УХВАЛА

22 жовтня 2019 року м.Харків Справа № 913/577/19

Провадження №15/913/577/19

Суддя Смола С.В., розглянувши матеріали

за позовом керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області (вул.Д.Менделєєва, буд.65, м.Лисичанськ Луганської області, 92700) в інтересах держави в особі

позивача Державної служби України з безпеки на транспорті (пр.Перемоги, буд.14, м.Київ, 01135)

до Товариства з додатковою відповідальністю «Лисичанський желатиновий завод» (м.Лисичанськ Луганської області, 93109)

про стягнення 31 536 грн 31 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Керівник Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області 21.10.2019 звернувся до Господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Лисичанський желатиновий завод» (далі ТДВ «Лисичанський желатиновий завод») про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортним засобом у сумі 31 536 грн 31 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Житомирській області 13.03.2019 здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки DAF модель FT XF 105,410 реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу марки Krone SD реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на які зареєстровано за ТДВ «Лисичанський желатиновий завод».

За результатами вказаного контролю складений акт №0020354 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким зафіксовано порушення вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт». До вказаного акту проведений розрахунок від 13.03.2019 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд 1 061,1 євро, що еквівалентно 31 536 грн 31 коп.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2019 справа передана на розгляд судді Смолі С.В.

Відповідно до ч.5 ст.162 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

З даним приписом узгоджується вимога ч.4 ст.53 ГПК України, яка передбачає, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Частиною 5 ст.53 ГПК України передбачено, що у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Процесуальні норми щодо представництва прокурором інтересів держави в суді також містяться у ст.23 Закону України «Про прокуратуру», яка передбачає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

З викладених приписів випливає обов`язок прокурора встановити і довести суду наявність у органа, в особі якого прокурор звертається в інтересах держави, повноважень щодо звернення до суду.

Так, у поданій позовній заяві прокурор зазначив, що відповідно до п.1 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 зі змінами та доповненнями (далі Положення) Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з п.4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки, серед іншого, є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Підпунктами 2, 15, 27 п.5 Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених завдань здійснює, зокрема державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного прокурором зроблено висновок про те, що Державну службу України з безпеки на транспорті наділено повноваженнями звернення до суду щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Водночас, ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наведеного конституційного припису випливає, що повноваження органу державної виконавчої влади, яким є позивач, на звернення із позовами до суду мають бути закріплені нормативними актами найвищої юридичної сили Конституцією України та Законами України.

У той же час прокурором у позовній заяві не зазначені норми Конституції та/або Закону України, які б наділяли Державну службу України з безпеки на транспорті повноваженнями звертатися до господарського суду із позовами.

Суд наголошує, що посилання у позовній заяві на такі норми є безпосереднім обов`язком прокурора. Саме він має викласти у позовній заяві відповідні приписи матеріального та/або процесуального закону. Такі дії прокурора передують, обумовлюють і уможливлюють підтвердження судом підстав представництва інтересів держави в суді.

Отже, у позовній заяві відсутні нормативні обґрунтування належного рівня, які б переконливо свідчили про наявність у Державної служби України з безпеки на транспорті права звертатися до суду з даним позовом. Між тим відсутність у неї такого права взагалі унеможливлює звернення прокурора з даним позовом в інтересах держави в особі цього органу (абз.2 ч.5 ст.53 ГПК України)

Відтак господарський суд приходить до висновку, що прокурором у порушення припису ч.5 ст.162 ГПК України в позовній заяві не зазначені підстави звернення з даним позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Відповідно до ч.1 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, вказані недоліки позовної заяви від 17.10.2019 №31-1046 вих.19 керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області є підставою для залишення її без руху.

Згідно з ч.2 ст.174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви від 17.10.2019 №31-1046 вих.19 керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області без руху з наданням заявникові 5 днів з дня вручення даної ухвали для усунення наведених недоліків.

Прокурору в указаний строк слід надати суду заяву про усунення недоліків, в якій зазначити норму Конституції чи Закону України, якою Державну службу України з безпеки на транспорті наділено повноваженнями щодо звернення з позовами до господарського суду.

Керуючись ст.ст.53, 162, 164, 174, 232, 233, 234 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву від 17.10.2019 №31-1046 вих.19 керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області залишити без руху.

2. Надати керівнику Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області 5 днів з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви та подання до суду заяви про усунення недоліків.

3. Роз`яснити керівнику Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області, що якщо заявник позову усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду (ч.3 ст.174 ГПК України); якщо заявник позову не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (ч.4 ст.174 ГПК України).

Відповідно до ч.2 ст.235 ГПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 22.10.2019 та оскарженню не підлягає.

Інформацію у справі можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/sud5014.

Суддя С. Смола