ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" жовтня 2019 р. Cправа № 902/543/19

Господарський суд Вінницької області у складі судді Колбасова Ф.Ф., при секретарі судового засідання Вознюк К.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРАВІТА УКРАЇНА" (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, будинок 7)

до Приватного підприємства "АГРОКОМЕРС" (21011, м. Вінниця, вул. Північна, 17)

про стягнення 281673,71 грн. інфляційних втрат,

Представники сторін:

позивача: Потьомкін С.О. - згідно ордеру, договору про надання правової (правничої) допомоги;

відповідача: Богословський С.В. - згідно ордеру, договору про надання професійної правничої допомоги.

ВСТАНОВИВ:

10.07.2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРРАВІТА УКРАЇНА" звернулось в Господарський суд Вінницької області із позовом до Приватного підприємства "АГРОКОМЕРС" про стягнення 444918,43 грн. інфляційних втрат, завданих несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання за Додатком № 9 до Договору поставки товарів від 01.10.2014 р. № ТВУ-64-14.

Ухвалою від 11.07.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі суд призначив на 30.07.2019 р.

Ухвалою від 30.07.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 902/543/19 на 30 днів та відкладено підготовче засідання до 24.09.2019 р.

08.08.2019 р. від представника відповідача до суду надійшов відзив від 30.07.2019 р. на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

09.09.2019 р. від представника позивача до суду надійшла заява від 04.09.2019 р. про зменшення розміру позовних вимог та письмові пояснення по суті спору, в якій позивач просив стягнути з відповідача 281673,71 грн. інфляційних втрат на суму несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання та в зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог, повернути позивачу 2448,67 грн. судового збору. Дана заява прийнята судом до розгляду.

24.09.2019 р. представник відповідача подав до суду контр розрахунок позовних вимог, в якому зазначив, що зменшені позовні вимоги в сумі 281673,71 грн. визнає частково, на суму 19752,50 грн. Відповідач здійснив власний розрахунок інфляційних втрат позивача на вказану суму, виходячи з того, що відповідачем було виконано умови мирової угоди з порушенням передбачених нею строків.

За результатами судового засідання 24.09.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу №902/543/19 для судового розгляду по суті на 17.10.2019 р.

На визначену судом дату з`явився представник позивача, який підтримав зменшені позовні вимоги про стягнення з відповідача 281673,71 грн. інфляційних нарахувань на суму несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання та в зв`язку із зменшенням позовних вимог, просив повернути позивачу 2448,67 грн. судового збору.

Представник відповідача Богословський С.В. з`явився в судове засідання після повернення суду з нарадчої кімнати на проголошення вступної та резолютивної частин рішення. В судовому засіданні 17.10.2019 р. прийнято судове рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, суд встановив, що 01.10.2014 р. позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРРАВІТА УКРАЇНА", як Постачальником та відповідачем - Приватним підприємством "АГРОКОМЕРС", як Покупцем, було укладено Договір поставки товару №ТВУ-64-14 та Додатки до нього, що є його невід`ємною частиною.

Згідно п. 1.1. Договору поставки товару №ТВУ-64-14, Постачальник зобов`язався продати і передати, а Покупець купити і прийняти продукцію, якою є засоби захисту рослин, насіння та мікродобрива, що падалі іменуватимуться "Товар".

Згідно Cтатті 2 цього Договору "КІЛЬКІСТЬ, НОМЕНКЛАТУРА ТА ЯКІСТЬ ТОВАРУ" кількість та номенклатура Товару вказується у Додатках до цього Договору. Якість засобів захисту рослин та мікродобрив відповідає показникам, зазначеним в Сертифікатах аналізу (якості) та походження, а для Товару, яким є насіння - вимогам ДСТУ 2240-93 та 6068:2008. Копії сертифікатів на Товар, що поставляється на умовах цього Договору, надаються на вимогу Покупця.

Статтею 3 Договору "УМОВИ ПОСТАВКИ" передбачено наступні умови: строк поставки визначається у Додатках до даного Договору. Поставка товару здійснюється відповідно до цього Договору за адресою, вказаною у додатках до цього Договору. В разі порушення Покупцем строків оплати, що визначені у відповідних Додатках до цього Договору, Постачальник має право призупинити поставку Товару па весь строк затримки оплати. Разом з Товаром Постачальник надає наступні документи: Рахунок-фактура; Податкова накладна; Видаткова накладна.

Стаття 4 Договору "ЦІНА ТА ЗАГАЛЬНА ВАРТІСТЬ ДОГОВОРУ" встановлює, що Сторони погоджуються застосовувати при проведенні розрахунків за Товари курс продажу іноземних валют (Долар США/Євро) до гривні, що встановлений Українською міжбанковою валютною біржею, надалі - курс МВБ. Загальна вартість Товару за кожним окремим додатком до даного Договору, визначена на дату його укладання, у випадку зростання курсу продажу іноземних валют, встановленого МВБ на дату настання остаточних строків розрахунку за окремим додатком порівняно з показником курсу МВБ на момент укладання додатку, або на іншу дату, обумовлену сторонами, збільшується на суму, що дорівнює позитивній різниці між вартістю Товару за курсом МВБ на момент настання остаточного розрахунку та вартістю Товару на момент укладання додатку, або на іншу дату, обумовлену сторонами. Така позитивна різниця підлягає сплаті Покупцем в день проведення остаточних розрахунків за окремим додатком до Договору.

Пунктом 4.3. цього Розділу передбачено, що загальна вартість Договору визначається як сума всіх Додатків до цього Договору.

Статтею 5 "УМОВИ ПЛАТЕЖІВ" Договору поставки товарів від 01.10.2014 р. №ТВУ-64-14 передбачено, що оплата товару, що поставляється у відповідності з умовами цього Договору, визначається в Доповненнях до цього Договору. В платіжному дорученні Покупець повинен указати номер договору (або рахунку-фактури) та найменування Товару, за який перераховано кошти. Якщо ці дані не зазначені, Постачальник має право на свій розсуд віднести отримані кошти за Товар. У разі порушення Покупцем строків оплати Постачальник, незалежно від вказаного Покупцем призначення платежу, має право зарахувати кошти в рахунок оплати простроченої заборгованості.

Стаття 8 Договору "ОБОВ`ЯЗКИ ПОКУПЦЯ" передбачає, що крім інших зобов`язань, передбачених цим Договором, Покупець зобов`язаний: сплатити вартість Товару у відповідності з умовами цього Договору; прийняти, транспортувати, зберігати та застосовувати товар відповідно до вимог та інструкції виробника. За відмову від отримання або в разу необґрунтованого повернення поставленої продукції, якою є засоби захисту рослин або мінеральні добрива, Покупець сплачує штраф в розмірі 10% вартості не отриманої або повернутої продукції. За відмову від отримання Товару або в разі необґрунтованого повернення поставленого Товару, яким є Насіння, Покупець сплачує штраф в розмірі 100% вартості не отриманої або повернутої продукції. У разі прострочення виконання грошового зобов`язання за даним Договором на вимогу Постачальника Покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 5 % (п`ять відсотків) річних від простроченої суми.

Відповідно до Додатку № 9 від 13.11.2015 р. до Договору поставки товарів від 01.10.2014 р. № ТВУ-64-14, Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступний товар: "Баккард 125 КЕ" у кількості 120 літрів, "ПАР Максиум" у кількості 60 літрів, "Пірус 400 КС" у кількості 500 літрів, "Римакс Плюс 750 в.г." у кількості 7,4 кг, "Сілліт 400 КС" у кількості 1000 літрів, "Фулгор 250 КС" у кількості 300 літрів, всього на загальну суму 1181870,96 гри з ПДВ.

Згідно видаткових накладних № 342 від 24.12.2015 р., №343 від 24.12.2015 р., №344 від 24.12.2015 р., №345 від 25.12.2015 р., №346 від 24.12.2015 р., позивач як Постачальник виконав свої зобов`язання поставити товар на суму 1181870,96 грн. та виставив Покупцю до оплати рахунок № 344 від 13.11.2015 р. на вказану суму.

За умовами Додатку № 9 до Договору поставки товарів від 01.10.2014 р. № ТВУ-64-14 сторони передбачили, що оплата здійснюється на умовах відстрочки до 31 грудня 2015 року.

Згідно банківських виписок, відповідач здійснював оплату поставленого позивачем товару наступним чином: 08.09.2016 р. - 9000,00 грн.; 28.09.2016 р. - 3000,00 гри.; 30.09.2016 р. - 6000,00 грн.; 04.10.2016 р. - 3000,00 гри.; 06.10.2016 р. - 12000,00 гри.; 10.10.2016 р. - 33000,00 гри.; 18.10.2016 р. - 15000,00 грн.; 20.10.2016 р. - 15000,00 гри.; 24.10.2016 р. - 16651,18 грн.; 11.11.2016 р. - 12000,00 гри.; 01.12.2016 р. - 30000,00 гри.; 28.02.2017 р. - 15000,00 гри.; 17.03.2017 р. - 22910,00 гри.; 20.03.2017 р. - 30000,00 гри.; 10.05.2017 р. - 9000,00 гри.; 31.07.2017 р. - 6000,00 гри.; 11.08.2017 р. - 6000,00 гри.; 28.11.2017 р. - 12000,00 грн.; 27.12.2017 р. - 15000,00 грн.; 26.01.2018 р. - 6000,00 гри.; 09.02.2018 р. - 12000,00 грн.; 01.03.2018 р. - 6000,00 грн.; 06.04.2018 р. - 12000,00 грн.; 20.04.2018 р. - 6000,00 гри.

Всього Покупцем було сплачено за товар, поставлений згідно Додатку № 9 до Договору поставки товарів від 01.10.2014 р. № ТВУ-64-14 та рахунку № 344 від 13.11.2015 р. кошти на суму 312561,18 грн. Основна заборгованість за товар, станом на 20.07.2018 р. становила 869309,78 грн.

З огляду на наявність непогашеної заборгованості та прострочення оплати товару, допущеної Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРРАВІТА УКРАЇНА", Приватним підприємством "АГРОКОМЕРС" було подано до Господарського суду Вінницької області позов про стягнення з відповідача 1048469,35 грн. з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору поставки товару №ТВУ-64-14 від 01.10.2014 р.

Ухвалою суду від 25.07.2018 р. за вказаним позовом постановлено відкрити провадження у справі №902/420/18.

В даній справі 03.09.2018 р. та 05.09.2018 р. позивачем та відповідачем відповідно були подані обопільно підписані заяви вх.№02-1-34/6740/18 від 03.09.2018 р. та вх.№02-1-34/6848/18 від 05.09.2018 "Про затвердження мирової угоди", в яких сторони просили суд затвердити мирову угоду від 21.08.2018 р.

За змістом мирової угоди сторін у справі № 902/420/18 відповідач визнав свої зобов`язання перед позивачем за договором поставки товару №ТВУ-64-14 від 01.10.2014 р. в розмірі 1048469,35 грн., що складається з 910635,92 грн. основного боргу за поставлений товар та 137833,43 грн. 5% річних від простроченої суми. В поданій до суду мировій угоді відповідач зобов`язався кількома платежами до 28.02.2019 р. оплатити у безготівковому порядку на банківський рахунок позивача грошові кошти у розмірі 1048469,35 грн., також даною угодою сторони узгодили питання щодо судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 18.09.2019 р. у справі №902/420/18 затверджено мирову угоду від 21.08.2018 р., укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРРАВІТА УКРАЇНА" та Приватним підприємством "АГРОКОМЕРС" про наступне:

1. Відповідач визнає, що розмір його заборгованості перед Позивачем на момент укладення даної Мирової угоди становить 1048469,35 грн., що включає в себе:

1.1. Сума 910635,92 грн. - основний борг за поставлений товар;

1.2. Сума 137833,43 грн. - 5% річних від простроченої суми.

2. Сторони погодили та встановили наступні строки погашення вище зазначеної заборгованості Відповідачем:

2.1. Сума 200000,00 грн. - в строк до 30 жовтня 2018 року;

2.2. Сума 200000,00 грн. - в строк до 30 листопада 2018 року;

2.3. Сума 200000,00 грн. - в строк до 30 грудня 2018 року;

2.4. Сума 200000,00 грн. - в строк до 30 січня 2019 року;

2.5. Сума 248469,35 грн. - в строк до 28 лютого 2019 року.

Як зазначив позивач та підтверджено наявними в матеріалах справи банківським виписками, виконання затвердженої судом у справі № 902/420/18 мирової угоди Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРРАВІТА УКРАЇНА" здійснювалось із порушенням передбачених нею строків погашення заборгованості.

Так, відповідач сплатив заборгованість наступним чином: 09.11.2018 р. сплачено 12000,00 грн.; 28.12.2018 р. сплачено 102000,00 грн.; 17.01.2019 р. сплачено 16469,35 грн.; 23.01.2019 р. сплачено 15000,00 грн.; 28.01.2019 р. сплачено 5000,00 гри.

Також 16.04.2019 р. сторонами було укладено Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої сума основного боргу Покупця (відповідача) перед Постачальником (позивачем) за Додатком № 9 до Договору ТВУ-64-14 була погашена на суму 718840,43 грн.

Посилаючись на те, що вимога про стягнення інфляційних втрат не була заявлена у позовній заяві від 20.07.2018 року (справа № 902/420/18), а інфляційні втрати позивачу не відшкодовувались, останній заявив до суду вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат, завданих несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання по оплаті товару, поставленого згідно з Додатком № 9 до Договору №ТВУ-64-14. Позивач вказав на те, що вимога про стягнення інфляційних втрат не була предметом спору по справі № 902/420/18, а сторони у мировій угоді не узгоджували як відмову позивача від права стягнути інфляційні втрати за порушення відповідачем строку виконання грошового зобов`язання, так і звільнення відповідача від обов`язку сплатити позивачу інфляційні втрати через несвоєчасне погашення заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Укладений між сторонами Договір поставки товарів №ТВУ-64-14 від 01.10.2014 р., за своєю правовою природою є договором поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж (ст. 712 ЦК України), порядок виконання якого регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов`язання передбачені ст. ст. 202 - 205 ГК України, ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема, за ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Грошовим є зобов`язання, за яким боржник зобов`язується сплатити кредитору певну суму грошових коштів. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України та статтею 174 ГК України.

Наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, що вказує на обґрунтоване застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України.

У пункті 7 постанови пленуму ВГС України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. № 14 міститься роз`яснення, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не лише з договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема і факту наявності боргу, встановленого судовим рішенням. Крім того, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Щодо посилань відповідача на те, що в зв`язку з укладенням мирової угоди у справі № 902/420/18 сторони погодили нові строки погашення заборгованості за Договором №ТВУ-64-14 від 01.10.2014 р., суд відзначає, що за умовами мирової угоди у справі № 902/420/18 зобов`язання відповідача за Договором №ТВУ-64-14 від 01.10.2014 р. та Додатку № 9 не було замінено на будь-яке інше (нове) зобов`язання, умов про припинення первісного зобов`язання, що виникло за вказаним договором мирова угода не містить, а зміна порядку і строку виконання такого зобов`язання, встановлення порядку погашення заборгованості не може вважатися новацією в розумінні вищевказаної норми, то мирова угода, затверджена судом у справі №902/420/18, не є новацією у розумінні ст. 604 ЦК України.

Укладення мирової угоди між позивачем та відповідачем про стягнення боргу за Договором поставки товарів від 01.10.2014 р. №ТВУ-64-14 та Додатком № 9 жодним чином не змінює юридичну природу заборгованості. Предметом цього спору є стягнення інфляційних втрат, борг за якими виник не через неналежне виконання відповідачем умов затвердженої ухвалою суду від 18.09.2018 р. мирової угоди, а через неналежне виконання боржником умов Договору поставки товарів від 01.10.2014 р. №ТВУ-64-14 та Додатку № 9, в частині проведення розрахунків в обумовлені строки.

Таким чином, мирова угода, затверджена судом у справі №902/420/18, не є договором в цивільному/господарському правовому розумінні та не є новацією в розумінні ст.604 Цивільного кодексу України, оскільки порядок її укладання та затвердження судом регламентовано нормами Господарського процесуального кодексу України, проте вона має на меті припинення спору на погоджених сторонами та затверджених судом умовах.

Аналогічну позицію викладено Верховним Судом в постановах від 24.04.2018 р. у справі №904/8731/17, від 15.05.2018р. у справі №921/412/17-г/7, від 20.06.2018 р. у справі №913/869/14.

Окрім того, відповідач у своєму контр розрахунку засвідчив недотримання графіку платежів, визначених мировою угодою та визнав в зв`язку з цим позовні вимоги на суму 19752,50 грн. інфляційних втрат.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність у позивача підстав для нарахування інфляційних втрат за Договором №ТВУ-64-14 від 01.10.2014 р. та Додатком № 9 з липня 2016 року до її погашення. При цьому слід зазначити, що вимоги про стягнення інфляційних втрат позивачем у справі №902/420/18 не заявлялись, хоча прострочення оплати товару в липні 2016 року (місяць з якого позивач починає нарахування інфляційних втрат згідно заяви про зменшення позовних вимог) мало місце.

Щодо посилання відповідача на пропуск позовної давності позивачем, суд відзначає, що згідно заяви "про зменшення розміру позовних вимог", позивач просить стягнути 281673,71 грн. інфляційних втрат за порушення відповідачем строків виконання зобов`язання з оплати товару за період з липня 2016 року по квітень 2019 року. Даною заявою було змінено строки нарахування інфляційних втрат на прострочену суми заборгованості починаючи з липня 2016 року. Враховуючи, що позивач звернувся з позовом до суду 09.07.2019 р., то відповідно до заяви "про зменшення розміру позовних вимог" нарахування інфляційних втрат позивачем здійснено в межах строку позовної давності.

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань №14 від 17.12.2013 р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Періодом, за який розраховуються інфляційні, є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція. Судом за допомогою електронного калькулятора Інформаційно-правової системи "Ліга. Закон" перевірено наведений в заяві про зменшення позовних вимог розрахунок про стягнення 281673,71 грн. інфляційних втрат за прострочення заборгованості відповідачем в період з липня 2016 року по квітень 2019 року (а.с. 126-132, т.1) і встановлено наступне згідно таблиці:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
01.07.2016 - 31.08.0.960.996-4723.94
01.09.2016 - 30.09.0.961.01821111.68
01.10.2016 - 31.10.0.961.02831244.39 (заявлено 31224,39)
01.11.2016 - 30.11.9.781.01819029.96
01.12.2016 - 28.02.9.781.03031124.75
01.03.2017 - 31.03.9.781.018 18219.96
01.04.2017 - 30.04..781.0098633.79
01.05.2017 - 31.07..781.03129712.78
01.08.2017 - 30.11..781.04037990.88
01.12.2017 - 31.12..781.0109263.10
01.01.2018 - 31.01..781.01513669.65
01.02.2018 - 28.02..781.0098039.79
01.03.2018 - 31.03..781.0119760.41
01.04.2018 - 30.04..781.0087002.48
01.05.2018 - 30.09..781.01210316.10
01.11.2018 - 30.11.1.0142632.00
01.12.2018 - 31.12.1.0083104.00
01.01.2019 - 31.01.1.0104860.00
01.02.2019 - 28.02..651.0053247.65
01.03.2019 - 30.04..571.01914511.58

Так, перевіркою розрахунку зменшених позовних вимог позивача за допомогою електронного калькулятора Інформаційно-правової системи "Ліга. Закон" встановлено правильність розрахунку позивача за наступні періоди нарахування інфляційних втрат: липень - серпень 2016 року, вересень 2016 року.

Перевіркою розрахунку інфляційних втрат встановлено, що у жовтні 2016 року виходячи із суми заборгованості 1115870,96 грн., розмір інфляційних втрат складає 31244,39 грн., проте позивач за цей місяць вказав суму нарахування 31224,39 грн., тому за вказаний місяць позовні вимоги про стягнення інфляційних задовольняються в межах заявлених вимог, тобто на суму 31224,39 грн.

Перевіркою розрахунку зменшених позовних вимог позивача за допомогою електронного калькулятора Інформаційно-правової системи "Ліга. Закон" встановлено правильність розрахунку позивача з нарахування інфляційних втрат за листопад 2016 року.

За розрахунком позивача розмір інфляційних втрат за період прострочення боргу грудень 2016 року - лютий 2017 року складає 33898,26 грн., а перевіркою розрахунку за допомогою електронного калькулятора Інформаційно-правової системи "Ліга. Закон" встановлено, що розмір інфляційних втрат за цей період складає 31124,75 грн.

Перевіркою розрахунку зменшених позовних вимог позивача за допомогою електронного калькулятора Інформаційно-правової системи "Ліга. Закон" встановлено правильність розрахунку позивача з нарахування інфляційних втрат за березень та квітень 2017 року.

За розрахунком позивача розмір інфляційних втрат за період прострочення боргу травень - липень 2017 року складає 29744,70 грн., а перевіркою розрахунку за допомогою електронного калькулятора Інформаційно-правової системи "Ліга. Закон" встановлено, що розмір інфляційних втрат за цей період складає 29712,78 грн.

За розрахунком позивача розмір інфляційних втрат за період прострочення боргу серпень - листопад 2017 року складає 38095,38 грн., а перевіркою розрахунку за допомогою електронного калькулятора Інформаційно-правової системи "Ліга. Закон" встановлено, що розмір інфляційних втрат за цей період складає 37990,88 грн.

Перевіркою розрахунку зменшених позовних вимог позивача за допомогою електронного калькулятора Інформаційно-правової системи "Ліга. Закон" встановлено правильність розрахунку позивача з нарахування інфляційних втрат за періоди з грудня 2017 року по квітень 2018 року.

За розрахунком позивача розмір інфляційних втрат за період прострочення боргу травень - вересень 2018 року складає 10344,79 грн., а перевіркою розрахунку за допомогою електронного калькулятора Інформаційно-правової системи "Ліга. Закон" встановлено, що розмір інфляційних втрат за цей період складає 10316,10 грн.

За жовтень 2018 року інфляційні втрати не нараховуються в зв`язку із укладенням мирової угоди по справі № 902/420/18, за якою перший платіж мав бути здійснений до 30 жовтня 2018 року.

Перевіркою розрахунку зменшених позовних вимог позивача за допомогою електронного калькулятора Інформаційно-правової системи "Ліга. Закон" встановлено правильність розрахунку позивача по нарахуванню інфляційних втрат за період з листопада 2018 року по січень 2019 року включно.

За розрахунком позивача розмір інфляційних втрат за період прострочення боргу лютий 2019 року складає 3247,66 грн., а перевіркою розрахунку за допомогою електронного калькулятора Інформаційно-правової системи "Ліга. Закон" встановлено, що розмір інфляційних втрат за цей період складає 3247,65 грн.

За розрахунком позивача розмір інфляційних втрат за період прострочення боргу березень - квітень 2019 року складає 14519,19 грн., а перевіркою розрахунку за допомогою електронного калькулятора Інформаційно-правової системи "Ліга. Закон" встановлено, що розмір інфляційних втрат за цей період складає 14511,58 грн.

З огляду на викладене вище суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 278731,01 грн.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому судом розглянуто викладене в заяві від 04.09.2019 р. про зменшення розміру позовних вимог клопотання позивача про повернення 2448,67 грн. судового збору в зв`язку із зменшенням позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначається Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до пунктів 1 та 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом та в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду із позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 6673,78 грн., що підтверджується квитанцією про оплату № 42575 від 05.07.2019 р.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "ТЕРРАВІТА УКРАЇНА" з Державного бюджету України суми судового збору в розмірі 2448,67 грн., у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог.

Окрім того, в заяві від 04.09.2019 р. про зменшення позовних вимог представник позивача Потьомкін С.О. просив стягнути з Приватного підприємства "АГРОКОМЕРС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРАВІТА УКРАЇНА" 7225,11 грн. судових витрат. До вказаної суми представником позивача включено оплату витрат на правову допомогу, надану адвокатом Потьомкіним С.О. в сумі 3000,00 грн.

Позивачем було здійснено оплату витрат на правову (правничу) допомогу, надану адвокатом Потьомкіним С.О., на банківський рахунок Адвокатського бюро "Сергія Потьомкіна" на суму 3000,00 грн. Перерахування коштів підтверджено платіжним дорученням № 461 від 05.07.2019 р. (а.с.105, т. 1)

До вартості витрат на правову (правничу) допомогу включено вартість складання позовної заяви. Копії Договору про надання правової (правничої) допомоги № 17-19 від 25.03.2019 року, Додатку № 2 до нього, рахунку па оплату послуг № 023, акту надання послуг № 023 та виписки з банківського рахунку АБ "Сергія Потьомкіна" позивачем було додано до матеріалів позовної заяви (а.с. 85-91, т. 1).

Розглянувши питання розподілу витрат позивача на правову допомогу, надану адвокатом Потьомкіним С.О. в сумі 3000,00 грн., суд відзначає наступне.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 ГПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.4,8 ст.129 ГПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В додатковій постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18 зроблено наступні правові висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст.126 ГПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підставі поданих позивачем доказів суд встановив, що враховуючи ціну позову, обсяг виконаних адвокатом робіт з надання правової допомоги (складання позовної заяви, додаткових заяв та клопотань, розрахунків сум позовних вимог, участь адвоката Потьомкіна С.О. в судових засіданнях) та результат вирішення спору, на відповідача необхідно покласти обов`язок відшкодувати позивачу його витрати на правову допомогу, надану адвокатом Потьомкіним С.О. в розмірі 2968,66 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 130, 231, 233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Зменшені позовні вимоги на суму 281673,71 грн. інфляційних втрат задовольнити частково, на суму 278731,01 грн.

2. Стягнути з Приватного підприємства "АГРОКОМЕРС" (, адреса: 21011, м. Вінниця, вул. Північна, 17) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРАВІТА УКРАЇНА" (, адреса: 08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Петропавлівська Борщагівка, вул.Велика Кільцева, буд.7) 278731,01 грн. інфляційних втрат та 4180,97 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ТЕРРАВІТА УКРАЇНА" (, адреса: 08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Петропавлівська Борщагівка, вул.Велика Кільцева, буд.7) з Державного бюджету України 2448,67 грн. судового збору в зв`язку зі зменшенням позовних вимог.

5. Примірник рішення, скріплений підписом судді та гербовою печаткою суду, є підставою для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "ТЕРРАВІТА УКРАЇНА" (, адреса: 08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Петропавлівська Борщагівка, вул.Велика Кільцева, буд.7) з Державного бюджету України 2448,67 грн. судового збору.

6. Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Примірники повного тексту судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 28 жовтня 2019 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - поз ивачу (08130, Київська область, Київо-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, будинок 7)

3 - відповідачу (21011, м. Вінниця, вул. Північна, 17)