ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2035/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача - Коперсак М.С.,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Головного управління ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця Пригоровської Наталії Валентинівни про виселення із займаного приміщення та стягнення заборгованості в сумі 9631,88 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС в Одеській області звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Пригоровської Наталії Валентинівни про виселення відповідача з частини займаного нежитлового приміщення за адресою: м. Одеса, просп. Академіка Глушка, 17/2, та про стягнення заборгованості за фактичне користування майном у розмірі 9631,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

31.12.2018 року закінчився строк дії договорів суборенди і частини нежитлового приміщення за адресою: м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 17/2, укладених між ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області та фізичною особою-підприємцем Пригоровською Наталією Валентинівною. У зв'язку з вищезазначеним позивачем неодноразово направлялись листи до відповідача щодо припинення дії договорів суборенди № 10678/П/15-32-03-02-13 від28.11.2018 року, 10676/П/15-32-03-02-13 від 28.11.2018 року, однак суборендар належним чином не зреагував на згадані звернення. Так, у відповідь на зазначені звернення позивачем було отримано заяву-відповідь за вх. № 26308/П/15-32 від 22.12.2018 року, в якій відповідач заявив про намір укласти договори суборенди на новий строк. Між тим орендарем повторно направлялись листи до відповідача щодо припинення дії договорів суборенди повторно, а саме № 313/П/15-32-03-()2-12 від 10.01.2019 р., № 314/П/15-32-03-02-12 від 10.01.2019 р., однак відповідь на зазначені листи не надавалась.

Так, позивач вказує, що в подальшому листом № 752/П/15-32-03-02-12 від 18.01.2019 р. відповідач був повідомлений про відсутність наміру у позивача надавати в подальшому частину приміщення в суборенду, також до листа були додані акти приймання-передачі частини нежитлового приміщення згідно договорів суборенди з проханням їх підписати.

Наразі позивач зауважує, що 31.01.2019 року ФОП Пригоровська Н.В. звернулась до позивача з листом, в якому зазначає про пролонгацію вказаних договорів, оскільки повідомлення про припинення або зміну договорів у встановлені законом строки вона не отримувала. За ствердженнями позивача, у відповідь на зазначений лист позивачем було направлено звернення до ФОП Пригоровської Н.В. за № 3280/П/15-32-03-02-12 від 27.02.2019 року із зазначенням того, що згідно п.п. 3.3. п. 3 договорів визначено, що суборендар користується суборендованими частинами нежитлового приміщення протягом строку суборенди. Згідно п.п. 10.1. п. 10 договорів строк дії договорів до 31.12.2018 року. Відповідно до п.п. 9.6 п. 9 договорів дія договорів припиняється внаслідок закінчення терміну, на який їх було укладено. Відповідно до п.п. 7.1. п. 7 договорів, у разі закінчення строку дії договору суборендар зобов'язаний у 15-денний термін передати орендою площу за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в суборенду.

Однак, як стверджує позивач, станом на теперішній час майно не було повернуто у встановленому законом і договорами порядку, а частину нежитлового приміщення за адресою м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 17/2, не звільнено.

При цьому позивач додає, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 року № 296 "Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби" ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області реорганізовано шляхом її приєднання до Головного управління ДФС в Одеській області як структурний підрозділ.

Водночас, як стверджує позивач, 15.05.2019 року державним реєстратором вчинено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 4054182 про припинення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області в результаті реорганізації, а тому Головне управління ДФС в Одеській області є правонаступником ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області

Поряд з цим позви вказує, що згідно п.п. 5.4. п. 5 договорів суборенди додатково до плати за суборенду суборендарі відшкодовують орендарю експлуатаційні витрати за користування суборендованою площею, які включають в себе плату за користування електричною енергією, водою, теплом та іншими комунальними послугами щомісячно на підставі розрахунків орендаря (додатки до договорів суборенди), що є в користуванні суборендаря на розрахунковий рахунок орендаря зазначений в договорах.

Однак, як стверджує позивач, зазначені сплати в порушення умов даних договорів протягом 2019 року суборендарем не здійснювалась, а тому суборендарем не виконуються свої зобов'язання згідно договорів, що тягне за собою заподіяння шкоди позивачеві, оскільки позивач значною мірою втрачає те, на що розраховував при укладенні договорів, а саме орендної плати.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.07.2019 р. вказану позовну заяву Головного управління ДФС в Одеській області (вх. № 2088/19) залишено без руху, оскільки заявником до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

25.07.2019 р. Головним управлінням ДФС в Одеській області подано до господарського суду клопотання про усунення недоліків (вх. № 2-3529/19), до якого позивачем додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а саме платіжне доручення № 1002 від 16.07.2019 р. на суму 3842,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.07.2019 р. позовну заяву Головного управління ДФС в Одеській області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2035/19 за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання з викликом учасників справи призначено на 04.09.2019 р.

11.09.2019 р. відповідачем було подано до господарського суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову з огляду на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Так, відповідач вважає, що у позивача відсутні правові підстави та повноваження на звернення до суду з даними позовними вимогами, оскільки на сьогоднішній день Головне управління ДФС в Одеській області знаходиться в стані припинення, вже утворена та почала діяти Державна податкова служба України, якій передано частину повноважень ДФС, доказів підтвердження передачі повноважень ДФС новоствореній ДПС не надано. При цьому відповідач зазначає, що 02.05.2018 року між ФОП Пригоровською Н.В. та ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області було укладено договір суборенди частини нежитлового приміщення № 2, відповідно до якого суборендарю було передано у строкове платне користування частину площі приміщення за адресою: м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 17/2, площею 6,0 кв.м (для торгівлі канцтоварами) та 1,0 кв.м (для розміщення ксероксу), строком до 31.12.2018 року; 02.05.2018 року між ФОП Пригоровською Н.В. та ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області було укладено договір суборенди частини нежитлового приміщення № 3, відповідно до якого суборендарю було передано у строкове платне користування частину площі приміщення за адресою: м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 17/2, площею 3,0 кв.м (для розміщення кави-машини), строком до 31.12.2018 року. Як вказує відповідач, ним виконуються умови укладених договорів суборенди належним чином та в повному обсязі, жодних претензій щодо виконання зобов'язань згідно договорів на адресу відповідача не надходило та не отримувалося. Так, відповідач стверджує, що в повному обсязі та у встановлені строки оплачує орендну плату та плату за спожиті комунальні послуги та надані в суборенду частини площі нежитлового приміщення використовую відповідно до їх призначення та умов договору.

Наразі відповідач зазначає, що ним було отримано повідомлення ГУ ДФС в Одеській області про припинення (розірвання) договору суборенди частини нежитлового приміщення за № 10676/П/15-32-03-02-13 від 28.11.2018 року, відповідно до якого ГУ ДФС в Одеській області повідомило про припинення дії договору суборенди частини нежитлового приміщення № 2 від 02.05.2018 року після закінчення строку дії, у зв'язку з чим вищевказаний договір вважається розірваним з 01.01.2019 року. Також ГУ ДФС в Одеській області було направлено повідомлення за № 10678/П/15-32-03-02-13 від 28.11.2018 року про припинення (розірвання) договору суборенди частини нежитлового приміщення, відповідно до якого ГУ ДФС в Одеській області повідомило про припинення дії договору суборенди частини нежитлового приміщення № 3 від 02.05.2018 року після закінчення строку дії, у зв'язку з чим вищевказаний договір вважається розірваним з 01.01.2019 року. За ствердженнями відповідача, вказані повідомлення про припинення (розірвання) договорів були направлені ФОП Пригоровській Н.В. у листопаді 2018 року, а це менш ніж за три місяці до закінчення строку дії договорів, що є порушенням ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". У зв'язку з викладеним, відповідач вважає, що підстави для виселення відсутні та відповідач має переважне право на укладення договору оренди спірних приміщень, тому відповідач у встановленому законом порядку звернувся з відповідною заявою на адресу власника майна

При цьому відповідач додає, що в позовній заяві позивач посилається на те, що відповідачем в порушення умов договорів суборенди протягом 2019 року не здійснювалися сплати експлуатаційних витрат за користування суборендованою площею, які включають в себе плату за користування електричною енергією, водою, теплом та іншими комунальними послугами щомісячно на підставі розрахунків орендаря, однак вказані обставини не відповідають дійсності. Так, за ствердженнями відповідача, ним в повному обсязі проводилася сплата орендної плати та усіх необхідних експлуатаційних витрат, комунальних послуг, відповідно до виставлених позивачем рахунків, оскільки оплата вказаних послуг відбувається лише після виставлення рахунків, однак з січня 2019 року позивачем жодні рахунки, ані на оплату орендної плати, ані для сплати комунальних платежів не виставляються, що унеможливлює проведення будь-яких оплат. Як вказує відповідач, у зв'язку з вказаними обставинами, 13.05.2019 року ФОП Пригоровська Н.В. звернулась до ГУДФС України в Одеській області з відповідною заявою про роз'яснення причин ненадання рахунків. Однак, незважаючи на це, до сьогоднішнього дня жодні рахунки, на які необхідно проводити оплату не надані, а рахунки, вказані в договорі, заблоковані, що унеможливлює проведення відповідних сплат. Відтак, на думку відповідача, вказані обставини свідчать про вину позивача у тому, що відповідач не мав і не має можливості внести відповідні платежі.

12.09.2019 р. позивачем було подано до господарського суду відповідь на відзив відповідача на позов, в якій позивач підтримує позові вимоги. Так, щодо тверджень відповідача стосовно того, що позивач знаходиться у стані припинення позивач зазначає, що юридична особа вважається припиненою після внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, однак станом на теперішній час юридичну особу позивача ще не припинено, ГУ ДФС знаходиться у стані припинення. Також позивач додатково вказує, що у відзиві самим відповідачем вказується про укладення між ФОП Пригоровською Н.В. та ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області договорів суборенди № 2 і № 3, відповідно до яких було передано у строкове платне користування частини нежитлового приміщення за адресою м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 17/2, саме на строк до 31.12.2018 року. Отже, з 31.12.2018 року закінчився строк дії зазначених договорів. Стосовно виставлення рахунків на суборендну плату та комунальних послуг позивач стверджує, що всі умови оплати були прописані в V розділі договорів суборенди № 2 і № 3, що діяли до закінчення строку дії договорів, а саме до 31.12.2018 року.

20.09.2019 р. відповідач подав до господарського суду письмові пояснення у справі, в яких відповідач заперечує проти задоволення позову.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.09.2019 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/2035/19 за позовом Головного управління ДФС в Одеській області та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 17 жовтня 2019 р.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

02 травня 2018 року між Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (орендар) та фізичною особою-підприємцем Пригоровською Наталією Валентинівною (суборендар) був укладений договір суборенди частини нежитлового приміщення № 2, згідно п. 1.1. якого цим договором регулюються правовідносини, пов'язані із передачею орендарем суборендареві у строкове платне користування частини площі приміщення за погодженням з Представництвом по управлінню комунальної власності Одеської міської ради (надалі іменується "орендодавець") для здійснення суборендарем його статутної діяльності (розміщення лотка для торгівлі канцтоварами та ксерокс) ( надалі іменується "площа, що суборендується"), адреса: м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 17/2.

Також 02 травня 2018 року між Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (орендар) та фізичною особою-підприємцем Пригоровською Наталією Валентинівною (суборендар) був укладений договір суборенди частини нежитлового приміщення № 3, згідно п. 1.1. якого цим договором регулюються правовідносини, пов'язані із передачею орендарем суборендареві у строкове платне користування частини площі приміщення за погодженням з Представництвом по управлінню комунальної власності Одеської міської ради (надалі іменується "орендодавець") для здійснення суборендарем його статутної діяльності (розміщення лотка для торгівлі канцтоварами та ксерокс) (надалі іменується "площа, що суборендується"), адреса: м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 17/2.

Відповідно до п.п. 1.1.2 п. 1.1 договору суборенди № 2 від 02.05.2018 р. площа, що суборендується 6 квадратних метрів (торгівля канцтоварами) та 1 квадратний метр (ксерокс).

Відповідно до п.п. 1.1.2 п. 1.1 договору суборенди № 3 від 02.05.2018 р. площа, що суборендується 3 квадратних метрів (кавовий апарат).

Згідно п.п. 1.1.3 п. 1.1 договорів суборенди площа, що суборендується, знаходиться в орендному користуванні орендаря у відповідності до договору оренди N 319/206, укладеного 02.06.2000 р. між орендарем і орендодавцем.

Пунктом 2.1 договорів суборенди визначено, що метою укладення договору є покрашення обслуговування юридичних та фізичних осіб, жителів району та більшої ефективності роботи сторін.

Умовами п. 2.2 договору суборенди № 2 від 02.05.2018 р. сторони визначили, що площа, що суборендується, використовується виключно для розміщення лотка для торгівлі канцтоварами.

Умовами п. 2.2 договору суборенди № 3 від 02.05.2018 р. сторони визначили, що площа, що суборендується, використовується виключно для розміщення кавового апарату.

Положеннями п.п. 3.1, 3.2 договорів суборенди передбачено, що суборендар вступає у строкове платне користування площею, що суборендується, з моменту підписання сторонами цього договору. Передача площі в суборенду не тягне за собою виникнення в суборендаря права власності на цю площу. Власником площі, що суборендується, залишається орендодавець, а суборендар користуєтеся ним протягом строку суборенди.

За умовами п. 3.3 договорів суборенди визначено, що у разі припинення цього договору площа повертається суборендарем орендарю. Площа вважається поверненою орендарю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

В п. 3.4 договорів суборенди сторони погодили, що обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладаються на сторону, яка передає площу іншій стороні договору.

Відповідно до п. 4.1 договорів суборенди термін дії суборенди починається з дати погодження власника та діє протягом терміну, запропонованого власником.

Згідно п. 5.1 договору суборенди № 2 від 02.05.2018 р. суборендна плата за цим договором розрахована згідно Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 (з наступними змінами) і складає:

- торгівля канцтоварами - 341,40 грн. на місяць (284,50 грн. та ПДВ 20% - 56,90 грн.);

- ксерокс - 66,38 грн. на місяць (55,32 грн. та ПДВ 11,06 грн.).

Згідно п. 5.1 договору суборенди № 3 від 02.05.2018 р. суборендна плата за цим договором розрахована згідно Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 (з наступними змінами) і складає:

- кавовий апарат - 256,07 грн. на місяць (213,39 грн. та ПДВ 20% - 42,68 грн.).

Пунктом 5.2 договорів суборенди визначено, що плата за суборенду сплачується з безготівковому порядку безпосередньо на поточний рахунок орендодавця: Представництва по управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Одеської міської ради: рахунок 1909 ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, ОКПО 26302595 не пізніше 15 числа кожного місяця строку суборендного користування за цим договором.

Умовами п. 5.3 договорів суборенди сторони визначили, що суборенда плата за кожний наступний місяць підлягає коригуванні на індекс інфляції, і визначається шляхом коригування розміру суборендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць, що друкується Мінстатом України, і розраховується суборендарем самостійно або сплачується суборендарем на підставі розрахунків орендодавця.

Положеннями п. 5.4 договорів суборенди передбачено, що додатково до плати за суборенду суборендар відшкодовує орендарю експлуатаційні витрати за користування суборендованою площею, які включають в себе плату за користування електричною енергією, водою, теплом та іншими комунальники послугами щомісячно на підставі рахунку орендаря (додаток 1), що є в користуванні суборендаря на розрахунковий рахунок орендаря № 9298, Державна казначейська служба України, МФО 820172, .

За умовами п. 7.1 договорів суборенди визначено, що на протязі дії цього договору, крім своєчасного внесення плати за суборенду, суборендар за цим договором бере на себе наступні зобов'язання, зокрема, використовувати площу, що суборендується, за її цільовим призначенням у відповідності до п. 2.2. цього договору; у разі закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання суборендар зобов'язаний у 15-денний термін передати орендарю площу за актом у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в суборенду.

В п. 7.5 договорів суборенди сторони погодили, що у випадку припинення дії цього договору у зв'язку із закінченням строку чи дострокового розірвання договору, суборендар сплачує плату за суборенду по день підписання акту приймання - передачі площі, якщо інше не буде передбачено сторонами додатковими договором.

Відповідно до п. 9.3 договорів суборенди суборендар, що належним чином виконував свої зобов'язання за цим договором, має переважне право перед іншими особами після спливу строку дії цього договору укладати на аналогічних умовах новий договір суборенди визначеної в цьому договорі площі.

Згідно п. 9.6 договорів суборенди дія договору припиняється внаслідок закінчення терміну, на який було укладено, загибелі приміщення, що суборендується достроково за згодою сторін або за рішенням суду, банкрутства або ліквідації суборендаря, інших випадках, передбачених чинним законодавством та цим договором.

Пунктом 10.1 договорів суборенди визначено, що згідно з п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України цей договір набуває чинності з 01.01.2018 р. та діє до 31.12.2018 р.

Також між ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області та фізичною особою-підприємцем Пригоровською Наталією Валентинівною було підписано додаток № 1 до договорів суборенди від 02.05.2018 р. № 2 та № 3 - "Розрахунок обсягів постачання електричної енергії. Розрахунок обсягів постачання послуг водопостачання та водовідведення. Розрахунок обсягів постачання теплової енергії".

В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 р. № 296 "Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби" Державну податкову інспекцію у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області реорганізовано шляхом її приєднання до Головного управління ДФС в Одеській області як структурний підрозділ.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, укладені між сторонами по справі договори суборенди є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання його сторонами.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

Ст. 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" визначає, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

В силу ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Наразі судом встановлено, що право оренди частин нежитлових приміщень, які виступили предметом вищевказаних договорів суборенди № 2 та № 3 від 02.05.2018 р., Державна податкова інспекція у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області набула на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 319/206 від 02 червня 2000 р,. укладеного між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради та Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси, з урахуванням змін, внесених додатковим договором № 22 від 01.02.2017 р. про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 02.06.2000 р. № 319/206. Відповідно до цього договору оренди Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради передано Державній податковій інспекції у Київському районі м. Одеси в строкове платне користування нежитлові приміщення 1, 2 поверхів та підвалу, загальною площею 3662,00 кв.м, розташованих за адресою: м. Одеса, просп. Ак. Глушка, 17, корп. 2. До того ж Представництвом надано Державній податковій інспекції у Київському районі вказане майно в оренду з правом передачі окремих його площ в суборенду за узгодженням з орендодавцем (п. 5.2 договору оренди № 319/206).

Так, на підставі досягнутих домовленостей з Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, між Державною податковою інспекцією Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області та відповідачем були укладені договори суборенди № 2 та № 3 від 02 травня 2018 р.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, між Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області та ФОП Пригоровською Н.В. виникли орендні правовідносини стосовно частин нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, просп. Ак. Глушка, 17, корп. 2.

15.05.2019 року державним реєстратором внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 4054182 про припинення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області в результаті реорганізації. Так, Головне управління ДФС в Одеській області є правонаступником ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області

Відтак, позивач набув всі права та обов'язки Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області як орендаря за вказаними договорами.

Разом з тим, як з'ясовано судом, дія укладених між Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області та відповідачем спірних договорів суборенди № 2 та № 3 закінчилась 31.12.2018 р. Так, п. 10.1 договорів № 2 та № 3 сторонами встановлено, що згідно п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України договір набуває чинності з 01.01.2018 р. та діє до 31.12.2018 р.

Як випливає з матеріалів справи, після закінчення строку дії спірних договорів суборенди № 2 та № 3 від 02.05.2018 року відповідачем не повернуті орендовані частини нежитлового приміщення, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимоги про виселення ФОП Пригоровську Н.В. з частин нежитлового орендованого приміщення, а також позивачем заявлено до стягнення суму експлуатаційних витрат, сплата яких протягом 2019 року відповідачем не здійснювалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 4 ст. 284 ГК України, статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що строк договору оренди визначаються за погодженням сторін.

Відповідно до частини 2 статті 291 ГК України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно п. 9.6 договорів суборенди № 2 та № 3 дія договору припиняється внаслідок закінчення терміну, на який було укладено, загибелі приміщення, що суборендується достроково за згодою сторін або за рішенням суду, банкрутства або ліквідації суборендаря, інших випадках, передбачених чинним законодавством та цим договором.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди безпосередньо передбачені статтею 764 ЦК України, статтею 17 названого вище Закону та опосередковано нормою частини четвертої статті 291 ГК України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Відповідно до статті 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в частині другій статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення мають бути висловлені ним як до закінчення терміну дій договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо продовження договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Наразі слід зазначити, що ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачає, що строк звернення з такою заявою не обмежений місяцем саме після закінчення дії договору, а заінтересована сторона може подати заяву і до закінчення строку дії договору оренди, оскільки такі дії не суперечать вказаному закону та узгоджується з іншими нормативно-правовими актами.

Втім, як свідчать матеріали справи, Головним управлінням ДФС в Одеській області було направлено на адресу відповідача повідомлення № 10678/П/15-32-03-02-13 від 28.11.2018 р. про припинення чинності договору суборенди № 3 від 02.05.2018 р. та повідомлення № 10676/П/15-32-03-02-13 від 28.11.2018 р. про припинення чинності договору суборенди № 2 від 02.05.2018 р. у зв'язку із закінченням строку їх дії, наразі в повідомленнях позивач просив звільнити орендовані частини приміщення в термін до 15.01.2019 р.

Враховуючи те, що позивачем дотримано встановлений в законі порядок повідомлення про припинення дії договорів суборенди від 02.05.2018 р., суд вважає, що вказані договори суборенди припинилися за закінченням строку, на який їх було укладено, тобто 31.12.2018 р. Факт закінчення строку дії договору відповідачем не спростовано під час розгляду справи.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачем 10.01.2019 р. було повторно направлено відповідачеві повідомлення про припинення чинності договорів суборенди № 2 та № 3 від 02.05.2018 р. у зв'язку із закінченням строку їх дії, також позивач просив звільнити орендовані частини приміщення в термін до 15.01.2019 р.

В свою чергу оскільки дія договорів суборенди № 2 та № 3 припинена, суд доходить до висновку про безпідставне зайняття відповідачем орендованих ним частин приміщень.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Обов'язок орендаря після припинення дії договору повернути орендодавцеві об'єкт оренди передбачено також ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", за якою в разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, визначених договором оренди.

В п. 7.1 договорів суборенди закріплено, що у разі закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання суборендар зобов'язаний у 15-денний термін передати орендарю площу за актом у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в суборенду.

Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, хоча договори суборенди припинили свою чинність 31.12.2018 р., але в порушення вимог закону та договору орендар не передав займані частини приміщення та продовжує їх використання. Докази повернення орендованого майна відповідачем позивачу в матеріалах справи відсутні. До того ж з матеріалів справи вбачається, що позивачем у відповідь на лист відповідача про укладення договорів суборенди на новий строк були направлені ФОП Пригоровській Н.В. для підписання проекти актів приймання-передачі частин нежитлового приміщення, переданих відповідно до договорів суборенди № 2 та № 3 від 02.05.2018 р. Однак, від підписання вказаних актів відповідачка відмовилась, про що свідчать наявні в матеріалах копії актів відмови від підпису до актів № 2 та № 3 приймання-передачі частини нежитлового приміщення.

Також судом не приймаються посилання відповідача на п. 9.3 договорів суборенди № 2 та № 3 від 02.05.2018 р. як на підставу необхідності укладення між сторонами нових договорів суборенди спірних частин нежитлового приміщення, оскільки наявність у суборендаря переважного права перед іншими особами на укладення після закінчення строку дії договорів нового договору суборенди ніяким чином не зобов'язує позивача на укладення договорів з відповідачем, а лише надає таку можливість для суборендаря.

Так, враховуючи припинення договорів суборенди № 2 та № 3 від 02.05.2018 р. та відсутність правових підстав для зайняття відповідачем частин нежилих приміщень площею 6 кв.м. (торгівля канцтоварами), 1 кв.м. (ксерокс) та 3 кв.м. (кавовий апарат), які розміщені за адресою: м. Одеса, просп. Ак. Глушка, 17/2 та орендувались за вказаними договорами, суд вважає цілком обґрунтованими заявлені позивачем вимоги щодо виселення відповідача з вказаних частин приміщення.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача вартості експлуатаційних витрат за договором суборенди № 2 в розмірі 1552,00 грн. та за договором суборенди № 3 в розмірі 8079,88 грн., суд зазначає наступне.

Положеннями п. 5.4 договорів суборенди передбачено, що додатково до плати за суборенду суборендар відшкодовує орендарю експлуатаційні витрати за користування суборендованою площею, які включають в себе плату за користування електричною енергією, водою, теплом та іншими комунальники послугами щомісячно на підставі рахунку орендаря (додаток 1), що є в користуванні суборендаря на розрахунковий рахунок орендаря № 9298, Державна казначейська служба України, МФО 820172, .

Однак, як встановлено судом, договори суборенди № 2 та № 3 від 02.05.2018 р., на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, припинили свою дію 31.12.2018 р. Будь-яких додаткових угод щодо продовження дії договорів матеріали справи не містять, тому нарахування експлуатаційних витрат відповідно до п. 5.4 договорів після закінчення їх строку дії суд вважає необґрунтованим і безпідставним.

При цьому згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Таким чином, припинення дій спірних договорів суборенди має наслідком припинення зобов'язань між сторонами за цими договорами, а тому позивач позбавлений права вимагати виконання відповідачем умов п. 5.4 договорів щодо відшкодування орендарю експлуатаційних витрат за користування суборендованою площею. Тим більш матеріали справи не містять доказів виставлення відповідачу рахунків на оплату експлуатаційні витрати за користування суборендованою площею, які включають в себе плату за користування електричною енергією, водою, теплом та іншими комунальники послугами.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає недоведеними доводи позивача про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем по експлуатаційним витратам за договорами суборенди № 2 та № 3 від 02.05.2018 р.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Головного управління ДФС в Одеській області частково обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим підлягають частковому задоволенню.

У зв'язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось частково на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Головного управління ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця Пригоровської Наталії Валентинівни про виселення із займаного приміщення та стягнення заборгованості в сумі 9631,88 грн. задовольнити частково.

2. Виселити фізичну особу-підприємця Пригоровську Наталію Валентинівну (АДРЕСА_1; код ЄДРПОУ НОМЕР_1) з частини займаного нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 17/2.

3. СТЯГНУТИ з фізичної особи-підприємця Пригоровської Наталії Валентинівни (АДРЕСА_1; код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921/одна тисяча дев'ятсот двадцять одна/грн. 00 коп.

4. В задоволенні решти частини вимог Головного управління ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця Пригоровської Наталії Валентинівни про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 жовтня 2019 р.

Суддя В.С. Петров