ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.10.2019 Справа № 908/2931/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., розглянувши матеріали заяви вих. №2977/02.1-13 від 15.10.2019 (вх. № 3144/08-07/19 від 18.10.2019) про видачу судового наказу

заявника: Пологівська міська рада, ідентифікаційний код юридичної особи 20516504 (70600, Запорізька область, м. Пологи, вул. Єдності, буд. 24)

до боржника: Фізичної особи-підприємця Шевченка Дмитра Васильовича, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

за вимогою про стягнення 36372,47 грн,

Без повідомлення (виклику) заявника і боржника

УСТАНОВИВ:

Пологівська міська рада звернулася до Господарського суду Запорізької області із заявою вих. №2977/02.1-13 від 15.10.2019 (вх. № 3144/08-07/19 від 18.10.2019) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Шевченка Дмитра Васильовича 36372,47 грн заборгованості за договором № 24 від 01.07.2015 про відшкодування втрат від недоотримання коштів Пологівською міською радою за фактичне використання земельної ділянки, з урахуванням договору про реструктуризацію заборгованості за цим договором від 15.07.2019.

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу від 18.10.2019 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2931/19 та визначено до розгляду судді Науменку А.О.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 32 ГПК України, є судовим рішенням.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

За змістом статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно з п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з вимогами ч. ч. 2, 3 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відповідно до ст. ст. 76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зі змісту заяви, поданої Пологівською міською радою, слідує, що заявник просить стягнути з боржника суму 36372,47 грн. заборгованості, яка виникла за договором № 24 від 01.07.2015 про відшкодування втрат від недоотримання коштів Пологівською міською радою за фактичне використання земельної ділянки, з урахуванням договору про реструктуризацію заборгованості за цим договором від 15.03.2019.

До заяви додано копії вказаних договорів, укладених між Пологівською міською радою та Фізичною особою-підприємцем Шевченком Д.В., та претензію від 01.10.2019 №2843/02.1-13 про сплату боргу в сумі 36372,47 грн.

Надані заявником договори та претензія не є належними доказами на підтвердження виникнення заявленої до стягнення суми заборгованості, оскільки із вказаних доказів чітко не вбачається, що у відповідача виникло зобов`язання з оплати відповідачу суми боргу в розмірі 36372,47 грн.

Так, за умовами договору № 24 від 01.07.2015 про відшкодування втрат від недоотримання коштів Пологівською міською радою за фактичне використання земельної ділянки боржник зобов`язаний сплачувати заявнику щомісячно кошти в сумі 1518,69 грн (п. 1). У п. 5 цього договору погоджено, що при збільшенні коефіцієнтів індексації грошової оцінки землі розмір щомісячної плати змінюватиметься без внесення змін та доповнень до цього договору.

В п. 1 договору про реструктуризацію заборгованості за цим договором від 15.03.2019 сторони домовились про надання боржнику розстрочки в погашенні заборгованості з відшкодування втрат від недоотриманих коштів Пологівською міською радою за фактичне використання земельної ділянки, що утворилась станом на 15.03.2019 на суму 95384,58 грн з 01 липня 2015 року по 15 березня 2019 року, у тому числі:

2015 рік 9112,14 грн;

2016 рік 26115,10 грн;

2017 рік 27682,05 грн;

2018 рік 27682,05 грн;

2019 рік 7830,63 грн.

З розподілом оплат за місяцями:

березень 2019 року до сплати 10000,00 грн;

квітень 2019 року до сплати 28461,00 грн;

травень 2019 року до сплати 28461,00 грн;

червень 2019 року до сплати 28461,00 грн.

Також визначено, що сума поточного щомісячного платежу за відшкодування втрат від недоотриманих коштів Пологівською міською радою за фактичне використання земельної ділянки станом на 15.03.2019 складає 2610,21 грн.

Суд зауважує, що договір про реструктуризацію від 15.03.2019 укладено щодо суми заборгованості 95384,58 грн, а якщо підсумувати суми за період з 01 липня 2015 року по 15 березня 2019 року, які зазначені після слів «у тому числі», виходить сума 98421,97 грн (9112,14+26115,10+27682,05 +27682,05+7830,63), тобто більша, ніж та, щодо якої погоджено реструктуризацію зі сплатою по місяцям березень червень 2019 року (95384,58 грн).

Якщо ж до суми 95384,58 грн. додати суму 2610,21 грн., яка визначена як поточний щомісячний платіж станом на 15.03.2019, то виходить сума 97994,79 грн., яка також не співпадає із сумою за період з 01 липня 2015 року по 15 березня 2019 року, розстрочення сплати якої погоджено в договорі про реструктуризацію від 15.03.2019.

В розрахунку нарахованих втрат на 01.10.2019, який додано до претензії, зазначені такі суми до сплати за 2019 рік: квітень, травень, по 2610,21 грн, червень 30711,21 грн, липень жовтень по 2610,21 грн, разом 46372,47 грн. Також зазначено про часткову оплату боржником 10000,00 грн. та звідси визначено борг у сумі 36372,47 грн, який пред`явлено до стягнення в заяві про видачу судового наказу в даній справі.

У примітці до цього розрахунку зазначено, що місячний платіж у сумі 2610,21 грн. визначений виходячи з нормативної грошової оцінки станом на 2019 рік. Тобто заявник змінив суму щомісячного платежу за договором № 24 від 01.07.2015 про відшкодування втрат від недоотримання коштів Пологівською міською радою за фактичне використання земельної ділянки в порядку п. 5 цього договору.

З викладеного розрахунку вбачається, що суми в розмірі 2610,21 грн за період з квітня по жовтень 2019 року є поточними нарахованими сумами за договором № 24 від 01.07.2015 про відшкодування втрат від недоотримання коштів Пологівською міською радою за фактичне використання земельної ділянки, а частина коштів за червень 2019 року в сумі 28101,00 грн (30711,21 грн 2610,21 грн) є несплаченою заборгованістю за червень 2019 року, який є останнім місяцем сплати реструктуризованої заборгованості.

Разом із цим суд зазначає, що відповідно до договору про реструктуризацію від 15.03.2019 боржник повинен був сплачувати в березні 2019 року суму 10000,00 грн, а з квітня по червень 2019 року по 28461,00 грн, тобто в більшому розмірі, ніж наведено в розрахунку до претензії. Доказів на підтвердження оплати реструктуризованої заборгованості заявник суду не надав.

Крім того, суд зазначає, що договір про реструктуризацію від 15.03.2019 не є основним договором, за яким виникло грошове зобов`язання боржника. Даний договір регулює похідні взаємовідносини сторін, що випливають з договору № 24 від 01.07.2015 про відшкодування втрат від недоотримання коштів Пологівською міською радою за фактичне використання земельної ділянки, щодо сплати заборгованості за цим договором. Тому заявник повинен обґрунтувати, що за основним договором у боржника виникло грошове зобов`язання в сумі, яка зазначена в договорі про реструктуризацію від 15.03.2019.

В даному випадку заявник не підтвердив документально та не надав відповідного розрахунку, яким чином у боржника утворилась сума заборгованості, що зазначена в договорі про реструктуризацію від 15.03.2019. Заявник не зазначив, виходячи з якої суми щомісячної плати з посиланням на відповідну нормативну грошову оцінку землі визначені суми заборгованості за 2016 2018 роки.

Крім того, як було зазначено судом вище, в договорі про реструктуризацію від 15.03.2019 існують розбіжності у сумах заборгованості, щодо яких він укладений, та не надані докази його виконання (часткової оплати) боржником, що не дозволяє суду перевірити , яка сума за цим договором є несплаченою.

З викладеного вбачається, що вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджуються доданими до заяви документами.

Із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права заявленої заявником грошової вимоги, за якою подано заяву про видачу судового наказу про стягнення суми грошової заборгованості.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити на підставі п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

За змістом ч. 1 ст. 153 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст. ст. 147, 150, п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Пологівській міській раді у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Шевченка Дмитра Васильовича 36372,47 грн. заборгованості за договором № 4 від 01.07.2015 про відшкодування втрат від недоотримання коштів Пологівською міською радою за фактичне використання земельної ділянки, з урахуванням договору про реструктуризацію заборгованості від 15.03.2019.

Додаток: оригінал платіжного доручення № 1145 від 02.10.2019 про сплату судового збору у розмірі 192,10 (на 1 арк.), копія заяви стягувача про видачу судового наказу із доданими до неї документами, наданих для направлення боржнику в порядку, передбаченому ст. 156 ГПК України (на 40 аркушах).

Отримати інформацію по справі можливо на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/sud5009/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання в порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Ухвала підписана 23.10.2019.

Суддя А.О. Науменко