ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2374/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Фатєєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Нібулон (54002, м. Миколаїв, Каботажний спуск, буд. 1, )

до відповідача Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії Одеська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19, )

про стягнення 51206,40 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Петров В.-П.С., довіреність №799 від 26.12.2019

від відповідача: Котовська О.В., довіреність від 12.09.2019; Ксьондз А.В., діє на підставі ордеру

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Нібулон звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця про стягнення 51206,40 грн. вартості недостачі вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані незабезпечення перевізником - Одеською залізницею схоронності вантажу під час залізничного перевезення, що є підставою для його матеріальної відповідальності за втрату вантажу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження; розгляд справи призначено на 18.09.2019 о 10:30.

12.09.2019 за вх.№18458/19 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатковими документами, які залучено судом до матеріалів справи. У поданому відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з огляду на наступне:

- відповідач зазначає, що під час прийняття вагонів №95831723, 95758041, 58567637 на станції Миколаїв-Вантажний представником позивача було прийнято вантаж без будь-яких зауважень, що підтверджується пам`яткою про подавання вагонів №643;

- відповідач стверджує, що після прийняття позивачем вантажу були відсутні підстави для складення комерційного акту, оскільки з моменту прийняття вантажу до моменту повідомлення залізниці про виявлену нестачу пройшло майже півтори години, а отже, на думку відповідача, нестача могла статись саме під час перебування вагону на колії позивача;

- відповідач також заперечує щодо допустимості як доказу акту експертизи Торгово-промислової палати Миколаївської області, вказуючи, зокрема, про перевищення експертом повноважень при визначенні технічного стану вагону, а також відсутність підпису на акті заступника начальника станції Миколаїв-Вантажний;

- відповідач заперечує щодо заявленої позивачем до стягнення вартості проведення експертизи.

17.09.2019 за вх.№18887/19 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив з додатковими документами, які залучено судом до матеріалів справи. У поданій відповіді на відзив позивач зазначає, що вагони, в яких було виявлено нестачу вантажу не відносяться до відкритого рухомого складу, а отже, звільнення відповідача від відповідальності за нестачу вантажу на підставі відповідних положень ст. 11 Статуту залізниць України у даному випадку неможливе. На думку позивача у комерційному відношенні спірні вагони є справними, а зазори та сторонні предмети у розвантажувальних люках вагонів, які не передбачені їх технічною конструкцією та/або інші ушкодження вагонів свідчать про їх технічну несправність, що виникла під час перевезення. Позивач вказує, що наявність поглиблень (воронок) переконливо свідчить про втрату частини вантажу саме під час перевезення, що виключає вину вантажовідправника. Позивач вважає, що вагони, у розвантажувальних люках яких наявні зазори, не передбачені технічною конструкцією вагону та через які можливе просипання вантажу, не можуть вважатись справними. Позивач вказує, що складання акту про технічний стан вагону для засвідчення обставин знаходження вагону у технічно справному стані не передбачено вимогами Правил складання актів. Позивач зазначає, що залізницею не надано жодних доказів вжиття заходів, направлених на забезпечення схоронності вантажу, а також не надано доказів відсутності вини перевізника у такій нестачі. Позивач вказує, що враховуючи заходи з охорони території перевантажувального терміналу ТОВ СП «НІБУЛОН», викрадення вантажу з вагону під час його знаходження на території ТОВ СП «НІБУЛОН» фактично унеможливлене. Позивач зазначає, що правилами не передбачено ані права, ані обов`язку вантажоодержувача вносити до пам`яток про забирання вагонів будь-яких зауважень, в тому числі і щодо технічного стану вагону. На думку позивача, відповідачем не доведено наявності будь-яких підстав для звільнення його від відповідальності за недостачу вантажу у даному випадку. Позивач наполягає, що акт експертизи є належним та допустимим доказом, на підставі якого є можливим встановлення обставин справи, що входять до предмету доказування, у тому числі і щодо технічної справності спірних вагонів.

У судовому засіданні 18.09.2019 судом у протокольній формі оголошено перерву до 26.09.2019 о 14:00.

24.09.2019 за вх.№19429/19 до суду від відповідача надійшли заперечення, в яких останній зазначив, що позиція позивача щодо видачі вантажу перевізником вантажоодержувачу у неповному обсязі суперечить діям представників ТОВ СП «НІБУЛОН», якими при прийманні вантажу була підписана пам`ятка про подавання вагонів. Відповідач зазначає, що зауваження позивача щодо неможливості внесення у пам`ятку про збирання вагонів зауважень є недоречними. Відповідач заперечує щодо доводів позивача, що жодним документом не можливо встановити технічну несправність вагону, оскільки на думку відповідача єдиним належним та допустимим доказом технічної несправності вагону є акти про технічний стан вагону. Відповідач зазначає, що посилання позивача на лист ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» як на підставу визначення спірних вагонів технічно несправними невірно, оскільки спірні вагони були виготовлені на заводі Румунія та у вказаному листі вказано лише про характеристику вагонів. Відповідач наполягає, що акт експертизи РТПП Миколаївської області не може бути належним та допустимим доказом. Відповідач наполягає на неприйнятті судом доводів позивача стосовно належної охорони, оскільки вони не підтверджені доказами.

У судовому засіданні 26.09.2019 судом у протокольній формі винесено ухвалу про призначення справи до розгляду на 07.10.2019 о 14:15. У судовому засіданні 07.10.2019 судом у протокольній формі оголошено перерву до 18.10.2019 об 11:00.

У судовому засіданні 18.10.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні 18.10.2019 заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

05.05.2019 зі станції відправлення Пальмира Одеської залізниці на станцію призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Нібулон" (відправник та одержувач вантажу, позивач) відправлено ванта, зокрема, у вагонах №95831723 у кількості 68450 кг, №95758041 у кількості 68950, №58567637 у кількості 69000 кг, що підтверджується накладною №41464975, згідно з якою вантаж завантажений у вагон насипом, вагони запломбовані ЗПП відправника.

Відповідно до відміток у залізничній накладній: вантаж - зерно кукурудзи, вантаж завантажено у справні вагони, вантаж розміщено та закріплено згідно з п.п. 4, 6, 7.1 гл. 1 додатка 3 до СМГС, відповідальний за розміщення та кріплення вантажу фахівець з вантаження зерна ОСОБА_1 ; власний вагон; насипом; вага вантажу визначена на 150-т вагонних вагах.

Вагони прибули на станцію призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці 09.05.2019, в залізничній накладній наявна відмітка видачі вантажу, також датована 09.05.2019.

У телефонограмі від 09.05.2019 №09/35 позивач вказав начальнику станції Миколаїв-Вантажний про невідповідність маси вантажу у вагоні №95643516, відправленого за накладною №41464975 від 05.05.2019, зазначеній у перевізному документі та просив відповідача прийняти участь у перевірці маси вантажу у вказаному вагоні та скласти комерційний акт.

Листом від 10.05.2019 №176/М станцією Миколаїв-Вантажний повідомлено про відсутність підстав для комісійної видачі вагонів №95831723, 95758041, 58567637, оскільки під час огляду вагону представниками станції виявлено: вагон у технічному справному стані, ЗПП відправника у наявності не пошкоджені, відбитки відповідають вказаним у перевізних документах, інших комерційних несправностей не виявлено, вагони забрані зі станції без зауважень.

В матеріалах справи також наявна підписана представниками сторін на станції призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці пам`ятка про подавання вагонів №643

10.05.2019 позивач звернувся до начальника виробничого підрозділу Одеської залізниці із скаргою №7200/3-19/34 на відмову у складанні комерційного акту, згідно з якою просив забезпечити участь представника залізниці у перевірці маси вантажу у вагонах №95831723, 95758041, 58567637, які прибули за накладною №41464975 від 05.05.2019 та скласти відповідний комерційний акт.

У листі від 11.05.2019 за №11-2/35, який одержаний станцією Миколаїв-Вантажний 11.05.2019, позивач повідомив залізницю, що при визначенні на вагах маси брутто вагонів №95831723, 95758041, 58567637, які прибули за накладною №41464975 від 05.05.2019 було виявлено невідповідність маси брутто вантажу зерно кукурудзи у розмірі -2100 кг, -4350 кг, -5200 кг відповідно, порівняно з даними, які зазначені у перевізному документі. Також у листі позивач повідомив, що приймання вантажу з зазначених вагонів по масі буде проводитись на території перевантажувального терміналу ТОВ СП «Нібулон» 11.05.2019 за участю експертів Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області одночасно із комісійною видачею за участю представників станції та запропонував направити уповноваженого представника залізниці для участі у прийманні вказаного вантажу та складанні акту.

11.05.2019 відбулась фактична комісійна видача вантажу та був складений відповідний комерційний акт №415207/43 від 11.05.2019, яким встановлено, що за документом значиться: зерно кукурудзи, завантажено насипом, у вагоні №95831723 вага нетто - 68450 кг, тара - 21350 кг, 7ЗПП відправника Варта-Універсал; у вагоні №95758041 вага нетто - 68950 кг, тара - 21450 кг, 7ЗПП відправника Варта-Універсал; у вагоні №58567637 вага нетто - 69000 кг, тара - 20700 кг, 7ЗПП відправника Варта-Універсал. Фактично при перевірці виявлено: вагони прибули у комерційно справному стані, усі ЗПП відправника у наявності, справні, відповідають документу. Вагон №95831723 вага брутто - 87650 кг, тара перевірена - 21400 кг, нетто - 66250 кг, що на 2200 кг менше документа; вагон №9575804 вага брутто - 86050 кг, тара перевірена - 21450 кг, нетто - 64600 кг, що на 4350 кг менше документа, вагон №58567637 вага брутто - 84550 кг, тара перевірена - 20700 кг, нетто - 53850 кг, що на 5150 кг менша документа.

У складеному акті експертизи Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області від 11.05.2019 №120-0558 при зважуванні і огляді трьох залізничних вагонів №95831723, №95758041, №58567637 за непорушеними пломбами відправника, завантажених зерном кукурудзи, фактична загальна маса нетто складає 194700 кг, що на 11700 кг менше проти даних, вказаних у накладній; щільність закриття розвантажувальних люків не забезпечує збереження вантажу при транспортуванні.

При цьому в акті експертизи зазначено:

- при огляді пломбування вагонів встановлено: вагони опломбовані кожен 7 непорушеними пломбами ЗПП з відтиском: «Універсал М Варта, УЗ, номери пломб», на металевій плашці значиться: «Михайленки ТОВ СП НИБУЛОН», відтиск пломб відповідає даним, вказаним у накладній;

- при зовнішньому огляді встановлено: у вагоні №95831723 зі сторони штурвалів в нижній частині другого (середнього) розвантажувального люка в місці з`єднання кришки і бункера виявлено зазор довжиною 35 см, у якому затиснуті роздавлені зерна кукурудзи, також виявлено механічний вплив на кришку бункера люка у вигляді квадратного сліду, який різко відрізняється відтінком кольору; у вагоні №95758041 з протилежної сторони від штурвалів в нижній частині другого (середнього) розвантажувального люка в місці з`єднання кришки і бункера виявлено зазори, відповідно довжиною 50 см та 35 см, у яких затиснуті роздавлені зерна кукурудзи, також виявлено механічний вплив на кришку бункера другого (середнього) люка у вигляді квадратного сліду, який різко відрізняється відтінком кольору; у вагоні №58567637 зі сторони від штурвалів в нижній частині першого та другого (середнього) від сходів розвантажувального люка в місці з`єднання кришки і бункера виявлено зазори, відповідно довжиною 40 см та 55 см, у яких затиснуті роздавлені зерна кукурудзи, також виявлено механічний вплив на кришку бункера другого (середнього) люка у вигляді квадратного сліду, який різко відрізняється відтінком кольору

- при знятті ЗПП у присутності експерта на верхніх завантажувальних люках та огляду поверхні місткості вантажу через завантажувальні люки визначено, що: у вагоні №95831723 між другим та третім люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) завглибшки візуально до 0,6 м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою близько 1,3 м по ширині вагону, характерній для стікаючого вантажу вниз, у бік середнього розвантажувального люка (зі сторони штурвалів), який має зазор з затиснутим зерном кукурудзи та механічний вплив; у вагоні №95758041 між другим, третім та четвертим люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу на довжині близько 3,8 м, у вигляді воронок (порожнин) завглибшки візуально: між другим та третім до 0,7 м, між третім і четвертим - до 0,4 м від поверхні вантажу, з чітко позначеними смугами по ширині вагону, характерними для стікаючого вантажу вниз, у бік середнього та третього розвантажувальних люків (з протилежної сторони від штурвалів), які мають зазори з затиснутим зерном кукурудзи та механічний вплив на середньому люкові; у вагоні №58567637 між першим, другим та третім люками від сходів є конусоподібне поглиблення вантажу на довжині близько 4,5 м, у вигляді воронки (порожнини) завглибшки візуально: між першим та другим до 0,5 м, між другим та третім до 0,85 м від поверхні вантажу, з чітко позначеними смугами по ширині вагону, характерними для стікаючого вантажу вниз, у бік першого та середнього розвантажувальних люків (зі сторони штурвалів), які мають зазори з затиснутим зерном кукурудзи та механічний вплив на середньому люкові. В інших завантажувальних люках оглянутих трьох вагонів поверхня вантажу рівна, без поглиблень. Візуально вільний простір у вагонах дозволяє поміститися нестачі вантажу.

17.05.2019 за №17/35 ТОВ Сільськогосподарське підприємство "Нібулон" звернулось до начальнику станції Миколаїв-Вантажний з повідомленням про складення комерційного акту з порушенням п.9 Правил складання актів та надало зауваження вантажоодержувача до розділу Д.

17.05.2019 позивач звернувся до начальнику виробничого підрозділу Одеської алізниці зі скаргою №17-5/35 на оформлення комерційного акту з порушенням правил складання актів, в якій просив надати розпорядження керівництву станції Миколаїв-Вантажний про переоформлення комерційного акту від 11.05.2019 №415207/43.

20.05.2019 за №ДН-5-05/375 надійшла відповідь на скаргу щодо переофомлення комерційного акту, в якій повідомлено про те, що дії працівників станції Миколаїв-Вантажний регламентовані нормативними документами та їм не протиречать.

Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Нібулон" від 05.08.2019 №11617/3-19/27 станом на 09.05.2019 дійсна вартість однієї тонни вантажу (кукурудза), що було прийнято до перевезення та відправлено зі станції Пальміра за накладною №41464975 від 05.05.2019 у вагонах №№95831723, 95758041, 58567637 складала 4800 грн. в т.ч. ПДВ (без включення провізних платежів). Відповідно до даних, що містяться у вказаній накладній, у вагоні №95831723 було передано до перевезення 68450 кг вантажу, у вагоні №95758041 - 68950 кг та у вагоні №58567637 - 69000 кг.

Згідно з розрахунком вартості недостачі вантажу, який здійснений позивачем, із врахуванням норми недостачі вантаж 0,5% маси нетто вантажу (природна втрата), маса відповідальної недостачі вантажу у вагонах №95831723 становить 8917,20 грн., №95758041 - 19225,20 грн., №58567637 - 23064 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

В силу вимог ч.3 ст. 909 ЦК України, ч.2 ст. 307 ГК України, ст. 6 Статуту залізниць України наявна у матеріалах справи залізнична накладна №41464975 від 05.05.2019 свідчить про укладення між відправником (позивач) і залізницею (відповідач) договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача (позивач), яким і подано позов до суду, що відповідає вимогам п."б" ст. 130 Статуту залізниць України.

Також вказана залізнична накладна свідчить, що завантаження вантажу у вагон здійснювалося відправником, а відповідно до вимог ч.3 ст. 308 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.2 ст. 917 ЦК України, вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством. Аналогічні вимоги щодо обов`язку вантажовідправника підготувати вантаж до перевезення містяться і у п.4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082. При цьому в силу вимог ч.1 ст. 918 ЦК України завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

В силу вимог ст. 38 Статуту залізниць України завантажені контейнери, а також криті вагони (у тому числі ізотермічні) і цистерни пломбуються тим підприємством, організацією, засобами яких провадиться навантаження. Перелік вантажів, що допускаються до перевезення у вагонах без пломб, технічні умови виготовлення пломб, а також порядок пломбування вагонів і контейнерів встановлюються Правилами.

У п.3 Правил пломбування вагонів і контейнерів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №793/5984 10.09.2001, встановлено, що завантажені криті вагони, ізотермічні, хопери-зерновози, цистерни і контейнери пломбуються: ЗПП (пломбами) залізниці, коли вантаж завантажено залізницею; ЗПП (пломбами) відправника, коли вантаж завантажено відправником.

Відомості, які наведені у залізничній накладній №41464975 від 05.05.2019 свідчать, що завантаження вантажу у вагони здійснено відправником і ним же вказані вагони запломбовані ЗПП. В свою чергу перевізником жодних зауважень щодо неправильного накладення ЗПП на вагони або відсутності ЗПП на вагонах не надано і вантаж прийнятий до перевезення.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Разом з тим, у ст. 111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, зокрема, якщо вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Статтею 31 Статуту залізниць України визначено, що залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази та встановлюючи дійсні обставини справи, господарський суд виходить з наступного:

- первісно після надходження вантажу 09.05.2019 на станцію призначення Миколаїв-Вантажний позивач дійсно спочатку підписав Пам`ятку про подавання вагонів та водночас в цей же день звернувся до відповідача телефонограмою, а наступного дня - зі скаргою на відмову у складанні комерційного акту;

- склавши врешті 11.05.2019 року відповідний комерційний акт відповідач фактично визнав обставини у скарзі на попереднє його нескладання та здійснив 11.05.2019 комісійну видачу вантажу;

- у комерційному акті №415207/43 від 11.05.2019 встановлений факт різниці у фактичній вазі у порівнянні з перевізним документом у трьох вагонах;

- на запитання суду представники відповідача повідомили суд про не надсилання залізницею відповідних претензій та неподання відповідного позову про притягнення позивача як вантажовідправника за даним перевезенням до встановленої Статутом залізниць України відповідальності за неправильне вказання маси у залізничній накладній, що також приймається судом до уваги при оцінці обставин даної справи в якості позиції залізниці, чи була в даному випадку нестача вантажу або це була помилка у визначенні маси в момент відправлення;

- щодо акту експертизи, з яким відповідач не погодився, суд бере до уваги, що висновки акту, складеного РТПП Миколаївської області, не спростовані відповідачем в загальному порядку і у суду наразі відсутні підстави не приймати його до уваги;

- щодо технічної несправності вагону - в матеріалах справи наявні складені відповідачем по кожному спірному вагоні акти про їх технічну справність, водночас і відправником в перевізному документі проставлено відмітку про технічну справність вагонів в момент їх відправлення;

- натомість оцінюючи сукупно всі наявні докази - складені проміжні акти, листування сторін, погодження відповідача на комісійну видачу вантажу та акт експертизи, господарський суд вважає, що в даному випадку у спірному перевезенні у трьох вагонах №95831723, №95758041 та №58567637 були фактичні ознаки втрати (несхоронності) вантажу, яка виникла в результаті перевезення;

- при цьому господарський суд вважає, що відправником при завантаженню вантажу у спірні вагони не в повній мірі було виконані зобов`язання по визначенню комерційної придатності (придатності вагону для перевезення вантажу в комерційному відношенні) спірних вагонів для перевезення саме цього виду вантажу - зерна кукурудзи, і відправник у даному випадку не відмовився від використання цих трьох вагонів та вжив додаткових заходів, які б унеможливили витікання вантажу, а залізницею в свою чергу були подані під навантаження вагони, непридатні для здійснення перевезення цього виду вантажу, що також свідчить про наявність підстав для покладення на неї відповідальності за врешті нестачу вантажу у трьох вагонах.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про наявність обопільної вини обох сторін в обставинах недостачі вантажу у спірному перевезенні, а отже відповідальність за втрату вантажу покладається судом на обидві сторони в рівній мірі - на позивача як на вантажовідправника за даним перевезенням та на відповідача як на перевізника.

Перевіривши зроблений позивачем розрахунок вартості недостачі вантажу у спірному перевезенні, господарський суд встановив його відповідність вимогам законодавства.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Нібулон задовольняються судом частково шляхом стягнення з відповідача половини вартості втраченого вантажу - 25603,20 (51206,40 грн. / 2), в решті позову - слід відмовити.

Іншого сторонами не доведено.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на обох сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із залученням експертів, господарський суд відмовляє у стягненні витрат на оплату експертизи, оскільки у наданому позивачем рахунку на оплату та платіжному дорученні №22960 від 21.05.2019 на підтвердження сплати ним за експертизу відсутнє відповідне призначення платежу, а кошти сплачені за послуги перевантаження вагонів, а отже відсутні підстави покладати такі витрати на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240-241, 247-250 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Нібулон задовольнити частково.

2.Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії Одеська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Нібулон (54002, м. Миколаїв, Каботажний спуск, буд. 1, ) 25603 /двадцять п`ять тисяч шістсот три/ грн. 20 коп. та 960 /дев`ятсот шістдесят/ грн. 50 коп. судового збору.

3.В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 23 жовтня 2019 р.

Суддя Ю.С. Бездоля