ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17.10.2019 м. ДніпроСправа № 904/1860/19

За позовом Виконавчого комітету Апостолівської міської ради, м. Апостолове Дніпропетровської області

до Виконавчого комітету Нивотрудівської сільської ради, с. Нива Трудова Дніпропетровської області

про стягнення 669 524,00 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Глущенко Д.Л., ордер серія ДП№831/037 від 19 липня 2019 року, діє на підставі посвідчення адвоката №2133 від 19 грудня 1992 року; Гошкович Л.О., довіреність від 07 жовтня 2019 року, головний бухгалтер

С У Т Ь С П О Р У :

Виконавчий комітет Апостолівської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Виконавчого комітету Нивотрудівської сільської ради заборгованість у розмірі 669 524,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов угоди №2 від 02 січня 2017 року в частині повного та своєчасного перерахування коштів субвенції по КПК 0318290 "Субвенція на утримання об`єктів спільного користування чи ліквідацію негативних наслідків діяльності об`єктів спільного користування" на утримання лікувального закладу Комунального закладу "Апостолівська ЦРЛ "ДОР".

09 жовтня 2019 року до господарського суду надійшов відзив відповіча, мотиваваний тим, що виконавчому комітету Нивотрудівської сільської ради була надана потреба (з розрахунками) для здійснення видатків з надання послуг із вторинної медико-санітарної допомоги населенню Нивотрудівської об`єднаної територіальної громади на 2017 рік по КПК 0318380 "Медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам" та по КПК 0318290 "Субвенція на утримання об`єктів спільного користування чи ліквідацію негативних наслідків діяльності об`єктів спільного користування" та по КПК 0318680 "Додаткова дотація з державного бюджету видатків з утримання закладів освіти та охорони здоров`я" на утримання лікувального закладу Комунального закладу "Апостолівська ЦРЛ ДОР" в сумі 2 377 907, 00 грн.

Відповідачем було сплачено 2 208 300,00 грн. у тому числі медична субвенція 1 709 100,00 грн., додаткова дотація з державного бюджету 85 399,80 грн. та субвенція на утримання об`єктів спільної власності 413 800, 00 грн., останні дві субвенції можуть використовуватися на оплату енергоносіїв, потреба в яких складає 156 800, 00 грн. Дану потребу надав Виконком Апостолівської міської ради.

Разом з тим, відповідач зазначає, що рішення, як Апостолівської міської ради так і Ниво-Трудівської сільської ради відсутні, відповідно така ситуація приводить до того, що підстав для підписання укладених договорів не було на момент їх укладання. Відповідно даний договір є нікчемним. Нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. В даному позові прямо фігурує правочин, який було укладено двома керівниками міських рад, без додержання вимог закону, а саме ст. 93 п. З Бюджетного кодексу України - за відсутності рішень сесій, отже такі правочини є нікчемними , та даний факт не потребує визнання його таким судом. Але відповідач, просить врахувати даний факт при винесенні рішення.

17 жовтня 2019 року до господарського суду надійшло клопотання Виконавчого комітету Нивотрудівської сільської ради про закриття провадження у справі №904/1862/19 мотивоване тим, що згідно положень ст. 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів, на думку відповідача, жодна позиція статті не передбачає можливості розгляду даного спору з яким звернувся позивач - господарським судом.

Відповідач зазначає, що відповідно до бюджетного кодексу, процес укладення, підписання та виконання договорів, які було підписано фактично суб`єктами владних повноважень є адміністративним процесом.

Отже, на думку відповідача, з огляду на вищезазначене даний позов не відноситься до юрисдикції господарських судів, а належить до юрисдикції адміністративних судів.

Пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до пункту 3.2 постанови пленуму Вищого Господарського суду України №10 від 24.10.2011 господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані, зокрема, з укладенням, зміною, виконанням і розірванням усіх господарських договорів між суб`єктами господарювання і органами державної влади і місцевого самоврядування, включаючи договори, які укладаються шляхом проведення конкурсу, біржових торгів, аукціонів тощо.

Відповідно до приписів статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовим спором є спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

До адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Відповідно до пункту 16 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний договір - це спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону: а) для розмежування компетенції чи визначення порядку взаємодії між суб`єктами владних повноважень; б) для делегування публічно-владних управлінських функцій; в) для перерозподілу або об`єднання бюджетних коштів у випадках, визначених законом; г) замість видання індивідуального акта; ґ) для врегулювання питань надання адміністративних послуг.

Згідно до пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1-3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується; ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом; юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням; до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Спір у даній справі стосується стягнення грошових коштів на утримання об`єктів спільного користування чи ліквідацію негативних наслідків діяльності об`єктів спільного користування.

Між позивачем та відповідачем укладено договір для здійснення видатків з надання послуг із вторинною медико-санітарної допомоги населенню у розмірі 169 607,00 грн.

Отже, спір стосується діяльності сторін з утримання лікувального закладу - Комунального закладу "Апостолівська ЦРЛ "ДОР".

Враховуючи викладене, клопотання відповідача-2 про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню

Керуючись статтями 4, 20, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні клопотання (вх. №47292/19 від 17.10.2019) Виконавчого комітету Нивотрудівської сільської ради про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 17.10.2019 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складений 21.10.2019

Суддя Н.М. Євстигнеєва