ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

15.10.2019 р. справа № 914/2091/19

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., розглянувши матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства «Ірокс», м.Львів

до Львівської міської ради, м.Львів

про визнання інформації недостовірною і такою, що принижує ділову репутацію, зобов`язання спростувати інформацію

ВСТАНОВИВ

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Ірокс» до Львівської міської ради про визнання інформації недостовірною і такою, що принижує ділову репутацію, зобов`язання спростувати інформацію.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, господарський суд дійшов висновку про необхідність залишити її без руху з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч.2 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як передбачено ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною другою ст.4 Закону передбачено, що із позовних заяв немайнового характеру, які подаються до господарських судів, судовий збір сплачується в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1921 грн.

Приписами абз.2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як випливає з прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд визнати недостовірною і такою, що принижує ділову репутацію ПрАТ «Ірокс» інформацію, опубліковану Львівською міською радою у всесвітній мережі Інтернет на веб-ресурсі « ІНФОРМАЦІЯ_1 -adm.lviv.ua», а також зобов`язати Львівську міську раду спростувати інформацію, опубліковану Львівською міською радою у всесвітній мережі Інтернет на веб-ресурсі «city-adm ІНФОРМАЦІЯ_2 lviv.ua», шляхом повідомлення про ухвалене рішення суду у справі, включаючи публікацію його повного тексту в місячний строк з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Отже, фактично позивачем заявлено дві самостійних вимоги немайнового характеру визнати інформацію недостовірною і такою, що принижує ділову репутацію та зобов`язати спростувати інформацію, проте, як вбачається з долученого до позовної заяви платіжного доручення на суму 1921 грн, судовим збором оплачено лише одну з двох заявлених немайнових вимог.

Докази сплати судового збору в сумі 1921 грн. за ще одну заявлену вимогу немайнового характеру позивачем до позовної заяви не додано.

В силу вказівки п.9 ч.3 ст.162 Кодексу, позовна заява повинна містити і попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Таку ж норму містить і ч.1 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

В позовній заяві позивач не вказав жодних відомостей стосовно попереднього (орієнтовного) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, лише зазначив у вступній частині позовної заяви наступне: «судові витрати: 1921 гривень судового збору».

Суд не може розцінювати дане твердження позивача як таке, що містить посилання на попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, з огляду на таке. По-перше, судові витрати складаються не тільки з судового збору, а й з витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрат на професійну правничу допомогу, витрат, пов`язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду), про понесення чи відсутність яких позивач не повідомив суд, а, по-друге, в такому розрахунку мають зазначатися не тільки вже понесені витрати, а й такі, які позивач потенційно може понести у зв`язку із розглядом справи.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не дотримано вимог Закону України «Про судовий збір» стосовно сплати судового збору та, відповідно, не дотримано вимог Господарського процесуального кодексу України щодо долучення до позовної заяви документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а також вимог Господарського процесуального кодексу України про зазначення в позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на вищенаведене, відповідно до вказаних норм ГПК України позовну заяву слід залишити без руху, встановивши позивачеві спосіб і строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 164, 172, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали на усунення допущених недоліків шляхом надання суду:

доказів сплати судового збору в сумі 1921 грн.;

попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У випадку невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та оскарженню не підлягає.

Суддя Гоменюк З.П.