ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2164/18

Господарський суд Одеської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Цісельський О.В., суддя Шаратов Ю.А. при секретарі судового засідання Арзуманян В.А. розглянувши справу №916/2164/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіса" (Євгенівка,Тарутинський район, Одеська область,68515)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" (вул. Казимира Малевича (Боженка),86-Г,Мсп 680,Південна Частина Києва, Київ,03680) в особі Матвієнка Андрія Анатолійовича - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ЧБРР" (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, 9),

про визнання договорів іпотеки припиненими

Представники:

від позивача: Селюков П.В. ордер ОД №241824 від 03.10.18р.;

від відповідача: Лобань Д.М. довіреність № 1 від 04.09.19р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіса" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" в особі Матвієнка Андрія Анатолійовича - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ЧБРР", в якому просить суд визнати договір іпотеки від 11.09.2012р., оформлений на бланках ВРТ №№71 та договір іпотеки від 11.09.2012р., оформлений на бланках ВРТ №№79 припиненими.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.10.2018р. провадження по справі №916/2164/18 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на виконання ним всіх зобов`язань за кредитним договором, що підтверджується платіжними дорученнями та довідкою банку, в зв`язку з чим зобов`язання забезпечені іпотекою є припиненні виконанням.

В процесі підготовчого провадження Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіса" 09.01.2019р. надало письмове клопотання (вх. №2-103/19), згідно якого просить призначити по справі № 916/2164/18 судово-економічну експертизу, проведення якої просив доручити судовому експерту Боголій Ользі Миколаївні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.01.2019р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіса про призначення експертизи було задоволено. Призначено по справі № 916/2164/18 судову економічну експертизу, проведення якої доручити Інституту судових експертиз та аудиту, на вирішення експерта поставити наступні питання: - в якій сумі документально підтверджується розмір заборгованості ТОВ "ТІСА" перед ПАТ "ЧБРР", із зазначенням усіх її складових (процентів за кредитом, погашеної основної суми боргу, комісії, штрафу та пені, тощо), за кредитним договором №1002/251/24 від 11.09.2012 року з урахуванням додаткових угод до нього, станом на 30.04.2014 року? Якщо неможливо документально підтвердити розмір заборгованості ТОВ "ТІСА" перед І1АГ "ЧБРР" за кредитним договором №1002/251/24 від 11.09.2012 року з урахуванням додаткових угод до нього, станом на 30.04.2014 року, провести альтернативний розрахунок заборгованості ТОВ "ТІСА" перед ПАТ "ЧБРР", із зазначенням усіх її складових (процентів за кредитом, погашеної основної суми боргу, комісії, штрафу та пені, тощо), за кредитним договором №1002/251/24 від 11.09.2012 року, станом на 30.04.2014 року, відповідно до умов кредитного договору №1002/251/24 від 1 1.09.2012 року з урахуванням додаткових угод до нього та згідно наявних первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку; - в якій сумі документально підтверджується сплата ТОВ "ТІСА" грошових коштів на користь ПАТ "ЧБРР" в межах виконання умов кредитного договору №1002/251/24 від 11.09.2012 року, станом на 30.04.2014 року. Провадження у справі № 916/2164/18 було зупинено на час проведення експертизи.

07 лютого 2019 року до Господарського суду Одеської області від Інституту судових експертиз та аудиту надійшов супровідний лист від 04.02.2019 р. № 05/006 вих. (вх. ГСОО №2-574/19) з клопотанням експерта про надання додаткової документації, необхідної для виконання експертизи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.03.2019р. провадження по справі №916/2164/18 для розгляду клопотання судового експерта було поновлено та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.03.2019р. справу №916/2164/18 призначено до колегіального розгляду.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 13.03.2019р. справу №916/2164/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Цісельський О.В., суддя Оборотова О.Ю., які свою ухвалою від 15.03.2019р. прийняли відповідну справу до свого провадження із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

25.03.2019р. до суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження по справі №916/2164/18 на підставі п.3. ч.1 ст. 231 ГПК України.

Приймаючи до уваги перебування судді Оборотової О.Ю. з 27.03.2019р. на лікарняному, на підставі розпорядженням В.о. керівника апарату суду №165 від 27.03.2019р., було здійснено заміну члена колегії судів, справу №916/2164/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Цісельський О.В., суддя Желєзна С.П., які свою ухвалою від 29.03.2019р. прийняли відповідну справу до свого провадження із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.04.2019р. клопотання судового експерта від 07.02.2019р. за вх. ГСОО №2-574/19 про надання додаткової документації, необхідної для виконання експертизи було задоволено частково. Провадження у справі №916/2164/18 було зупинено, матеріали справи №916/2164/18 скеровані до експертної установи - Інституту судових експертиз та аудиту для подальшого проведення судової експертизи.

26.06.2019р. до суду від Інституту судових експертиз та аудиту разом зі супровідним листом надійшов Висновок експерта №004/2/1-006 від 25.06.2019р. та матеріали господарської справи.

Приймаючи до уваги перебування судді Желєзної С.П. з 03.07.2019р. по 05.07.2019р. у відрядженні, на підставі розпорядженням Керівника апарату суду №249 від 04.07.2019р., було здійснено заміну члена колегії судів, справу №916/2164/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя Погребна К.Ф., суддя Цісельський О.В., суддя Шаратов Ю.А., які свою ухвалою 05.07.2019р. прийняли відповідну справу до свого провадження, поновили провадження та призначили до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 08.08.2019р. строк підготовчого провадження був продовжений на тридцять днів, в порядку ст. 177 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.09.2019р. в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ЧБРР" від 25.03.2019р. за вх. №5667/19 про закриття провадження у справі №916/2164/18 було відмовлено.

19.09.2019р. за вх. №19105/19 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіса" надійшла уточнена позовна заява, згідно якої позивач просить суд визнати договір іпотеки від 11.09.2012 року укладений між Публічним акціонерним товариством «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та ТОВ «Тіса», який зареєстрований в реєстрі за № 2177, та договір іпотеки від 11.09.2012 року укладений між Публічним акціонерним товариством «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та ТОВ «Тіса», який зареєстрований в реєстрі за № 2175 припиненими, яка протокольною ухвалою від 19.09.2019р. була прийнята судом до розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.09.2019р. підготовче засідання було закрито, розгляд справи призначено по суті в судовому засіданні.

Відповідач 13.11.2018р. за вх.ГСОО 23237/18 надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими безпідставними та просить суд в задоволені позову відмовити повністю.

При цьому в обґрунтування заперечень зазначає, що постановою Правління Національного банку України від 02.09.2015 № 578 "Про ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 03.09.2015 № 165, "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ" та делегування повноважень ліквідатора банку", яким зі змінами, внесеними Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.12.2015 №288, розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано усі повноваження ліквідатора Банку визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, ст.ст. 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, на строк з 04.09.2015 по 03.09.2016 включно, яку рішенням Фонду гарантування від 18.08.2016 № 1557 продовжено до 03.09.2018.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 37 Закону уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку, а згідно з ст. 46 Закону з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління та органів контролю Банку.

Згідно з приписами ч.2 ст.46 Закону, з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку.

Відповідно ч. 4 ст. 46 Закону встановлено, що керівники банку протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, зобов`язані забезпечити передачу бухгалтерської та іншої документації банку, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку Фонду/уповноваженій особі Фонду.

Однак, відсторонені керівники ПАТ «ЧБРР» ухиляються від виконання покладеного на них чинним законодавством обов`язку передати бухгалтерську та іншу документацію ПАТ «ЧБРР», печатки і штампи банку, операційні системи, базу даних про вкладників, інші технічні засоби обліку цінних паперів, активів, юридичних справ клієнтів, тощо.

У зв`язку з цим у розпорядженні Уповноваженої особи Фонду відсутні відомості та документи щодо укладання між ПАТ «ЧБРР» та ТОВ «ТІСА» Кредитного договору, Іпотечного договору 1 та Іпотечного договору- 2, додаткові угоди до них, а також документи щодо можливого виконання вказаних договорів.

Також відповідач вказує, що надані позивача на підтвердження виконання усіх зобов`язань по Кредитному договору платіжні доручення, не підтверджують належного, своєчасного і повного виконання ТОВ «ТІСА» обов`язків за Кредитним Договором.

Крім того відповідач зазначає, що Довідка від 20.02.2014 № 402-12/182 не є допустимим доказом належного, своєчасного і повного виконання зобов`язань ТОВ «ТІСА» за Кредитним договором, оскільки не є таким доказом в розумінні положень Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Положенням про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» затверджене постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, «Положенням про організацію операційної діяльності в банках України» затверджене постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254.

Відповідач вважає, що основне зобов`язання, тобто зобов`язання за Кредитним Договором не може бути визнане таким, що виконане в повному обсязі та належним чином, з огляду на ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного факту.

Крім того, у відзиві на позов відповідач заявляв клопотання про закриття провадження по справі №916/2164/18 на підставі п.3 ч.1 ст. 231 ГПК України

При цьому в обґрунтування відповідного клопотання заявник вказує, що на розгляді Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/436/18 за позовом ТОВ "ТІСА" до ПАТ "ЧБРР" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЧБРР" про припинення обтяження нерухомого майна іпотекою. Предметом даного судового спору також були Іпотечний договір 1, Іпотечний договір 2, та Кредитний договір, який є основним зобов`язанням по відношенню до Іпотечних договорів. Рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/436/18 від 27.06.2018р. у позові ТОВ "ТІСА" відмовлено повністю. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.09.2018, апеляційну скаргу ТОВ "ТІСА" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2018 без змін. Заявник вказує, що з вивчення позовної заяви та доданих до неї копії документів вбачається, що всі вони вже були надані позивачем під час розгляду справи №916/436/18 та були предметом безпосереднього дослідження суду першої, апеляційної та касаційної інстанції. Жодного додаткового документу до позовної заяви позивачем додано не було. В зв`язку з чим, вважає, що є таке, що набрало законної сили рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що відповідно до п.3, ч. 1 ст. 231 ГПК України є підставою для закриття провадження по справі №916/2164/18.

Судом, протокольно в задоволенні відповідного клопотання було відмовлено, з огляду на відмінність предметів позовних вимог в справі №916/426/18 та справі №916/2164/18.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

11.09.2012 р. між Публічним акціонерним товариством "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тіса" (Позичальник) було укладено кредитний договір №1002/251/24, за яким ПАТ "ЧБРР" відкрив позивачеві кредитну лінію, видав кредит.

Пунктом 2.1 кредитного договору встановлено, що Кредит, наданий Банком, забезпечується усім належним Позичальнику майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством.

Виконання зобов`язань Позичальник за цим договором забезпечується, зокрема, іпотекою нерухомого майна, а саме: будівлі та споруди цеху з переробки плодів та ягід, які розташовані за адерсою: Одеська область, Тарутинський раойон , вул. Леніна, буд. 52ж; будівлі та споруди зернотоку, які розташовані за адресою: Одеська область, Тарутинський район, сільська рада Євгенівська, комплекс будівель та споруд №3 (п.2.2, пп.2.2.1 кредитного договору).

З метою забезпечення вимог кредитодавця за вказаним кредитним договором, сторони уклали два іпотечні договори.

Згідно з іпотечним договором від 11.09.2012 р., оформленим на бланках ВРТ №№71 (далі - "Договір 1"), предметом іпотеки було визначене нерухоме майно у вигляді будівель та споруд зернотоку з надвірними та іншими спорудами, що розташовані за адресою: Одеська область, Тарутинський район, сільська рада Євгенівська, комплекс будівель та споруд №3 (колишня адреса: Одеська область, Тарутинський район, с. Рівне (Євгенівська с/р), вул. Димитрова, буд. №2а) і складаються з: літера "А" - вагова, пл. 21,2 кв.м. літера "Б" - вагова, пл. 6,9 кв.м., літера "В" - склад, пл. 496,9 кв.м., літера "Д" - мех. ток, пл. 1260,0 кв.м., літера "Е" - майстерня, пл. 7,7 кв.м., літера"Ж" - вбиральня, літера " 3" - зерносклад, пл. 1706,1 кв.м., літера "И" - зерносушильня, пл. 23,4 кв.м., 1-3 - надвірні споруди, I-V - інші споруди (в подальшому - "Майно 1"), який зареєстрований в реєстрі за №2175.

Згідно з іпотечним договором від 11.09.2012 р., оформленим на бланку ВРТ №№79 (далі - "Договір 2"), предметом іпотеки було визначене нерухоме майно у вигляді: будівель та споруд цеху з переробки плодів та ягід з надвірними та іншими спорудами, що розташовані за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с. Євгенівка, вул. Леніна, будинок 52 ж, і складаються з: літера "А" - адмінбудівля, пл. 116 кв.м., літера "Б" - склад-столова, пл. 138,1 кв.м., літера "В"- виносховище, пл. 943,6 кв.м., літера "Г" - цех переробки, пл. 323,7 кв.м., літера "Д"- вагова, пл. 32,2 кв.м., літера "Е" - вбиральня, літера "Ж" - котельня, пл. 191,8 кв.м., літера "3" - прохідна, пл. 12,5 кв.м., 1-3 - надвірні споруди, І-ХХІІ - інші споруди (в подальшому - "Майно 2"), який зареєстрований в реєстрі за №2177

Додатковою угодою №2 від 17.07.2013 до Кредитного Договору (далі - Додаткова угода № 2) ПАТ "ЧБРР" ліміт кредитної лінії наданої TOB "ТІСА" був збільшений до 3 500 000 грн., а також збільшені до 20.12.2013 строки повернення коштів.

Додатковою угодою №3 від 20.12.2013р. до Кредитного Договору (далі - Додаткова угода № 3) було збільшено строки повернення коштів до 28.02.2014р.

Як стверджує позивач, ним виконано всі зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується платіжними дорученнями: платіжне доручення №165 від 10.09.2013 щодо перерахування 300000грн. з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 ; платіжне доручення № 166 від 10.09.2013 щодо перерахування 900000грн. з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 ; платіжне доручення №170 від 17.09.2013 щодо перерахування 368000грн. з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 ; платіжне доручення №175 від 18.09.2013 щодо перерахування 350000грн. з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 ; платіжне доручення №314 від 30.10.2013 щодо перерахування 200000грн. з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 ; платіжне доручення №348 від 20.11.2013 щодо перерахування 200000грн. з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 ; платіжне доручення №350 від 21.11.2013 щодо перерахування 200000грн. з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 ; платіжне доручення № 36 від 27.01.2014 щодо перерахування 540000грн. з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 ; платіжне доручення №69 від 18.02.2014 щодо перерахування 442000грн. з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № 3023. На загальну суму 3 500 000 грн., тобто суму отриманих від Банку коштів, а саме платежів по тіло кредиту.

Щодо платежів по сплаті процентів, позивач вказує що відповідним доказами є платіжні доручення: 1)№ 147896 від 28.09.12 р., 2)№ 1485674 від 31.10.12 р., 3)№ 1697843 від 30.11.12 р., 4)№ 1698547 від 28.12.12 р., 5)№ 1145896 від 30.01.13 р., 6)№ 1158746 від 28.02.13 р., 7)№ 1269865 від 29.03.13 р., 8)№ 1269745 від 29.04.13 р., 9)№ 1487456 від 31.05.13 р., 10)№ 1356983 від 27.06.13 р., 11)№ 1472354 від 31.07.13 р., 12)№ 1484593 від 31.08.13 р., 13)№ 1496741 від 30.09.13 р., 14)№ 1512367 від 31.10.13 р., 15)№ 1596456 від 29.11.13 р., 16)№ 1612586 від 27.12.13 р., 17)№ 1157416 від 31.01.14 р., 18)№ 70 від 18.02.14 р. копії яких додано до матеріалів справи.

Крім того, за посиланнями позивача підтвердженням повного виконання умов кредитного договору є довідка від 20.02.2014 року вих. № 402-12/182 видана ПАТ ЧБРР, яка підтверджує, що за ТОВ «Тіса» не враховується заборгованості за кредитом, наданим ПАТ «ЧБРР» згідно кредитного договору №1002/251/24 від 11.09.2012 р. та нарахованими відсотками.

Відповідно до п.п. 1.1 Іпотечних договорів від 11.09.2012 року ці договори забезпечують вимогу Іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору №1002/251/24 від 11.09.2012 року укладеного Іпотекодержателем з Іпотекодавцем, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку кредитного договору, за умови умовами якого Іпотекодержатель відкриває Іпотекодавцю кредитну лінію для придбання товарно-матеріальних цінностей, сплати послуг, необхідних для ведення господарської діяльності.

За умовами пункту 5.2. Іпотечних договрів від 11.09.2012 року право іпотеки, та відповідно і ці договори, припиняють чинність, зокрема у разі припинення основного зобов`язання, забезпеченого цією іпотекою.

Отже позивач вказує, що оскільки він повністю погасив кредит та сплатив проценти, враховуючи умови договору та приписи п.1 ч.1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", зобов`язання забезпечені іпотекою є припиненим, а наявність обтяжень майна позивача за відсутності зобов`язань, які цими обтяженнями забезпечувались, істотно порушує його права, як власника, тож для відновлення порушених прав зазначені обтяження мають бути припиненими.

Посилаючись на вищенаведені обставини Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіса" звернулась до суду з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 11.09.2012 р. між Публічним акціонерним товариством "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тіса" (Позичальник) було укладено кредитний договір №1002/251/24, за яким ПАТ "ЧБРР" відкрив позивачеві кредитну лінію, видав кредит.

У відповідності до положень ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 572, ч. 1 ст. 575 ЦК України в силу застави (іпотеки, якщо у заставі нерухоме майно) кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 583 ЦК України та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). При цьому застава (іпотека) завжди є забезпеченням певного узгодженого із заставодавцем (іпотекодавцем) зобов`язання. Законодавством розрізняється застава (іпотека), надана боржником, та застава (іпотека), надана третьою особою (майновим поручителем).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Судом всиновлено, що сторони 11.09.2012р. для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №1002/251/24, укладали два Іпотечних договори, а саме: Іпотечний договір оформлений на бланках ВРТ №№71, предметом іпотеки якого було нерухоме майно у вигляді будівель та споруд зернотоку з надвірними та іншими спорудами, що розташовані за адресою: Одеська область, Тарутинський район, сільська рада Євгенівська, комплекс будівель та споруд №3 (колишня адреса: Одеська область, Тарутинський район, с. Рівне (Євгенівська с/р), вул. Димитрова, буд. №2а) і складаються з: літера "А" - вагова, пл. 21,2 кв.м. літера "Б" - вагова, пл. 6,9 кв.м., літера "В" - склад, пл. 496,9 кв.м., літера "Д" - мех. ток, пл. 1260,0 кв.м., літера "Е" - майстерня, пл. 7,7 кв.м., літера"Ж" - вбиральня, літера " 3" - зерносклад, пл. 1706,1 кв.м., літера "И" - зерносушильня, пл. 23,4 кв.м., 1-3 - надвірні споруди, I-V - інші споруди, та Іпотечних договір оформлений на бланку ВРТ №№79, предметом іпотеки якого було нерухоме майно у вигляді: будівель та споруд цеху з переробки плодів та ягід з надвірними та іншими спорудами, що розташовані за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с. Євгенівка, вул. Леніна, будинок 52 ж, і складаються з: літера "А" - адмінбудівля, пл. 116 кв.м., літера "Б" - склад-столова, пл. 138,1 кв.м., літера "В"- виносховище, пл. 943,6 кв.м., літера "Г" - цех переробки, пл. 323,7 кв.м., літера "Д"- вагова, пл. 32,2 кв.м., літера "Е" - вбиральня, літера "Ж" - котельня, пл. 191,8 кв.м., літера "3" - прохідна, пл. 12,5 кв.м., 1-3 - надвірні споруди, І-ХХІІ - інші споруди (в подальшому - "Майно 2"), які зареєстровані в реєстрі за №2175 та №2177.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

За загальним правилом ст. 598 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Аналогічні положення містяться також в пунктах 5.2 іпотечних договарів від 11.09.2012 р. укладених між Публічним акціонерним товариством "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тіса".

Отже суд відзначає, що для встановлення факту припинення іпотеки, необхідною передумовою є встановлення факту припинення основного зобов`язання.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що постановою Правління Національного банку України від 02.09.2015 № 578 "Про ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 03.09.2015 № 165, "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ" та делегування повноважень ліквідатора банку", яким зі змінами, внесеними Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.12.2015 №288, розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано усі повноваження ліквідатора Банку визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, ст.ст. 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, на строк з 04.09.2015 по 03.09.2016 включно, яку рішенням Фонду гарантування від 18.08.2016 № 1557 продовжено до 03.09.2018.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 37 Закону уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку, а згідно з ст. 46 Закону з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління та органів контролю Банку.

Згідно з приписами ч.2 ст.46 Закону, з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку.

Відповідно ч. 4 ст. 46 Закону встановлено, що керівники банку протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, зобов`язані забезпечити передачу бухгалтерської та іншої документації банку, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку Фонду/уповноваженій особі Фонду.

Однак, відсторонені керівники ПАТ «ЧБРР» ухиляються від виконання покладеного на них чинним законодавством обов`язку передати бухгалтерську та іншу документацію ПАТ «ЧБРР», печатки і штампи банку, операційні системи, базу даних про вкладників, інші технічні засоби обліку цінних паперів, активів, юридичних справ клієнтів, тощо.

У зв`язку з цим у розпорядженні Уповноваженої особи Фонду відсутні відомості та документи щодо укладання між ПАТ «ЧБРР» та ТОВ «ТІСА» Кредитного договору, Іпотечного договору- 1 та Іпотечного договору- 2, додаткових угод до них, а також документи щодо можливого виконання вказаних договорів.

В той час позивач стверджує, що ним належним чином виконані зобов`язання за Кредитним Договором, що підтверджується платіжними дорученнями доданими до позовної заяви та довідкою виданою ПАТ ЧБРР №402-12/182 від 20.02.14 р.

Судом для встановлення або спростування факту припинення основного зобов`язання за кредитним договором №1002/251/24, ухвалою від 14.01.2019р. було призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Інституту судових експертиз та аудиту, на вирішення експерта поставлено наступні питання: - в якій сумі документально підтверджується розмір заборгованості ТОВ "ТІСА" перед ПАТ "ЧБРР", із зазначенням усіх її складових (процентів за кредитом, погашеної основної суми боргу, комісії, штрафу та пені, тощо), за кредитним договором №1002/251/24 від 11.09.2012 року з урахуванням додаткових угод до нього, станом на 30.04.2014 року? Якщо неможливо документально підтвердити розмір заборгованості ТОВ "ТІСА" перед ПАТ "ЧБРР" за кредитним договором №1002/251/24 від 11.09.2012 року з урахуванням додаткових угод до нього, станом на 30.04.2014 року, провести альтернативний розрахунок заборгованості ТОВ "ТІСА" перед ПАТ "ЧБРР", із зазначенням усіх її складових (процентів за кредитом, погашеної основної суми боргу, комісії, штрафу та пені, тощо), за кредитним договором №1002/251/24 від 11.09.2012 року, станом на 30.04.2014 року, відповідно до умов кредитного договору №1002/251/24 від 1 1.09.2012 року з урахуванням додаткових угод до нього та згідно наявних первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку; - в якій сумі документально підтверджується сплата ТОВ "ТІСА" грошових коштів на користь ПАТ "ЧБРР" в межах виконання умов кредитного договору №1002/251/24 від 11.09.2012 року, станом на 30.04.2014 року.

26.06.2019р. до суду від Інституту судових експертиз та аудиту разом зі супровідним листом надійшов Висновок експерта №004/2/1-006 від 25.06.2019р.

Так згідно висновку судового експерта, по першому питанню - в якій сумі документально підтверджується розмір заборгованості ТОВ "ТІСА" перед ПАТ "ЧБРР", із зазначенням усіх її складових (процентів за кредитом, погашеної основної суми боргу, комісії, штрафу та пені, тощо), за кредитним договором №1002/251/24 від 11.09.2012 року з урахуванням додаткових угод до нього, станом на 30.04.2014 року, була дана наступна відповідь: «Згідно альтернативного розрахунку заборгованості ТОВ «Тіса» перед ПАТ «ЧБРР» за кредитним договором №1002/251/24 від 11.09.2012 року, станом на 30.04.2014 року, відповідно до умов кредитного договору №1002/251/24 від 11.09.2012 року, з урахуванням додаткових угод до нього та згідно наявних первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, встановлено наступне: за Варіантом 1 (розрахунок здійснено при умові, що процентна ставка за весь період становить 19,00% (17,92%+1,08%)) - сума боргу ТОВ «Tіса» перед ПАТ «ЧБРР» за нарахованими відсотками складає 668,68 грн. (Додаток №1 рядок 52 ст.24 Експертизи); за Варіантом 2 (розрахунок здійснено при умові, що процентна ставка за весь час є змінною (UIRD UAH 6 m + 1,08%) та змінюється після перебігу кожних 6-ти місяців) - заборгованість ТОВ «Тіса» перед ПАТ «ЧБРР» відсутня, але наявна переплата ТОВ «Тіса» за нарахованими відсотками у сумі 7 755, 81 грн. (Додаток №2 рядок 527 ст. 24 Експертизи)».

По другому питанню - в якій сумі документально підтверджується сплата ТОВ "ТІСА" грошових коштів на користь ПАТ "ЧБРР" в межах виконання умов кредитного договору №1002/251/24 від 11.09.2012 року, станом на 30.04.2014 року. була дана наступна відповідь: «В межах наданих матеріалів справи, станом на 30.04.2014р. сплата ТОВ «Тіса» грошових коштів на користь ПАР «ЧБРР» згідно кредитного договору №1002/251/24 від 11.09.2012р., встановлена у розмірі 3 862 264,14грн, у тому числі: погашення кредиту (основного боргу) у сумі 3 500 000грн.; погашення нарахованих відсотків у сумі 362 264,14грн.

Як вбачається з висновку судового експерта по першому питанню було надано два варіанти відповіді, з цього приводу суд зазначає наступне.

Пунктом 1.4.1 Кредитного договору №1002/251/24 встановлено, що проценти за користування кредитом розраховуються Банком на основі Змінюваної процентної ставки, що складається з: - Базової процентної ставки, яка може змінюватися з часом - Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб (далі - UIRD); та - Фіксованого проценту у розмірі 1,08% (одна цілих вісім сотих процентів) річних, що встановлений Банком самостійно на дату укладення цього договору. За базовий UIRD Сторони приймають індикативну ставку (UIRD в гривнях за період - 6 місяців, що розміщена на офіційному сайті Національно Банку України. На момент укладення цього договору ставка UIRD станом на 10 вересні 2012 р. складає 17,92 (сімнадцять цілих дев`яносто дві сотих).

Базова процентна ставка за кредитом підлягає корегуванню за відповідною ставкою UIRD протягом дії цього договору щоразу після перебігу кожних 6-ти місяців, починаючи з дати укладання цього договору, першого числа відповідного місяця та нараховуються з першого числа наступного місяця. Повідомлення Позичальника (поручителя та інших зобов`язаних з цим Договором осіб) про зміну Базової процентної ставки направляється Банком не пізніше як за 15 календарних днів до дати з якої застосовуватиметься нова процентна ставка. (п.1.4.2 Кредитного договору).

Тобто, з аналізу наведених вище пунктів вбачається що Договором передбачено, що процентна ставка змінюється кожні 6 місяців автоматично, та не передбачено, що така зміна відбувається виключно у разі повідомлення Банком Позичальника.

Отже, на думку суду в незалежності від наявності або відсутності повідомлення Банком Позичальника, ставка змінюється кожні 6 місяців, а відтак наявна заборгованість саме ПАТ «ЧБРР» перед ТОВ «Тіса» у сумі 7 755,81грн., з урахуванням висновків судової-економічної експертизи. При цьому Позивач наполягає на наявності у нього саме переплати за Кредитним договором.

В той же час, 18.10.2019р. позивачем до суду разом з письмовими поясненнями була надана квитанція №ПН3575 від 18.10.2019р.

Щодо посилань відповідача, на той факт, що сплата позивачем 670грн. є підтвердження визнання останнім наявності заборгованість перед відповідачем за основним зобов`язань, суд зазначає, що з урахуванням пояснень позивача, сплата відповідних коштів не є визнанням факту наявності заборгованості, а здійснено лише для усунення можливих суперечностей з цього питання.

Крім того, щодо клопотання відповідача про визнання недопустимим доказом висновку експерта №004/2/1-006 судово-економічної експертизи у справі №916/2164/18, згідно якого останній просив суд визнати недопустимим доказом висновок експерта №004/2/1-006 судово-економічної експертизи у справі № 916/436/18. та повідомити Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України, про факти порушення судовим експертом Боголій Ольгою Миколаївною вимог ст. 12 Закону України «Про судову експертизу»; абзаців 4, 6 пункту 2.2. та абзацу 4 пункту 2.3. розділу II Інструкції № 53/5; а також підпунктів 3, 4 пункту 3 та підпункту 2 пункту 4 Розділу II Інструкції № 3505/5. суд зазначає наступне.

Так, на задоволення усного клопотання відповідача, судом викликалась в судове засідання судовий експерта Боголій Ольга Миколаївна, та з урахуванням отриманих від неї відповідей на питання поставлені відповідачем в клопотанні від 07.08.2019р. суд не вбачає підстав для визнання висновку експерта №004/2/1-006 судово-економічної експертизи у справі №916/2164/18 недопустимим доказом.

Щодо вимоги відповідача про направлення до Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України повідомлення про порушення судовим експертом Боголій Ольгою Миколаївною вимог ст. 12 Закону України «Про судову експертизу»; абзаців 4, 6 пункту 2.2. та абзацу 4 пункту 2.3. розділу II Інструкції № 53/5; а також підпунктів 3, 4 пункту 3 та підпункту 2 пункту 4 Розділу II Інструкції № 3505/5, суд зазначає що відповідні порушення на які посилається відповідач, під час дослідження експертного висновку судом встановлені не були.

Отже, виходячи з встановлених вище обставин та приписів вищевказаних норм, та з огляду на встановлення судом факту припинення основного зобов`язання за кредитним договором №1002/251/24 від 11.09.2012р. , суд дійшов висновку про те, що договір іпотеки від 11.09.2012р., укладений між Публічним акціонерним товариством "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тіса", який зареєстрований в реєстрі за №2177 та договір іпотеки від 11.09.2012р. укладений між Публічним акціонерним товариством "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тіса", який зареєстрований в реєстрі за №2175, є припиненими на підставі ст.ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку».

При цьому заперечення відповідача викладені у відзиві на позов до уваги судом не приймаються, оскільки спростовуються обставинами встановленим судом під час розгляду справи та викладеними по тексту рішення вище, а також відсутність в матеріалах справи доказів наявності заборгованості за основним зобов`язанням - кредитним договором №1002/251/24 від 11.09.2012р.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіса" (, Євгенівка,Тарутинський район, Одеська область,68515) до Публічного акціонерного товариства "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" (код ЄДРПОК 20929956, вул. Казимира Малевича (Боженка),86-Г,Мсп 680,Південна Частина Києва, Київ,03680) в особі Матвієнка Андрія Анатолійовича - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ЧБРР" (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, 9) - задовольнити повністю.

2. Визнати договір іпотеки від 11.09.2012р., укладений між Публічним акціонерним товариством "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тіса", який зареєстрований в реєстрі за №2177 та договір іпотеки від 11.09.2012р. укладений між Публічним акціонерним товариством "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тіса", який зареєстрований в реєстрі за №2175 припиненими.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" (код ЄДРПОК 20929956, вул. Казимира Малевича (Боженка),86-Г,Мсп 680,Південна Частина Києва, Київ,03680) в особі Матвієнка Андрія Анатолійовича - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ЧБРР" (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, 9) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіса" (, Євгенівка,Тарутинський район, Одеська область,68515) судовий збір в сумі 3 524 (три тисячі п`ятсот двадцять чотири)грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25 жовтня 2019 р.

Головуючий К.Ф. Погребна

Суддя Ю.А. Шаратов

Суддя О.В. Цісельський