РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2019Справа № 910/7564/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Безпека І Б.» (01103, м. Київ, бульвар Дружби народів, буд. 10; ідентифікаційний код: 32250784)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» (02140, м. Київ, проспект Петра Григоренка, буд. 43; ідентифікаційний код: 32049199)

про стягнення 1 914 612,56 грн.

Представники сторін:

від позивача: Пронін Є.І.

від відповідача: Васіна Н.Д.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.06.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Безпека І Б.» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» про стягнення 1914612,56 грн, з яких 1708648,54 грн основного боргу, 159863,96 грн пені, 13481,94 грн 3% річних та 32618,12 грн інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 не у повному обсязі оплатив послуги охорони, надані позивачем у січні 2019 року, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1708648,54 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 159863,96 грн пені, 13481,94 грн 3% річних та 32618,12 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Безпека І Б.» залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, встановлені судом в ухвалі від 14.06.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 відкрито провадження у справі №910/7564/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 31.07.2019, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

31.07.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивачем протягом строку дії договору порушувались умови п.п. 4.8, 4.9, 4.10. Відповідач вказав на те, що умовами п. 3.10 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 передбачено право замовника утримувати штрафні санкції, нараховані на підставі п.п. 4.8, 4.9, 4.10 договору, з сум, які підлягають оплаті.

За таких обставин, відповідачем було утримано з суми, яка підлягала сплаті позивачу за надані послуги з охорони у січні 2019 року, грошові кошти у загальному розмірі 1708648,54 грн. (штрафні санкції).

У підготовчому засіданні 31.07.2019 судом було оголошено перерву до 04.09.2019.

07.08.2019 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що акти приймання-передачі наданих позивачем послуг за період по грудень 2018 року підписувались відповідачем буз жодних заперечень та, більш того, в них зазначено, що сторони не мають претензій одна до одної.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 закрито підготовче провадження у справі №910/7564/19, справу призначено до судового розгляду по суті на 25.09.2019.

У судовому засіданні 25.09.2019 судом було оголошено перерву до 04.10.2019.

У судовому засіданні 04.10.2019 судом було оголошено перерву до 16.10.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 16.10.2019 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.10.2019 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 16.10.2019 судом закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Безпека І Б.» (виконавець) укладено Договір про надання послуг охорони №953-SEC/2017, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання організувати та забезпечити комплексну охорону (послуги) будівель та приміщень замовника, а також майна замовника, яке знаходиться у зазначених приміщеннях (в т.ч. приміщення відповідно до яких замовник має належні права користування), за адресами, вказаними в Додатку №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 1.2 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 послуги, зазначені у п. 1.1. договору, включають: - охорону територій, будівель, приміщень замовника в межах об`єктів від несанкціонованого проникнення до них фізичних осіб та транспортних засобів; - організацію та забезпечення перепускного режиму на об`єктах; - організацію технічного, методичного, інформаційного та консультативного забезпечення безпеки функціонування об`єктів; - здійснення заходів щодо забезпечення безпеки працівників замовника, клієнтів, збереження майна та матеріальних цінностей замовника; - здійснення профілактичних заходів щодо недопущення крадіжок та інших правопорушень; - забезпечення дотримання встановлених правил пожежної безпеки.

Відповідно до п. 3.1.2 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 сторони підтверджують, що вартість послуг, зазначена у п. 3.2 договору, є фіксованою протягом всього строку дії договору та включає всі та будь-які витрати виконавця, які виникають, або можуть виникнути у зв`язку з виконанням зобов`язань за цим договором.

Згідно з п. 3.1.4 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 сторони погодили, що фактичний час, протягом якого надаються послуги уповноваженими представниками виконавця протягом однієї доби не включає час перерв, часу, необхідного для прибуття та залишення об`єкту, та становить час з моменту прибуття уповноваженого працівника виконавця на об`єкт (та відповідний пост) та до моменту здавання зміни останнім, що відображається в табелі обліку робочого часу, який має бути затверджений замовником.

У п. 3.2 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 сторонами погоджено, що вартість надання послуг, передбачених цим договором, одним працівником виконавця на одному пості протягом 1 години на кожному об`єкті погоджена сторонами в Додатку №1 до цього договору.

Відповідно до п. 3.3 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 загальна вартість послуг, які надані виконавцем за цим договором (ціна договору), становить вартість фактично наданих послуг виконавцем протягом строку дії цього договору, що підтверджується відповідними підписаними сторонами актами приймання-передачі наданих послуг.

Пунктом 3.5 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 сторони погодили, що незважаючи на настання строку платежу, платіж не здійснюється у випадках, якщо: - акт приймання-передачі наданих послуг оформлений з порушенням вимог бухгалтерського законодавства; - податкова накладна не відповідає вимогами податкового законодавства.

Згідно з п. 3.9 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 замовник має право затримати проведення оплати вартості послуг, які виконані виконавцем з недоліком, що зафіксовано актом. Виконавець здійснює усунення недоліків у наданих послугах (якщо на думку замовника в цьому є необхідність) за власний рахунок та у строк, узгоджений сторонами, після чого замовник оплачує вартість наданих послуг (за умови надання повного пакету документів, передбачених цим договором).

Згідно з п. 7.1 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 01.11.2018, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх проведення між сторонами. Виконавець зобов`язаний розпочати надання послуг за цим договором з листопада 2017 року.

Додатковою угодою №2 від 01.11.2018 до Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 сторони внесли зміни до п. 7.1 договору, зазначивши, що договір діє до 01.02.2019.

Додатком №1 до Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 сторони визначили перелік об`єктів охорони -(21 об`єкт охорони) та вартість надання послуг одним працівником на одному пості протягом однієї години.

Додатковою угодою №2 від 01.11.2018 до Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 сторони внесли зміни до вартості послуг охорони одним працівником на одному пості протягом однієї години

Додатком №4 до Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 є Інструкція щодо діяльності охорони, якою встановлені види постів охорони,перелік обов`язків працівників виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про охоронну діяльність» охорона майна - діяльність з організації та практичного здійснення заходів охорони, спрямованих на забезпечення недоторканності, цілісності визначених власником і належних йому будівель, споруд, територій, акваторій, транспортних засобів, валютних цінностей, цінних паперів та іншого рухомого і нерухомого майна, з метою запобігання та/або недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього, для збереження його фізичного стану, припинення несанкціонованого власником доступу до нього та забезпечення здійснення власником цього майна всіх належних йому повноважень стосовно нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охоронну діяльність» суб`єкт охоронної діяльності надає послуги з охорони на підставі договору, укладеного із замовником у письмовій формі відповідно до законодавства.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказав на те, що ним у січні 2019 року були надані охоронні послуги на умовах Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 на суму 3615909,06 грн.

На підтвердження викладених обставин, позивачем долучено до матеріалів справи копію акту виконаних робіт за січень 2019 року від 31.01.2019 на суму 3615909,06 грн, додатки до вказаного акту, які містять інформацію щодо конкретного об`єкту надання послуг, кількості відпрацьованих годин, загальної вартості послуг та табелі обліку робочого часу по кожному об`єкту охорони, які наведені у Додатку №1 до Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017, а також копію виставленого позивачем рахунку на оплату №6 від 31.01.2019 на суму 3615909,06 грн та копію відповідної податкової накладної з доказами її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних 13.02.2019.

Так, у п. 1.6 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 сторонами погоджено, що обсяг послуг, що надаються виконавцем замовнику, визначається кількістю постів на об`єктах та обсягом фактично витраченого часу, протягом якого надавалися послуги на об`єктах.

З метою надання послуг за цим договором виконавець зобов`язаний забезпечити функціонування добових та інших постів на кожному об`єкті. Під постом на об`єкті сторони розуміють надання послуг, передбачених цим договором, на об`єкті одним уповноваженим представником виконавця (працівником виконавця) протягом часу, узгодженого сторонами в цьому договорі. Послуги за цим договором надаються з використанням добових постів та інших постів. Для цілей цього договору під добовим постом на об`єкті сторони розуміють надання послуг, передбачених цим договором, на об`єкті одним уповноваженим представником виконавця протягом 24-х годин на добу щоденно; під іншим постом сторони розуміють надання послуг, передбачених цим договором, на об`єкті охорони одним уповноваженим представником виконавця протягом періоду часу та згідно з графіком, визначеним замовником.

Відповідно до п. 1.7 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 сторони погодили, що кількість та види постів на кожному об`єкті, яку виконавець зобов`язаний забезпечити відповідно до умов цього договору, визначається замовником самостійно в односторонньому порядку та має бути доведена до відома виконавця не пізніше 30.09.2017. Кількість та види постів на об`єктах може бути змінена замовником згідно з умовами цього договору.

Надання послуг згідно з умовами цього договору здійснюється уповноваженими представниками виконавця у відповідності до Інструкції щодо діяльності охорони, яка є невід`ємною частиною договору та зазначена у Додатку №4 до договору. Розташування постів на об`єктах визначається відповідно до Інструкції та вказівок замовника (п. 1.8 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017).

Згідно з п. 3.1 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 загальна щомісячна вартість послуг, які надаються виконавцем за цим договором, визначається з суми щомісячних вартостей фактично наданих послуг щодо кожного об`єкту, які зазначені у Додатку №1 до цього договору.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 оплаті підлягають лише фактично надані послуги. Сторони домовились, що у випадку коли за письмовим повідомленням замовника кількість об`єктів, щодо яких надаються послуги, або кількість постів на об`єктах, буде зменшена, загальна вартість послуг буде пропорційно зменшена.

Відповідно до п. 3.6 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 виконавець надає замовнику повний пакет документів, а саме: рахунок, звіт, акт приймання-передачі наданих послуг та податкову накладну, складені відповідно до вимог чинного законодавства.

Як зазначив позивач у позовній заяві, всі документи, які складалися позивачем на виконання умов Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017, попередньо погоджувалися з відповідачем (в тому числі щодо кількості фактично наданих послуг та їх вартості).

Зокрема, як зазначив позивач, 05.02.2019 сторони узгодили кількість та вартість послуг за січень 2019 року шляхом електронного листування, та відповідач попросив позивача передати оригінал акту приймання-передачі послуг за січень 2019 року, що підтверджується електронним листуванням між сторонами (наявне в матеріалах справи).

При цьому, позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату на суму 3615909,00 грн та нарочно передано представнику відповідача акт приймання-передачі наданих послуг за січень 2019 року.

Вказані обставини, зокрема, щодо погодження між сторонами обсягу та вартості наданих позивачем послуг з охорони за січень 2019 року, не заперечувались відповідачем у відзиві на позовну заяву та у судових засіданнях.

Більш того, у листі вих. №714 від 14.02.2019 (копія наявна в матеріалах справи) відповідач визнав факт надання позивачем у січні 2019 року послуг охорони на суму 3615909,06 грн.

За таких обставин, враховуючи, що між сторонами відсутній по суті спір щодо вартості (розміру) наданих позивачем у січні 2019 року послуг за Договором про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 (враховуючи наявні в матеріалах справи докази надання послуг, долучені позивачем до позовної заяви, надані сторонами пояснення та відсутність заперечень відповідача щодо розміру послуг за січень 2019 року, які розраховані позивачем і відображені в акті приймання-передачі послуг за січень 2019 року), суд дійшов висновку, що у січні 2019 року позивачем були надані відповідачу послуги з охорони на суму 3615909,06 грн.

Судом встановлено, що відповідач звернувся до позивача із претензією вих. №456 від 31.01.2019, в якій повідомив, що за період з лютого 2018 року по листопад 2018 року працівниками позивача було скоєно ряд порушень, передбачених п.п. 4.8 та 4.10 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 на загальну суму 1673625,70 грн., та просив позивача сплатити вказану суму грошових коштів на рахунок відповідача.

Крім того, судом встановлено, що відповідач звернувся до позивача із листом вих. №714 від 14.02.2019, в якому зазначив, що умовами п. 3.10 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 передбачено, що замовник має право зменшувати суму, що підлягає перерахуванню за надані послуги, на вартість послуг, що надані з порушенням діючих норм, правил, встановлених для цих послуг, а також умов договору. Відповідач зазначив, що оскільки у січні 2019 року позивачем були надані послуги на суму 3615909,06 грн, а сума нарахованих і несплачених позивачем штрафних санкцій становить 1708648,54 грн, відповідачем було прийнято рішення на підставі п. 3.10 договору зменшити суму, що підлягає оплаті за надані послуги, на суму штрафних санкцій до повного погашення позивачем заборгованості.

Таким чином, за січень 2019 року підлягає сплаті грошова сума у розмірі 1907260,52 грн. (3615909,06 грн. - «мінус» 1708648,54 грн).

Судом встановлено, що 22.02.2019 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 1907260,52 грн, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача та платіжним дорученням № від 22.02.2019, копія яких долучені позивачем до позовної заяви.

Враховуючи те, що позивач не погоджується з наявністю у відповідача підстав для зменшення суми, що підлягає оплаті за надані послуги охорони у січні 2019 року, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 1708648,54 грн (сума основного боргу), пеню у розмірі 159863,96 грн, 3% річних у розмірі 13481,94грн та інфляційні втрати у розмірі 32618,12 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, у січні 2019 року позивачем були надані відповідачу послуги з охорони об`єктів відповідача на умовах Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 на суму 3615909,06 грн.

У листі вих. №714 від 14.02.2019 відповідачем визнано вказану вартість послуг, наданих позивачем у січні 2019 року.

Між сторонами відсутній спір щодо загальної вартості послуг охорони за січень 2019 року - 3615909,06 грн.

31.07.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивачем протягом строку дії договору порушувались умови п.п. 4.8, 4.9, 4.10. Відповідач вказав на те, що умовами п. 3.10 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 передбачено право замовника утримувати штрафні санкції, нараховані на підставі п.п. 4.8, 4.9, 4.10 договору, з сум, які підлягають оплаті.

За таких обставин, відповідачем було утримано з суми, яка підлягала сплаті позивачу за надані послуги з охорони у січні 2019 року, грошові кошти у загальному розмірі 1708648,54 грн. (штрафні санкції).

Суд вважає вказані твердження відповідача необгрунтованими з огляду на таке.

Так, згідно з п. 4.8 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 у випадку незабезпечення виконавцем надання послуг охорони на будь-якому об`єкті з будь-яких причин (в тому числі невиходу працівника виконавця) виконавець зобов`язаний сплатити на користь замовника штраф у розмірі 20% від місячної плати за послуги на відповідному об`єкті. У такому випадку замовник має право зменшити суму, що підлягає сплаті виконавцю у порядку, передбаченому п. 3.10 цього договору.

Відповідно до п. 4.9 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 у випадку, якщо уповноважені представники виконавця (працівники виконавця) під час надання послуг будуть викриті у вживанні наркотичних засобів та/або алкоголю та/або сильнодіючих лікарських засобів або ж на початку робочої зміни знаходяться під впливом наркотичних засобів та/або алкоголю та/або сильнодіючих лікарських засобів замовник має право стягнути, а виконавець зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 15000,00 грн за кожний окремий випадок. Факт перебування в стані алкогольного сп`яніння та/або під дією наркотичних засобів та/або має бути підтверджений співробітником замовника (або третьою особою), який має медичну освіту.

Відповідно до п. 4.10 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 у випадку скоєння залученими до надання послуг за цим договором співробітниками (уповноваженими представниками) виконавця навмисних або з необережності злочинів/бездіяльності (в тому числі крадіжки, шахрайства, інших злочинів, які спричиняють шкоду правам та інтересам замовника), виконавець зобов`язаний компенсувати завдану шкоду замовнику та сплатити штраф на користь замовнику у розмірі 30000,00 грн за кожний окремий випадок.

На підтвердження настання випадків, які є підставами для нарахування відповідачем штрафів, передбачених п.п. 4.8, 4.9, 4.10 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017, відповідачем долучено до матеріалів справи копії відповідних актів про порушення, складених представниками позивача і відповідача.

Як вбачається з розрахунку штрафів, долученого відповідачем до матеріалів справи, як зазначає відповідач у листопаді 2017 року позивачем було порушено п. 4.8 договору, у зв`язку з чим відповідачем нараховано штраф у загальному розмірі 107014,84 грн, у грудні 2017 року відповідачем було порушено п. 4.8, п. 4.9 та п. 4.10 договору, у зв`язку з чим відповідачем було нараховано штраф у загальному розмірі 160465,07 грн, у січні 2018 року - п. 4.8 та п. 4.10 договору, у зв`язку з чим відповідачем нараховано штраф у загальному розмірі 90826,90 грн, у лютому 2018 року - п. 4.8 договору, у зв`язку з чим відповідачем нараховано штраф у загальному розмірі 66920,67 грн, у березні 2018 року - п. 4.8 договору, у зв`язку з чим відповідачем нараховано штраф у загальному розмірі 98983,50 грн, у квітні 2018 року - п. 4.8 договору, у зв`язку з чим відповідачем нараховано штраф у загальному розмірі 150510,09 грн, у травні 2018 року - п. 4.8 договору, у зв`язку з чим відповідачем нараховано штраф у загальному розмірі 170801,49 грн, у червні 2018 року - п. 4.8 договору, у зв`язку з чим відповідачем нараховано штраф у загальному розмірі 167413,00 грн., у липні 2018 року - п. 4.8 договору, у зв`язку з чим відповідачем нараховано штраф у загальному розмірі 187219,66 грн, у серпні 2018 року - п. 4.8 договору, у зв`язку з чим відповідачем нараховано штраф у загальному розмірі 185982,25 грн., у вересні 2018 року - п. 4.8 та п. 4.10 договору, у зв`язку з чим відповідачем нараховано штраф у загальному розмірі 241992,31 грн, у жовтні 2018 року - п. 4.8 договору, у зв`язку з чим відповідачем нараховано штраф у загальному розмірі 118375,33 грн, у листопаді 2018 року - п. 4.8 договору, у зв`язку з чим відповідачем нараховано штраф у загальному розмірі 60585,66 грн, у січні 2019 року - п. 4.8 договору, у зв`язку з чим відповідачем нараховано штраф у загальному розмірі 35022,84 грн.

Таким чином, загальний розмір штрафів, нарахованих відповідачем на підставі п.п. 4.8, 4.9 та 4.10 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017, становить 1708648,54 грн.

Як зазначає відповідач, умовами п. 3.10 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 передбачено право замовника утримувати штрафні санкції, нараховані на підставі п.п. 4.8, 4.9, 4.10 договору, з сум, які підлягають оплаті (вказані твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву).

Однак, суд зазначає, що відповідно до п 3.10 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 замовник має право зменшувати суму, що підлягає перерахуванню за надані послуги на вартість послуг, що надані з порушенням діючих норм, правил, встановлених для цих послуг, а також умов цього договору.

Тобто, умовами п. 3.10 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 передбачено не право відповідача на утримання штрафних санкцій, нарахованих на підставі п.п. 4.8, 4.9, 4.10 договору, з сум, які підлягають оплаті, а право на зменшення суми, що підлягає оплаті, на вартість послуг, що надані з порушенням діючих норм, правил, встановлених для цих послуг, а також умов цього договору, тобто право на зменшення суми, що підлягає оплаті, на суму неналежно наданих послуг (основного зобов`язання), а не на суму нарахованих у зв`язку з цим штрафних санкцій.

При цьому, умовами п. 4.9 та п. 4.10 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 не визначено права відповідача (замовника) зменшувати суму, що підлягає оплаті позивачу за надані послуги, на суми нарахованих штрафних санкцій.

Водночас, у п. 4.8 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 зазначено, що у випадку незабезпечення виконавцем надання послуг охорони на будь-якому об`єкті з будь-яких причин (в тому числі невиходу працівника виконавця) виконавець зобов`язаний сплатити на користь замовника штраф у розмірі 20% від місячної плати за послуги на відповідному об`єкті. У такому випадку замовник має право зменшити суму, що підлягає сплаті виконавцю у порядку, передбаченому п. 3.10 цього договору.

Вказаними умовами п. 4.8 договору не визначено, що сума, яка підлягає сплаті, зменшується саме на суму штрафу, нарахованого в порядку п. 4.8 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017, тоді як вказаний пункт договору містить умову, що зменшення суми, яка підлягає оплаті, здійснюється у порядку, передбаченому п. 3.10 договору (тобто, за висновком суду, на суму неналежно виконаного/невиконаного зобов`язання, а не на суму нарахованих у зв`язку з цим штрафних санкцій).

За таких обставин, надаючи оцінку умовам укладеного між сторонами Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017, суд дійшов висновку, що, дійсно, умовами вказаного договору, передбачено право позивача нараховувати штраф на підставі п.п. 4.8, 4.9 та 4.10 договору, однак даний договір не містить умов, які б наділяли відповідача (замовника послуг) правом зменшувати суму, яка підлягає сплаті позивачу (виконавцю послуг) за надані послуги, на розмір нарахованих штрафних санкцій.

Умови п. 3.10 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017, на які посилається відповідач, такого права відповідача не визначають (права на зменшення суми, що підлягає сплаті, на нараховані штрафні санкції), оскільки умовами п. 3.10 вказаного договору передбачено право відповідача зменшувати суму, що підлягає сплаті, на вартість послуг (тобто, основного зобов`язання), надані з порушенням діючих норм, правил, встановлених для цих послуг, а також умов цього договору.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає безпідставним та таким, що не ґрунтується на умовах Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017, здійснення відповідачем зменшення вартості послуг охорони у сумі 3615909,06 грн (за січень 2019 року)саме на розмір нарахованих відповідачем штрафних санкцій (на підставі п.п. 3.10, 4.8, 4.9, та 4.10 договору) у сумі 1708648,54 грн.

При цьому, судом враховані твердження позивача, які неодноразово висловлювалися ним під час розгляду справи (та викладені у заявах по суті справи), що сам акт надання послуг вже підписувався після того, як сторони погоджували фактичний обсяг наданих позивачем послуг охорони у звітному місяці, тобто з урахуванням всіх зауважень відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.4 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 замовник здійснює розрахунки за надані послуги щомісячно в безготівковому порядку на поточний рахунок виконавця, протягом 15-ти календарних днів з дня підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг за попередній місяць на підставі рахунку-фактури та повного пакету документів, передбаченого п. 3.6 договору, наданого виконавцем. Акти приймання-передачі наданих послуг складаються на основі належним чином оформлених та заповнених табелів змінності обліку робочого часу представників виконавця щодо кожного об`єкту замовника (фактичний час, протягом якого надавалися послуги), затверджених замовником.

Разом з тим, суд зазначає, що умова договору, викладена у п. 3.4, що розрахунок за надані позивачем послуги охорони здійснюється протягом 15-ти календарних днів з дня підписання сторонами акту приймання-передачі, по суті не містить конкретно визначеного строку здійснення оплати.

Відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно зі ст. 252 Цивільного кодексу України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, умова укладеного між сторонами договору стосовно того, що розрахунок за надані позивачем послуги охорони здійснюється протягом 15-ти календарних днів з дня підписання сторонами акту приймання-передачі не містить вказівку на подію, яка має неминуче настати, конкретну календарну дату, або чітко визначений період у часі.

Також, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина), та у зв`язку з чим на думку відповідача сторони досягли згоди щодо строку оплати за договором.

Суд наголошує на тому, що вказівка у договорі, що розрахунок за надані позивачем послуги охорони здійснюється протягом 15-ти календарних днів з дня підписання сторонами акту приймання-передачі не може бути відкладальною обставиною в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України, оскільки відкладальною є та обставина, щодо якої невідомо, настане вона чи ні, та яка обумовлює настання чи зміну і прав і обов`язків, при чому для обох сторін правочину, тобто сторони в момент укладення договору можуть визначити обставину, у випадку настання якої виникне зобов`язання між сторонами, тобто права і обов`язки у обох сторін.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку, що у п. 3.4 Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 не встановлено строку виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг, застосуванню підлягають норми ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 22.02.2019 позивач направив відповідачу претензію №1 від 22.02.2019 про сплату заборгованості у розмірі 3615909,06 грн (за січень 2019 року), в якій просив сплатити заборгованість у строк до 26.02.2019.

Судом встановлено, що вказану претензію відповідач отримав 07.03.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 688.

Таким чином, так як претензія, в якій позивач просив відповідача сплатити суму заборгованості у строк до 26.02.2019, була фактично отримана відповідачем 07.03.2019, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був сплатити позивачу грошові кошти у семиденний строк від дня пред`явлення (отримання відповідачем) претензії (з огляду на те, що відповідач об`єктивно не міг сплатити позивачу грошові кошти у строк, встановлений позивачем у претензії).

Отже, зважаючи на те, що претензія про сплату заборгованості була отримана відповідачем 07.03.2019, відповідач повинен був сплатити заборгованість у строк до 14.03.2019.

Судом встановлено, що 22.02.2019 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 1907260,52 грн, що підтверджується платіжним дорученням № від 22.02.2019.

Решту суму грошових коштів, що становить 1708648,54 грн, відповідачем сплачено не було, так як, на думку відповідача, умовами Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 передбачено право відповідача утримати суму нарахованих ним штрафних санкцій (відповідачем нараховано штрафні санкції у сумі 1708648,54 грн) з суми, яка підлягає оплаті за послуги охорони.

Однак, як встановлено вище судом, суд вважає безпідставним та таким, що не ґрунтується на умовах Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017, здійснення відповідачем зменшення вартості послуг охорони у сумі 3615909,06 грн (за січень 2019 року) саме на розмір нарахованих відповідачем штрафних санкцій (на підставі п.п. 3.10, 4.8, 4.9, та 4.10 договору) у сумі 1708648,54 грн.

Доказів сплати грошових коштів у сумі 1708648,54 грн станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Наявність та розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» за Договором про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 (за січень 2019 року) у сумі 1708648,54 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Безпека І Б.» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» суми основного боргу у розмірі 1708648,54 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 159863,96 грн за період з 02.03.2019 по 05.06.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

При цьому суд зазначає, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Зважаючи на те, що умовами Договору про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017 не передбачено нарахування пені за несвоєчасну сплату відповідачем грошових коштів за надані позивачем послуги, та у зв`язку з відсутністю спеціального законодавчого акту, яким би встановлювались розмір та база нарахування пені у відповідних правовідносинах, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Безпека І Б.» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» пені у розмірі 159863,96 грн.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 13481,94 грн. за період з 02.03.2019 по 05.06.2019 та інфляційні втрати у розмірі 32618,12 грн. за березень - квітень 2019 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, долучені позивачем до позовної заяви, суд дійшов висновку в їх необґрунтованості, так як позивач здійснює нарахування, починаючи з 02.03.2019, тоді як, за висновком суду, прострочення боржника виникло 15.03.2019 (оскільки відповідач повинен був сплатити вартість послуг у строк до 14.03.2019).

За таких обставин, суд здійснив власний розрахунок 3% річних, відповідно до якого обґрунтованим розміром 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача, є 11656,26 грн.

Крім того, що стосується нарахування інфляційних втрат, суд зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала наостанній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18.

Отже, так як відповідач повинен був сплатити грошові кошти позивачу у строк до 14.03.2019, нарахування інфляційних втрат за березень 2019 року є безпідставним.

Таким чином, суд здійснив власний розрахунок інфляційних втрат (за квітень 2019 року - в межах заявленого позивачем періоду нарахування), відповідно до якого обґрунтованим розміром інфляційних втрат, що підлягають стягненню з відповідача, є 17086,49 грн.

У прохальній частині позовної заяви позивач просив суд стягнути з відповідача витрати, понесені на правову допомогу адвоката, у розмірі 300000,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

До позовної заяви позивачем долучено копію Договору №14/05-АО про надання правової допомоги від 14.05.2019, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Пронін та партнери», відповідно до умов якого адвокатське об`єднання приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо надання консультації та роз`яснення щодо господарських відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Безпека І Б.» за Договором про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017; складання звернень (заяв, скарг), адвокатських запитів та інших документів правового характеру у випадках їх необхідності; ведення претензійної роботи, складання документів процесуального характеру (заперечень, клопотань, претензій, відповіді на відзив, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та/або доказів у випадку їх необхідності, інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства, в тому числі позовної заяви (позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Безпека І Б.» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» про стягнення грошових коштів за Договором про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017); представництва та захисту інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення господарського судочинства, органах державної виконавчої служби, органах Державної фіскальної служби з будь-яких питань.

У п. 1.2 Договору №14/05-АО про надання правової допомоги від 14.05.2019 зобов`язання адвокатського об`єднання за цим договором вважається виконаним, якщо Господарським судом міста Києва буде ухвалено рішення за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Безпека І Б.» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» про стягнення грошових коштів за Договором про надання послуг охорони №953-SEC/2017 від 01.11.2017.

Відповідно до п. 3.1 Договору №14/05-АО про надання правової допомоги від 14.05.2019 розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокатському об`єднанню за надану в рамках цього договору допомогу, становить 300000,00 грн.

Згідно з п. 3.4 Договору №14/05-АО про надання правової допомоги від 14.05.2019 приймання наданих послуг в рамках цього договору здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

Судом встановлено, що на підставі виставленого адвокатським об`єднанням рахунку-фактури №21/05/2019 на суму 300000,00 грн (копія долучена до позовної заяви), позивачем 22.05.2019 було сплачено на користь адвокатського об`єднання грошові кошти у розмірі 300000,00 грн (призначення платежу - за послуги правової допомоги по Договору №14/05-АО про надання правової допомоги від 14.05.2019 та рахунку-фактури №21/05/19 від 21.05.2019), що підтверджується платіжним дорученням №115 від 22.05.2019 на суму 300000,00 грн.

Крім того, позивачем долучено до позовної заяви копію посвідчення адвоката України від 14.03.2017 на ім`я Проніна Є .І. , копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №000005 від 14.02.2017 на ім`я Проніна Є.І. , копію Ордера на надання правничої (правової) допомоги від 05.06.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу адвоката, понесених позивачем у даній справі.

За висновком суду, розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим, підтвердженим доказами та співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову.

Згідно з ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таки чином, у зв`язку з частковим задоволенням позову, на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 272231,26 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, ст. 129, ст.ст. 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Безпека І Б.» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» (02140, м. Київ, проспект Петра Григоренка, буд. 43; ідентифікаційний код: 32049199) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Безпека І Б.» (01103, м. Київ, бульвар Дружби народів, буд. 10; ідентифікаційний код: 32250784) суму основного боргу у розмірі 1 708 648 (один мільйон сімсот вісім тисяч шістсот сорок вісім) грн. 54 коп., 3% річних у розмірі 11 656 (одинадцять тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн 26 коп., інфляційні втрати у розмірі 17 086 (сімнадцять тисяч вісімдесят шість) грн 49 коп., судовий збір у розмірі 26 060 (двадцять шість тисяч шістдесят) грн 87 коп. та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 272 231 (двісті сімдесят дві тисячі двісті тридцять одна) грн 26 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 24.10.2019

Суддя Д.О. Баранов