ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року Справа № 923/712/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. за участю секретаря судового засідання Борхаленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТ М ", м. Херсон

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Ян Шейхмус, м. Херсон

про стягнення коштів

представники сторін не з`явились

Провадження у справі відкрито за позовною заявою ТОВ "Світ-М" до ФОП про стягнення заборгованості відповідно до угоди оренди нежитлового приміщення від 01.01.2019 у розмірі 21602,88 грн., з яких 15000,00 грн. - штраф за несвоєчасну оплату орендної плати, 144,24 грн. - 3% річних з 06.04.2019 - 01.08.2019 р., 150.00 грн. - інфляційні втрати згідно з встановленим індексом інфляції за весь час прострочення, 6300 грн. - пені., 8,64 грн. - 3% річних з 06.04.2019 по 13.04.2019 р.

Позов обґрунтовано твердженням про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за угодою оренди нежитлового приміщення від 01.01.2019.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2019 року, справу розподілено судді Ярошенко В. П.

Ухвалою суду від 22.08.2019 р. вищезазначену позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду від 22.08.2019 позивач надіслав до суду заяву щодо усунення недоліків які зазначені в ухвалі суду. Зазначена заява надійшла до суду 28.08.2019 року.

Ухвалою суду від 29 серпня 2019 року прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ-М" до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено перше засідання по справі на 17 вересня 2019 року о 12:00.

17.09.2019 на ел. адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача про відкладення розгляду справи, мотивоване твердженням про зайнятість представника в іншому судовому процесі. Зазначене клопотання не скріплено електронним цифровим підписом, залучене до матеріалів справи, але до розгляду не береться.

Ухвалою суду від 17 вересня 2019 року розгляд справи відкладено на 15 жовтня 2019 року о 10:30.

Представники сторін у судові засідання 17.09.2019, 15.10.2019 не з`явилися, належно повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, про що свідчать залучені до матеріалів справи поштові повідомлення про вручення копій ухвали у справі. Заяв, клопотань від сторін до суду не надходило.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, а також приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 15.10.2019 р. було проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

З`ясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд

в с т а н о в и в:

01.01.2019 між ТОВ «СВІТ М» (далі по тексту рішення - Орендодавець, Позивач) та фізичною особою - підприємцем Ян Шейхмус (далі по тексту рішення - Орендар, Відповідач) укладено Угоду оренди нежитлового приміщення, без номеру (далі по тексту рішення - Угода).

У відповідності до п. 1 вказаної угоди орендодавцем в оренду було передано орендарю нежитлове приміщення загальною площею 64 кв.м., що знаходиться на ринку «ХБК». Строк оренди складає з 1 січня 2019 р. по 31.12.2019 р.

Відповідно до пп. 2.1 Угоди орендодавець зобов`язується у 10-денний строк з дня підписання угоди надати приміщення Орендарю по акту прийому-передачі, який є невід`ємною частиною угоди.

Матеріали справи містять акт прийому - передачі нежитлового приміщення від 01.01.2019, відповідно до якого орендодавцем передано об`єкт оренди, загальною площею 64 кв.м., що розташований за адресою м. Херсон, пл. П. Дубінди 2 (Ринок «ХБК»).

Згідно із пп. 3.5 Угоди, Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному об`ємі вносити Орендодавцю орендну плату.

Згідно із пп. 4.1 Угоди, за користування приміщенням Орендар сплачує щомісяця погоджену ціну в сумі, яка визначена у Додатку №2.

Згідно із пп. 4.2 Угоди, Орендар зобов`язаний вносити платню щомісяця не пізніше 5-го числа поточного місяця

Відповідно до Додатку №2 до Угоди, сума орендної плати становить 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Згідно пп. 4.3 Угоди, при несвоєчасному внесенні орендної плати або інших платежів, рівно як порушення пунктів дійсної Угоди Орендар сплачує штраф в сумі, яка дорівнює місячній ціні оренди за кожне порушення окремо та пеню в розмірі 0,5 % за кожен день несплати від загальної суми Угоди.

Позивач зазначає, що відповідачем в порушення зазначених вище умов Угоди у квітні 2019 року прострочено орендну плату на 7 (сім) діб, що підтверджується меморіальним ордером № @2РЬ859780 від 13.04.2019, в результаті чого, за несвоєчасне виконання своїх зобов`язань за угодою оренди нежитлового приміщення від 01.01.2019 року у ФОП Ян Шейхмус виникла заборгованість перед ТОВ «Світ М» у розмірі 21602,88грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГКУ господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГКУ, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на його підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір оренди майна.

Відповідно до статті 283 ГК України: «За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності» (частина 1).

Згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Безпосередньо правові наслідки порушення грошових зобов`язань передбачені приписами статей 230-237 ГК України та статей 549 - 552, 551 ЦК України.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частин четвертої і шостої статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

При цьому за частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (абз. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 612 ЦК).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, відповідальність відповідача за порушення зобов`язання передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач у зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань, нарахував 15000,00 грн. - штрафу за несвоєчасну оплату орендної плати, 144,24 грн. - 3% річних з 06.04.2019 - 01.08.2019 р., 150,00 грн. - інфляційних втрат згідно з встановленим індексом інфляції за весь час прострочення, 6300,00 грн. - пені, 8,64 грн. - 3% річних з 06.04.2019 по 13.04.2019 р, що разом становить 21602,88грн.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог, щодо стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 15000,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3% річних та пені за кожен день прострочення сплати орендної плати.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено, що вони здійснені арифметично та методологічно вірно, а відтак підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.ст. 123, 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Разом з позовними вимогами позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Позивачем в обґрунтування вказаної вимоги надані: копія договору про надання правничої допомоги від 01.08.2019 року, копія додатку до договору від 01.08.2019 р, розрахунок витрат на правничу допомогу, детальний опис виконаних робіт з надання правничої допомоги, копія квитанції від 01.08.2019 р.

Судом перевірено заявлені витрати та визнано їх обґрунтованими, у зв`язку з чим включено до судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Ян Шейхмус (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ М» () 15000,00 грн. - штрафу за несвоєчасну сплату орендної плати, 144,24 грн. - 3% річних з 06.04.2019 - 01.08.2019р., 150,00 грн. - інфляційних втрат згідно з встановленим індексом інфляції за весь час прострочення, 6300,00 грн. - пені, 8,64 грн. - 3% річних з 06.04.2019 по 13.04.2019 р., 1921,00 грн. - витрат за сплату судового збору та 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення - 23.10.2019.

Суддя В.П.Ярошенко