ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.10.2019 Справа № 908/2966/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Колодій Наталія Анатоліївна, розглянувши заяву Комунального підприємства «Наше Місто» Запорізької міської ради за вих. 69 від 04.10.2019 про видачу судового наказу

Стягувач: Комунальне підприємство «Наше Місто» Запорізької міської ради (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29а, )

до боржника: Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, б. 39-Б, )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 3552/2016/12/нж від 20.12.2016 за період з грудня 2016 по жовтень 2017 року в сумі 7302,00грн. та судовий збір в розмірі 192,10 грн.

Без повідомлення (виклику) заявника і боржника.

ВСТАНОВИВ:

22.10.2019 до господарського суду Запорізької області звернулось Комунальне підприємство «Наше Місто» Запорізької міської ради із заявою за вих. 69 від 04.10.2019 про видачу судового наказу щодо стягнення з Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради боргу в сумі 7302,00 грн., судового збору в розмірі 192,10 грн.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 22.10.2019 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2966/19 та визначено до розгляду судді Колодій Н.А.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 32 ГПК України, є судовим рішенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

За змістом статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно з п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Отже, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен встановити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. В заяві про видачу судового наказу повинні бути викладені обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника та зазначені докази, якими заявник обґрунтовує ці обставини.

Відповідно до ст.ст. 76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Із змісту заяви слідує, що 20.12.2016 між сторонами укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 3552/2016/12/нж. На виконання договору заявник надав боржнику послуги з грудня 2016 по жовтень 2017 на загальну суму 7302,00грн.

Виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг (рішення Запорізької міської ради від 15.08.2016 № 441).

Розмір витрат може бути змінений у разі прийняття відповідного законодавчого акту (рішення, постанови, тощо).

Розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення цього договору становить 558,78 грн. (233,7 кв.м. х 2,391 грн.) у т.ч. ПДВ.

Разом з тим, заявником до заяви про видачу судового наказу додано розрахунок суми заборгованості. З наданого розрахунку вбачається, що Баржнику нараховано з вересня 2016 по грудень 2016 заборгованість в розмірі 2235,12грн. Однак, як зазначає заявник, договір № 3552/2016/12/нж укладено 20.12.2016.

Крім того, як зазначено у договорі, виконавець надає акт здачі прийняття робіт (надання послуг) відповідно до п. 6. Договору. Отриманий акт здачі прийняття робіт Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Виконавцю на протязі 7-ми робочих днів з дати отримання. У разі неотримання Виконавцем акту здачі - прийняття робіт або обґрунтованих заперечень в його підписанні встановлений термін, акт підписується з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

Судом встановлено, що до заяви КП «Наше Місто» Запорізької міської ради додало копію зазначеного договору, копію актів надання послуг підписаних лише з боку заявника. Також надано копію реєстру № 02.10.2019 від 02.10.19 з якого неможливо встановити, що саме направлялось на адресу боржника.

Доказів отримання чи направлення рахунків, актів приймання-передачі Боржнику для здійснення оплати суду не надано. Інших доказів на підтвердження надання Виконавцем за договором послуг у спірний період та виникнення заявленої до стягнення заборгованості у заяві не вказано та до неї не додано.

Надання відповідних додатків до заяви (зокрема, копії рахунків, платіжних доручень, та інш.), без посилання на них у заяві, не є достатнім, оскільки усі докази та обставини щодо виникнення грошової заборгованості повинні бути детально описані в самій заяві.

Тобто, із вищенаведеного вбачається, що вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджуються належним чином доданими до заяви документами.

Із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права заявленої заявником грошової вимоги, за якою подано заяву про видачу судового наказу про стягнення суми грошової заборгованості.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити на підставі п.п.1, 8 частини першої статті 152 ГПК України.

За змістом ч. 1 ст. 153 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 147, 150, п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Комунальному підприємству «Наше Місто» Запорізької міської ради у видачі судового наказу про стягнення з Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради заборгованості за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 3552/2016/12/нж від 20.12.2016 за період з грудня 2016 по жовтень 2017 року в сумі 7302,00грн., судового збору в розмірі 192,10 грн.

2. Звернути увагу учасників судового процесу, що з судовим рішенням можливо ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади: http://court.gov.ua/fair/sud5009/. Електронна адреса господарського суду Запорізької області: inbох@zp.arbitr.gov.ua.

3. Копію ухвали направити заявнику та боржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 23.10.2019 та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання в порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Ухвала підписана 23.10.2019.

Суддя Н.А. Колодій