ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

21.10.2019 Справа №905/1881/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

розглянув заяву Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м.Маріуполь Донецької області, () №788/1 від 02.10.2019 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест їдалень та ресторанів», м.Маріуполь Донецької області, () про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок несплати за скид стоків з перевищенням встановлених концентрацій забруднюючих речовин за період з 17.08.2018 по 01.10.2019 в сумі 49 661,99грн.,

без виклику сторін, -

ВСТАНОВИВ:

За приписом ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатом розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником; у заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені, зокрема: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються (п.4); до заяви про видачу судового наказу додаються: документи, що підтверджують сплату судового збору (п.1); документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника (п.2); копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості (п.3); інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п.4).

Суд встановив, що подана заява не відповідає вимогам ст.150 Господарського процесуального кодексу України.

Матеріали заяви №778/1 від 02.10.2019 містять платіжне доручення №739 від 27.02.2019 про сплату судового збору в розмірі 192,10грн., призначення платежу: судовий збір за заявою про видачу судового наказу КП «Маріупольське ВУВКГ» на ТОВ «Трест їдалень та ресторанів», господарський суд Донецької області.

За змістом ч.2 Закону України «Про судовий збір» суд перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судом за допомогою бази даних «Діловодство спеціалізованого суду» перевірено та встановлено, що сума судового збору за платіжним дорученням №739 від 27.02.2019 у розмірі 192,10грн. зарахована 27.02.2019 до спеціального фонду Державного бюджету України у справі №905/775/19.

У картці справи №905/1881/19 у розділі «Судовий збір» бази даних «Діловодство спеціалізованого суду» значиться платіжне доручення №739 від 27.02.2019 у розмірі 192,10грн. із позначкою в графі «Враховано раніше» та без позначки в графі «Підтверджено».

Судом встановлено, що у справі №905/775/19 винесено ухвалу від 10.05.2019 про відмову Комунальному підприємству «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м.Маріуполь Донецької області, у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест їдалень та ресторанів», м.Маріуполь Донецької області, 23672,12грн плати за скид стоків з перевищенням встановлених концентрацій забруднюючих речовин за період з 17.09.2018 по 01.04.2019, на підставі п.п.1, 8 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України.

За визначенням ч.1 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 ГПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим Кодексом, після усунення її недоліків.

Проте, як слідує зі змісту ухвали господарського суду Донецької області від 10.05.2019 у справі №905/775/19, звернення у межах справи №905/1881/19 не є повторним, оскільки містить інші підстави та предмет заяви, а отже фактично подану іншу заяву, що у розумінні ст.151 Господарського процесуального кодексу України передбачає справляння судового збору у розмірі та порядку, визначеному законом.

За таких підстав, додане до матеріалів позовної заяви платіжне доручення №739 від 27.02.2019 про сплату судового збору в сумі 192,10грн., не може бути прийнято судом як належний доказ сплати судового збору у встановленому порядку за заявою про видачу судового наказу у справі №905/1881/19.

По-друге, у заяві №788/1 від 02.10.2019 у межах справи №905/1881/19 Комунальне підприємство «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», як на підставу своїх вимог заявник посилається на: договір №6672 від 06.04.2016 надання послуг централізованого водопостачання, водовідведення; акти відбору проб та результатів аналізів стічних вод від 17.08.2018, 17.09.2018, 16.10.2018, 30.01.2019, 26.02.2019, 26.03.2019, 17.04.2019, 17.05.2019, 14.06.2019, 11.07.2019 та від 12.08.2019; розрахунки штрафних санкцій по кожному аналізу проб за скид понаднормативних забруднень до вказаних актів; Правила прийому стічних вод підприємств у систему міської каналізації міста Маріуполя, затверджені рішенням виконкому Маріупольської міської ради №48 від 18.02.2004; Правила прийому стічних вод підприємств у систему міської каналізації міста Маріуполя, затверджені рішенням виконкому Маріупольської міської ради №465 від 22.10.2018.

У доданих до заяви розрахунках плати за скид понаднормативних забруднень наведено порядок визначення розміру плати, проте заява не містить викладу обставин визначення показників прийнятих для кожного з таких розрахунків, також не надано акти №6672/1 від 15.08.2018, №6672/1 від 23.08.2018, №6672/1 від 14.09.2018, №6672/1 від 24.09.18, №6672/1 від 17.10.2018, №6672/1 від 16.01.2019, №6672/1 від 14.02.2019, №6672/1 від 18.03.2019, №6672/1 від 16.04.2019, №6672/1 від 15.05.2019, №6672/1 від 14.06.2019, №6672/1 від 15.07.2019, №6672/1 від 14.08.2019, що зазначені та на які наявне посилання.

Як визначено у п.8.14 згаданих вище Правил, плата за скид стічних вод до системи централізованого водовідведення м.Маріуполя при порушенні вимог щодо якості і режиму їх скидання вноситься споживачем на розрахунковий рахунок виробника у порядку та в терміни, що передбачені договором.

Відповідно до р.4 договору №6672 від 06.04.2016 заявник мав виставляти боржнику рахунки.

До заяви надано рахунки на оплату послуг з централізованого водовідведення за період вересень 2018 на суму 9 722,01грн., листопад 2018 на суму 3 822,47грн. та рахунки на сплату плати за скид стоків з перевищенням встановлених концентрацій забруднюючих речовин за період з 10.01.2018 по 12.08.2019 на суму 36 117,51грн. Рахунків або їх належним чином засвідчених копій на оплату залишкової частини плати заявлених вимог до матеріалів зави не додано.

Таким чином заявником порушена вимога п.4 ч.2, п.п.1, 4 ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

За таких обставин заява №788/1 від 02.10.2019 про видачу судового наказу не підлягає задоволенню.

Керуючись п.1 ч.1 ст.152, ч.1 ст.153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м.Маріуполь Донецької області, №788/1 від 02.10.2019 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трест їдалень та ресторанів», м.Маріуполь Донецької області, за вимогою про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок несплати за скид стоків з перевищенням встановлених концентрацій забруднюючих речовин за період з 17.08.2018 по 01.10.2019 в сумі 49 661,99грн.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 ГПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим Кодексом, після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом, протягом десяти днів з дня її постановлення.

Дата підписання ухвали 21.10.2019.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Кротінова