УХВАЛА

25 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 911/3731/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777" (далі - ТОВ "Автокар-777")

на ухвалу господарського суду Київської області від 22.05.2019 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2019

за скаргою ТОВ "Автокар - 777"

на дії старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

у справі №911/3731/17

за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячний квартал"

до ТОВ "Автокар - 777"

про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення 871 031,98 грн.,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

споживче товариство "Крокус";

споживче товариство "Транзит - 2008";

Київська обласна спілка споживчих товариств та

за зустрічним позовом ТОВ "Автокар - 777"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячний квартал"

про визнання недійсним договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2019 (згідно з відбитком штампу Верховного Суду) ТОВ "Автокар-777" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 22.05.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 зі справи № 911/3731/17, справу направити на новий розгляд до господарського суду Київської області. Крім того, скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження у даній справі.

Перевіривши доводи заявника касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Автокар-777", виходячи з такого.

ТОВ "Автокар-777" оскаржується ухвала господарського суду Київської області від 22.05.2019 про відмову у задоволенні скарги ТОВ "Автокар-777" на дії старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, яка змінена постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 зі справи №911/3731/17 і якою: апеляційну скаргу ТОВ "Автокар - 777" задоволено частково; ухвалу господарського суду Київської області від 22.05.2019 у справі №911/3731/17 змінено, викладено пункт 1 резолютивної частини ухвали в такій редакції: "1. Відмовити у задоволенні скарги №248 від 21.03.2019 (вх. №57/19 від 22.03.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокар - 777" на дії старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якій заявник просив визнати протиправним та скасувати акт державного виконавця Броварського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Кухарського О.М. від 06.03.2019, що оформлений в межах виконавчого провадження №58431965, визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Броварського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Кухарського О.М. від 06.03.2019 про закінчення виконавчого провадження №58431965"; в іншій частині ухвалу господарського суду Київської області від 22.05.2019 у справі №911/3731/17 залишено без змін.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій припустилися неправильного застосування положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини та статті 86 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зокрема, щодо надання оцінки всім аргументам та доводам скаржника, а також - зібраним у справі доказам, без наведення мотивів відхилення або врахування кожного аргументу, доводу чи доказу, що, у свою чергу, призвело до того, що оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам ГПК України щодо обов`язкової законності та обґрунтованості (статті 236, 238 названого Кодексу), а у Верховного Суду відсутня процесуальна можливість з`ясувати дійсні обставини справи, що перешкоджають ухваленню нового рішення у справі, тому наведене є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні скарги ТОВ "Автокар - 777", суд першої інстанції виходив з того, що старшим державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області правомірно та з дотриманням вимог положень Закону України "Про виконавче провадження" та за наявності відповідних підстав і необхідних повноважень було складено акт державного виконавця від 06.03.2019 та винесено постанову від 06.03.2019 про закінчення виконавчого провадження, а самі акт державного виконавця від 06.03.2019 та постанова Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 06.03.2019 про закінчення виконавчого провадження є такими, що відповідають вимогам законодавства України.

Відмовляючи частково у задоволенні апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи ТОВ "Автокар - 777" про порушення державним виконавцем принципу неупередженості при вчиненні виконавчих дій та порушення державним виконавцем права боржника брати участь у вчиненні виконавчих дій, з посиланням на те, що акт державного виконавця від 06.03.2019 складено за відсутності боржника (який належним чином не був повідомлений про вчинення виконавчої дії), є безпідставними, оскільки положеннями статті 66 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено письмове інформування боржника державним виконавцем про день та час саме під час здійснення примусового виселення, тоді як у даному випадку боржником виконано судове рішення в добровільному порядку шляхом звільнення нежитлових приміщень, зазначених у наказі господарського суду Київської області № 911/3731/17.

До того ж судом апеляційної інстанції зазначено, що обставини щодо неправомірних дій старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Кухарського О.М. при складанні акта державного виконавця від 06.03.2019 і при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження та щодо незаконності акта державного виконавця від 06.03.2019 та постанови Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 06.03.2019 про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 58431965, викладені у скарзі від 21.03.2019 № 248 відповідача (за первісним позовом), позивача (за зустрічним позовом) ТОВ "Автокар-777", не знайшли свого підтвердження в ході її розгляду, і суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні скарги ТОВ "Автокар-777" на дії старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Кухарського О.М.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції врахував практику Європейського суду з прав людини

ТОВ "Автокар-777" зазначає, що висновок суду апеляційної інстанції щодо відсутності обов`язку дослідження всіх доводів та аргументів скаржника суперечить сталій практиці Європейського суду з прав людини та правовим позиціям Верховного Суду, а тому, на думку скаржника, рішення касаційного суду за наслідками розгляду даної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики, у зв`язку із чим необхідним є відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Автокар-777".

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 293 ГПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

У даному разі скаржником не обґрунтовано і Верховним Судом не з`ясовано наявності значення оскаржуваних судових актів для формування єдиної правозастосовчої практики, і Судом не вбачається підстав для відкриття касаційного провадження за даною скаргою, що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України і принципами господарського судочинства.

Що ж до доводів скаржника про те, що висновок суду апеляційної інстанції щодо відсутності обов`язку дослідження всіх доводів та аргументів скаржника суперечить сталій практиці, то Суд зазначає таке.

Відповідно до статей 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З урахуванням наведеного Суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Автокар-777" на ухвалу господарського суду Київської області від 25.10.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 зі справи №911/3731/17, тому що відсутні будь-які підстави вважати, що розгляд даної скарги касаційним судом має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Керуючись статтями 233, 234, 235, абзацом другим частини другої статті 293 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777" на ухвалу господарського суду Київської області від 25.10.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 зі справи № 911/3731/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов