, 9,4166 га по вул . Заводська в смт . Ставище Київської області, 15,0296 га по вул. Яблунева в смт . Ставище Київської області.

Виготовлену технічну документацію із землеустрою на вказані земельні ділянки та відповідні заяви від 18.04.2018 (реєстраційні номери №№ ЗВ-018, ЗВ-018, ЗВ-018, ЗВ-018) через Центр надання адміністративних послуг Ставищенської районної державної адміністрації було направлено до Відділу у Ставищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області для внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Державним кадастровим реєстратором Відділу у Ставищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області рішеннями № РВ-018, № РВ-018, № РВ-018, № РВ-018 від 27.04.2018 було відмовлено Ставищенській селищній раді у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру через невідповідності електронного документа встановленим вимогам, а саме - перетин заявлених ділянок з ділянками за кадастровими номерами :01:007:0032, :01:025:0026, :01:016:0051, :01:001:0102, площі яких співпадають на 100% (повне співпадіння), що унеможливлює прийняття рішення про реєстрацію земельної ділянки чи відмову у її реєстрації.

Так, земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га, відповідно до даних з публічної кадастрової карти, має цільове призначення згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1011/18306, - 01.02 для ведення фермерського господарства, форма власності - державна власність, місце розташування - Київська область, Ставищенський район, Ставищенська селищна рада. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 117053950 від 14.03.2018) вказана земельна ділянка має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42. Дата державної реєстрації - 14.10.2014. Орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки - Відділ Держземагенства у Ставищенському районі. Згідно інформації з публічної (індексної) кадастрової карти, графічних матеріалів проекту формування території та технічної документації з нормативної грошової оцінки земель селища - дана земельна ділянка знаходиться на північному заході селища. З півночі дана ділянка межує з землями Винарівської сільської ради та з землями запасу Ставищенської селищної ради (земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0102), на півдні з землями Ставищенської селищної ради - багаторічні насадження, на заході з землями Винарівської сільської ради та частково з землями Ставищенської селищної ради - сільськогосподарські угіддя, на сході з землями Ставищенської селищної ради - сільськогосподарські угіддя.

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, відповідно до даних з публічної кадастрової карти, має цільове призначення, відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1011/18306, - 01.02 для ведення фермерського господарства, форма власності - державна власність, місце розташування: Київська область, Ставищенський район, Ставищенська селищна рада. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 117054693 від 14.03.2018) вказана земельна ділянка має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42. Дата державної реєстрації - 14.10.2014. Орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки - Відділ Держземагенства у Ставищенському районі. Згідно інформації з публічної (індексної) кадастрової карти, графічних матеріалів проекту формування території та технічної документації з нормативної грошової оцінки земель селища дана земельна ділянка знаходиться на заході селища. З півночі дана ділянка межує із землями Ставищенської селищної ради - сільськогосподарські угіддя та автодорога Тараща - Тетіїв, на заході з землями Винарівської сільської ради, на півдні з землями Ставищенської селищної ради - багаторічні насадження, на сході з землями Ставищенської селищної ради - сільськогосподарські угіддя.

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0102 площею 6,7445 га, відповідно до даних з публічної кадастрової карти, має цільове призначення, відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1011/18306, - 01.02 для ведення фермерського господарства, форма власності - інформація відсутня, місце розташування: Київська область, Ставищенський район, Ставищенська селищна рада. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 117052656 від 14.03.2018) вказана земельна ділянка має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42. Дата державної реєстрації - 14.10.2014. Орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки - Відділ Держземагенства у Ставищенському районі. Згідно інформації з публічної (індексної) кадастрової карти, графічних матеріалів проекту формування території та технічної документації з нормативної грошової оцінки земель селища дана земельна ділянка знаходиться на північному заході селища. З півночі дана ділянка межує з землями Ставищенської селищної ради - зелені насадження, на заході з землями Винарівської сільської ради, на півдні з землями селищної ради - сільськогосподарські угіддя (земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0032, на сході з землями Ставищенської селищної ради - сільськогосподарські угіддя та зелені насадження).

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, відповідно до даних з публічної кадастрової карти, має цільове призначення, відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1011/18306, - 01.02 для ведення фермерського господарства, форма власності - державна власність, місце розташування - Київська область, Ставищенський район, Ставищенська селищна рада. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 117051419 від 14.03.2018) вказана земельна ділянка має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42. Дата державної реєстрації - 14.10.2014. Орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки - Відділ Держземагенства у Ставищенському районі. Згідно інформації з публічної (індексної) кадастрової карти, графічних матеріалів проекту формування території та технічної документації з нормативної грошової оцінки земель селища дана земельна ділянка знаходиться на північному сході селища. З півночі дана ділянка межує із землями Ставищенської селищної ради поза межами населеного пункту - сільськогосподарські угіддя, на заході з землями Ставищенської селищної ради - багаторічні насадження, на півдні з землями селищної ради - сільськогосподарські угіддя та багаторічні насадження, на сході з землями Ставищенської селищної ради - сільськогосподарські угіддя.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вважає зазначені вище земельні ділянки землями комунальної власності територіальної громади селища Ставище, виходячи з наступного.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 01.07.2015 у провадженні № 2/378/166/15 було визнано недійсними та скасовано накази Головного управління Держземагентства України у Київській області від 01.10.2014 № 6254/15-14, № 6251/15-14, № 6252/15-14, № 6255/15-14, № 6258/15-14 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", якими було надано дозвіл ОСОБА_25 на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства орієнтованою площею 9,3900 га, 15,0900 га, 15,0300 га, 13,3900 га, 6,8000 га та, відповідно, які розташовані на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області. Визнано недійсними та скасовано накази Головного управління Держземагентства України у Київській області від 23.10.2014, якими затверджено проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_25 на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району за номерами: № 10-8199/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 6,7445 га, кадастровий номер :01:001:0102; № 10-8202/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 13,3874 га, кадастровий номер :01:013:0051; № 10-8205/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 15,0296 га, кадастровий номер :01:025:0026; № 10-8197/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 15,0346 га, кадастровий номер :01:016:0051; № 10-8201/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 9,4166 га, кадастровий номер :01:007:0032, загальна вартість яких складає 1271567,49 грн. Визнано недійсними договори оренди земельних ділянок, укладених 04.11.2014 між Головним управлінням Держземагентства України у Київській області та ОСОБА_25 площею 6,7445 га, кадастровий номер :01:001:0102; площею 13,3874 га, кадастровий номер :01:013:0051; площею 15,0296 га, кадастровий номер :01:025:0026; площею 15,0346 га, кадастровий номер :01:016:0051; площею 9,4166 га, кадастровий номер :01:007:0032, загальна вартість яких складає 1 271 567,49 грн, зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області з індексними номерами відповідно: №№ 17542331, 17543414, 17546071, 17545101, 17547216. Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області від 27.11.2014 про державну реєстрацію інших речових прав - прав оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0102; :01:013:0051; :01:025:0026; :01:016:0051; :01:007:0032 з індексними номерами №№ 17542331, 17543414, 17546071, 17545101, 17547216.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 01.07.2015 було залишено без змін рішенням Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 08.10.2015, а ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.09.2017 р. касаційну скаргу у провадженні № 2/378/166/15 було відхилено.

На переконання позивача, судом у вказаній справі було встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:013:0051, :01:016:0051, :01:025:0026, :01:001:0102, :01:007:0032, передані Головним управлінням Держземагенства України в Київській області в оренду ОСОБА_25 , площею 13,3874 га, 15,0346 га, 15,0296 га, 6,7445 га, 9,4166 га знаходяться в адміністративних межах населеного пункту смт. Ставище, що підтверджується також відповідними картографічними матеріалами.

Поряд з цим, Закон України "Про землеустрій" набрав чинності в 2003 році, а Проект формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів був виготовлений Київським відділенням Інституту землеустрою Української Академії Аграрних Наук та затверджений рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів 11.11.1993. Отже, як стверджує позивач, межі селища Ставище в Державному земельному кадастрі повинні бути встановлені відповідно до Проекту формування території 1993 року.

Позивач вказував, що наявність узгоджених з Головним управлінням Держкомзему у Київській області меж населеного пункту підтверджується наявністю погодженої та затвердженої в установленому порядку Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель смт. Ставище Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області, виготовленої ТОВ "БломІнфо-Юкрейн" на підставі договору № НГО-611 від 15.12.2010. Так, технічна документація з нормативної грошової оцінки земель смт. Ставище Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області, виготовлена ТОВ "БломІнфо-Юкрейн" на підставі договору № НГО-611 від 15.12.2010, пройшла державну експертизу землевпорядної документації в Головному управлінні Держкомзему у Київській області, що підтверджується наявністю висновку Державної експертизи землевпорядної документації № 2121-21НО від 31.12.2010, затвердженого начальником Головного управління Держкомзему у Київській області 31.12.2010. У подальшому рішенням 3 сесії 6 скликання Ставищенської селищної ради Київської області № 60 від 21.01.2011 вказана Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель смт. Ставище Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області, виготовлена ТОВ "БломІнфо-Юкрейн" на підставі договору № НГО-611 від 15.12.2010, була затверджена.

Позивач звертав увагу, що Проект формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, виготовлений Київським відділенням Інституту землеустрою Української Академії Аграрних Наук і затверджений рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів 11.11.1993 р. та Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель смт. Ставище Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області, виготовлена ТОВ "БломІнфо-Юкрейн" на підставі договору № НГО-611 від 15.12.2010, були доказами, що підтверджують наявність меж селища у справі № 378/463/16-ц, провадження № 2/378/175/16, яка розглядалась Ставищенським районним судом Київської області.

З огляду на викладене, звертаючись до суду з даним позовом, позивач вважає, що наявність в рішеннях реєстратора про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру запису про перебування земельних ділянок, які є предметом даного спору, поза межами населеного пункту є підтвердженням невизнання права комунальної власності Ставищенської селищної ради.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати земельні ділянки з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, з кадастровим номером :01:001:0102 площею 6,7445 га, з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га, комунальною власністю територіальної громади Ставищенської селищної ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на перебуванні вищевказаних земельних ділянок в межах населеного пункту відповідно до Проекту формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, виготовленого Київським відділенням Інституту землеустрою Української Академії Аграрних Наук та затвердженого рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів 11 листопада 1993 року, у зв`язку з чим позивач просить суд визнати земельні ділянки: кадастровий номер :01:016:0051 площею 15,0346 га, кадастровий номер :01:001:0102 площею 6,7445 га, кадастровий номер :01:025:0026 площею 15,0296 га, кадастровий номер :01:007:0032 площею 9,4166 га, комунальною власністю територіальної громади Ставищенської селищної ради.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

За приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Аналогічну норму містить стаття 20 Господарського кодексу України, згідно з ч. 2 якої кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема, шляхом визнання наявності або відсутності прав.

Поряд з цим, земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Виходячи з норм ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, воно гарантоване та закріплене, зокрема, Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання (ст. 25 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно зі ст. 2 Земельного кодексу України до земельних відносин належать відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

За приписами статей 4, 5 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Згідно статті 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

Положеннями ст. 78 ЗК України передбачено, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Стаття 80 Земельного кодексу України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.

За змістом ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

З огляду на положення частини 1 статті 83, частини 1 статті 84 Земельного кодексу України, комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, а в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до абзацу 1 пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно з нормами Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності" повноваження власника землі щодо володіння, користування та розпорядження землями комунальної власності здійснює відповідний орган місцевого самоврядування.

Статтею 326 Цивільного кодексу України передбачено, що у державній власності є майно, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Згідно зі статтею 327 цього Кодексу у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Здійснення власником свого права власності передусім полягає у безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.

Також слід зазначити, що у відповідності до статей 140, 143 та 144 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України, що здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування; територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи управляють майном, що є в територіальній власності, вирішують інші питання, віднесені законом до їх компетенції; вирішуючи питання місцевого значення, органи місцевого самоврядування в межах визначених законом повноважень приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

При цьому, згідно з приписами ст.ст. 142-144 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Згідно п. 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної і комунальної власності", з дня набрання чинності цим Законом (01.01.2013) землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій та всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу. Відповідно до підпункту "г" пункту 4 даного розділу у державній власності залишаються усі землі, розташовані за межами населених пунктів, із передбаченими законом винятками.

Згідно з ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Статтею 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний земельний кадастр", державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з пунктом 97 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051, до Державного земельного кадастру вносяться відомості (зміни до них) про землі в межах територій адміністративно-територіальних одиниць на підставі, зокрема - для меж адміністративно-територіальної одиниці та площі земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці: проектів землеустрою щодо встановлення та зміни меж адміністративно-територіальних одиниць; проектів формування території і встановлення меж селищних, сільських рад (якщо межі встановлені до набрання чинності Законом України "Про землеустрій").

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Скаржник, посилався на те, що спірні земельні ділянки перебувають в межах смт. Ставище. Натомість відповідач, заперечуючи проти даного позову, наполягав на тому, що земельні ділянки з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, з кадастровим номером :01:001:0102 площею 6,7445 га, з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га знаходяться поза межами смт. Ставище та є землями державної власності.

Так, позивачем, з метою встановлення перебування спірних земельних ділянок в межах Проекту формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, виготовленого Київським відділенням Інституту землеустрою Української Академії Аграрних Наук та затвердженого рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів 11.11.1993 р., було заявлено у даній справі клопотання про призначення судової експертизи для з`ясування місця розташування земельних ділянок з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, з кадастровим номером 01:001:0102 площею 6,7445 га, з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га, на вказаному Проекті формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Київської області від 17.09.2018 у справі № 911/1009/18 було призначено судову експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі до закінчення експертних досліджень і отримання господарським судом Київської області висновку експерта. На вирішення експерта було поставлене запитання: Чи перебувають земельні ділянки з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, з кадастровим номером :01:001:0102 площею 6,7445 га, з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га в межах населеного пункту смт. Ставище згідно з Проектом формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, виготовленим Київським відділенням Інституту землеустрою Української Академії Аграрних Наук та затвердженим рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів 11 листопада 1993 року?

24.01.2019 від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріали справи № 911/1009/18 разом із висновком судової земельно-технічної експертизи № 20884/18-41 від 21.01.2019, яким було встановлено, що частина земельної ділянки площею 15,0255 га з кадастровим номером :01:016:0051 перебуває в межах Ставищенської селищної ради (загальна площа земельної ділянки становить 15,0346 га), частина земельної ділянки площею 6,6865 га з кадастровим номером :01:001:0102 перебуває в межах Ставищенської селищної ради (загальна площа земельної ділянки становить 6,7445 га), частина земельної ділянки площею 13,2943 га з кадастровим номером :01:025:0026 перебуває в межах Ставищенської селищної ради (загальна площа земельної ділянки становить 15,0296 га), земельна ділянка площею 9,4166 га з кадастровим номером :01:007:0032 перебуває в межах Ставищенської селищної ради (поворотних точок межі населеного пункту, встановлених Проектом формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, затвердженим рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів від 11.11.1993).

Слід зазначити, що згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 ГПК України.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Досліджуючи усі долучені до матеріалів справи докази та пояснення сторін, суд зазначає таке.

Проект формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів було затверджено рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів "Про затвердження уточнення меж і площ територій сільських і селищної Ради народних депутатів та площ сільських населених пунктів" від 11.11.1993.

Відповідно до зазначеного рішення сесія районної Ради народних депутатів вирішила: затвердити уточнені межі і площі територій сільських і Ставищенської селищної Ради народних депутатів (згідно додатку № 1); затвердити уточнені межі і площі сільських населених пунктів (згідно додатку № 2); у зв`язку з відсутністю резервних площ в смт. Ставище під індивідуальну забудову, та враховуючи, що 38 га з проекту розширення на даний час знаходиться під будівництвом індивідуальних житлових будинків, погодити проект передачі земель Ставищенській селищній Раді народних депутатів із землекористувань господарств району та 43,2 га земель запасу з метою розширення індивідуальної житлової забудови; просити Київську обласну Раду народних депутатів затвердити проект передачі земель Ставищенській селищній Раді народних депутатів.

За приписами ст. 3 Земельного кодексу України (1990 року, в редакції на час прийняття вказаного рішення Районної ради), власність на землю в Україні мала такі форми: державну, колективну, приватну.

Відповідно до ст. 64 Земельного кодексу України (1990 року, у тій же редакції) до земель селища міського типу належать усі землі в межах селища. Землі селища міського типу перебувають у віданні селищної Ради народних депутатів. Межі селищ міського типу встановлюються і змінюються обласною Радою народних депутатів або за її дорученням відповідною районною, міською, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Радою народних депутатів.

Отже, згідно із Земельним кодексом України 1990 року повноваженнями щодо встановлення меж селищ міського типу були наділені обласні ради.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням обставин справи, належним доказом перебування спірних у даній справі земельних ділянок в межах населеного пункту смт. Ставище є Проект формування меж вказаного населеного пункту, складений та затверджений з урахуванням дотримання норм діючого законодавства та, відповідно, у передбаченому законом порядку, проте, як слідує з матеріалів справи, останні не містять ані доказів встановлення меж смт. Ставище обласною радою, ані доказів надання обласною радою відповідного доручення Ставищенській районній раді.

Водночас, зазначене вище рішення 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів від 11.11.1993 "Про затвердження уточнення меж і площ територій сільських і селищної Ради народних депутатів та площ сільських населених пунктів" не містить посилань на наявність відповідного доручення, наданого обласною радою районній раді для визначення меж смт. Ставище.

При цьому, як вбачається з преамбули вказаного рішення, воно було прийняте у зв`язку з тим, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 334 від 07.05.1993 "Про першочергові заходи щодо підготовки і проведення земельної реформи", Київським інститутом/відділенням/"Укрземпроект" було проведено уточнення меж і площ територій сільських і селищної Ради народних депутатів та сільських населених пунктів.

Слід зазначити, що згідно з Розділом І постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.1993 № 334 "Про першочергові заходи щодо підготовки і проведення земельної реформи", Держкомзем, Раду Міністрів Республіки Крим, обласні, Київську і Севастопольську міські державні адміністрації було визначено в якості відповідальних за виконання, зокрема, заходів із завершення роботи щодо уточнення меж і площ територій сільських і селищних Рад народних депутатів, встановлення меж сільських населених пунктів, визначення земель в межах адміністративних районів, що не підлягають передачі у колективну і приватну власність, земель державної власності, які можуть передаватися у колективну власність, а також земель загальнодержавної та комунальної власності.

При цьому, зазначеною постановою Кабінету Міністрів України, посилання на яку міститься в рішенні 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів від 11.11.1993 "Про затвердження уточнення меж і площ територій сільських і селищної Ради народних депутатів та площ сільських населених пунктів", не було наділено районні ради повноваженнями щодо встановлення меж населених пунктів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності належного затвердження у передбаченому чинним на той час законодавством порядку меж смт. Ставище, вказане позивачем не спростовано, а матеріали справи доказів протилежного не містять.

Враховуючи викладене, відповідні доводи апеляційної скарги в зазначеній частині відхиляються, як необґрунтовані.

Також, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено посилання позивача на преюдиційність рішення Ставищенського районного суду Київської області від 01.07.2015 у провадженні № 2/378/166/15, яким, встановлено, що спірні земельні ділянки знаходяться в межах населеного пункту смт. Ставище, оскільки за змістом зазначеного рішення не вбачається дослідження судом відповідності встановлення меж населеного пункту приписам діючого на той час законодавства.

З огляду на викладене, у даному випадку підстави вважати спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :01:016:0051 площею 15,0346 га, :01:001:0102 площею 6,7445 га, :01:025:0026 площею 15,0296 га, :01:007:0032 площею 9,4166 га розташованими у належно встановлених межах населеного пункту смт. Ставище є відсутніми, і, відповідно, є відсутніми підстави вважати ці земельні ділянки землями комунальної власності смт. Ставище.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку, що позовні вимоги Ставищенської селищної ради до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання земельних ділянок з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, з кадастровим номером :01:001:0102 площею 6,7445 га, з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га, комунальною власністю територіальної громади Ставищенської селищної ради задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів вражає обґрунтованим і висновок місцевого суду, що у даній справі позовна давність не може бути застосована, оскільки судом було встановлено відсутність підстав для задоволення позову.

До того ж, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено клопотання щодо вирішення питання про зняття арешту із спірних земельних ділянок, які були предметом даного позову і на які було накладено арешт у справі № 911/959/18, оскільки у справі № 911/1009/18, за наслідками розгляду якої суд приймає дане рішення, заходи забезпечення позову не вживалися, у зв`язку з чим у суду відсутні передбачені процесуальним законодавством підстави для вирішення питання щодо скасування заходів забезпечення позову, застосованих у іншому провадженні.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

З огляду на викладене позовні вимоги Ставищенської селищної ради є необґрунтованими та такими в задоволенні яких вірно відмовлено судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду Київської області від 30.05.2019 у справі № 911/1009/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Ставищенської селищної ради, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції та до уваги судом не приймається з підстав їх недоведеності та невідповідності фактичним обставинам справи і вимогам закону

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Ставищенської селищної ради на рішення господарського суду Київської області від 30.05.2019 у справі № 911/1009/18 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на Ставищенську селищну раду.

Керуючись ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ставищенської селищної ради залишити без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 30.05.2019 року у справі № 911/1009/18 - без змін.

Матеріали справи № 911/1009/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст складено 22.10.2019

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді М.Л. Яковлєв

К.В. Тарасенко