ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Справа № 915/1900/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Ковальжи А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства Микитівський гранітний кар`єр, вул. Микитівська, 1, смт Олександрівка, Вознесенський р-н, Миколаївська обл., 56530 ()

адреса для листування: а/с 48, м. Вознесенськ, Миколаївська обл., 56500

до відповідача Комунального підприємства Миколаївський міжнародний аеропорт Миколаївської обласної ради, вул. Київське шосе, 9, с. Баловне, Новоодеський р-н, Миколаївська обл., 54017 ()

поштова адреса: а/- 174, м. Миколаїв, 54025

про стягнення коштів в сумі 500 000, 00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Гулай В.М., адвокат довіреність № 01/Ю від 03.01.2019 року;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Приватне акціонерне товариство Микитівський гранітний кар`єр з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Комунального підприємства Миколаївський міжнародний аеропорт Миколаївської обласної ради заборгованість, що виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики) № 5/03-17 від 20.03.2017 року у розмірі 500 000, 00 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 27.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 09.10.2019 року задоволено клопотання відповідача (вх. № 14817/19 від 20.09.2019 року) про призначення судового засідання. Призначено судове засідання по справі на 15.10.2019 року.

В судовому засіданні 15.10.2019 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 15.10.2019 року не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою від 10.10.2019 року, яка отримана представником відповідача (арк. 44).

11.10.2019 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшло клопотання (вх. № 15858/19) про відкладення розгляду справи. Клопотання мотивоване участю представника відповідача у іншому судовому засіданні у справі № 915/940/18.

Розглянувши подане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У даному випадку судом прийнято до уваги, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є саме неможливість вирішення спору у даному судовому засіданні, а не наявність відповідного клопотання учасника судового процесу.

Судом враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою.

Як зазначено у п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах, причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, судом відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки:

- ухвалою господарського суду Миколаївської області явка сторін не визнавалась обов`язковою;

- відповідачем у даній справі є юридична особа, яка на власний розсуд обирає представників для захисту, представництва її інтересів;

- відповідачем не було доведено суду неможливості заміни представника, а також неможливості розгляду справи без участі відповідача на підставі письмових доказів по справі.

Також судом враховано, що відкладення розгляду справи може призвести до затягування строків розгляду спору та порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 5/03-17 від 20.03.2017 року, внаслідок чого виникла заборгованість у спірній сумі. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 173, 174, 193 ГК України, ст. 509, 525, 526, 530 ЦК України та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

20.09.2019 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. 14816/19).

Докази направлення 24.09.2019 року копії відзиву з додатками на адресу відповідача долучено до відзиву. Відзив подано у встановлений судом строк. Відзив долучено судом до матеріалів справи та прийнято судом до розгляду.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивач перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 500 000, 00 грн. на виконання договору № 5/03-17 від 20.03.2017 року. Відповідач зазначає, що підприємство не має достатнього прибутку для погашення заборгованості за даним договором, у зв`язку з чим відповідач бажає ініціювати укладення мирової угоди.

Позивач у відповіді на відзив (вх. № 15038/19 від 25.09.2019 року) категорично заперечує з приводу укладення мирової угоди, оскільки вважає, що у відповідача було достатньо часу повернути суму позики, оскільки пройшло два роки, але жодної суми позики відповідач не повернув. Позивач просив суд позов задовольнити.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

20.03.2017 року між ПрАТ «Микитівський гранітний кар`єр» (позикодавець) та КП «Агентство розвитку» (позичальник) укладено договір № 5/03-17 про надання поворотної фінансової допомоги (арк. 18-19).

На підставі рішення Миколаївської обласної ради від 27.04.2017 року № 15 перейменовано КП Миколаївської обласної ради «Агентство розвитку» на КП «Миколаївський міжнародний аеропорт» Миколаївської обласної ради (арк. 24).

До договору між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 20.06.2017 року, якою було замінено найменування позичальника КП Миколаївської обласної ради «Агентство розвитку» на КП «Миколаївський міжнародний аеропорт» Миколаївської обласної ради (арк. 20).

Договір та додаткову угоду підписано та скріплено печатками сторін.

Таким чином, позичальником за договором № 5/03-17 про надання поворотної фінансової допомоги від 20.03.2017 року є відповідач КП «Миколаївський міжнародний аеропорт» Миколаївської обласної ради.

Доказів визнання недійсним або розірвання договору суду не подано.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору позикодавець надає підприємству поворотну фінансову допомогу (позику), а підприємство зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі до 500 000 грн. 00 коп. (п`ятсот тисяч гривень 00 коп.). У разі, якщо фактичний розмір позики, наданої позичальнику за цим договором, виявиться меншим, ніж це зазначено у п. 2.1., сумою позики вважатиметься фактично надана сума коштів.

Відповідно до п. 2.2 Договору поворотна фінансова допомога надається не пізніше квітня місяця 2017 року на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.

Відповідно до п. 2.4 Договору поворотна фінансова допомога надається на строк до 29.12.2017 року.

Відповідно до п. 3.1 Договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню в термін, передбачений цим договором.

Відповідно до п. 8.1 Договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2017 року, а в частині розрахунків до повного їх здійснення. Договір може бути скасовано за домовленістю сторін у порядку, передбаченому чинним законодавством. Договір може бути пролонговано за домовленістю сторін у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем ПрАТ «Микитівський гранітний кар`єр» перераховано позичальнику КП Миколаївської обласної ради «Агентство розвитку» (нове найменування КП «Миколаївський міжнародний аеропорт» Миколаївської обласної ради) грошові кошти в загальній сумі 500 000, 00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 291 від 20.04.2017 року на суму 250 000, 00 грн. та № 326 від 28.04.2017 року на суму 250 000, 00 грн., з зазначенням призначення платежу «поворотна фінансова допомога згідно договору № 5/03-17 від 20.03.2017 року» (арк. 22-23).

Грошові кошти в сумі 500 000, 00 грн. відповідачем не повернуто, у зв`язку з чим 12.07.2019 року позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 749/2, в якій позивач просив відповідача перерахувати кошти за надану поворотну фінансову допомогу (позику) в сумі 500 000, 00 грн. (арк. 25).

У відповідь на претензію відповідачем 08.08.2019 року направлено на адресу позивача відповідь № 782, в якій відповідач зазначив, що не заперечує факту отримання позики в розмірі 500 000 грн., однак фінансування підприємства протягом 2018-2019 років здійснюється виключно за рахунок бюджетних коштів. Також відповідач пропонував укласти додаткову угоду до договору та викласти п. 2.4 Договору в новій редакції шляхом пролонгації строку надання поворотної фінансової допомоги до 01.07.2020 року (арк. 26).

Доказів укладення між сторонами додаткової угоди щодо пролонгації строку надання повторної фінансової допомоги суду не надано.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно ч. 1 до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом вище, позивачем належним чином виконано умови договору № 5/03-17 про надання поворотної фінансової допомоги від 20.03.2017 року, оскільки платіжними дорученнями № 291 від 20.04.2017 року на суму 250 000, 00 грн. та № 326 від 28.04.2017 року на суму 250 000, 00 грн. перераховану обумовлену сторонами суму фінансової допомоги.

Відповідачем отримані кошти у встановлений договором строк повернуті не були.

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів сплати заборгованості в розмірі 500 000, 00 грн., строк оплати якої настав, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики) в сумі 500 000, 00 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Щодо посилання відповідача на відсутність належного бюджетного фінансування, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 року у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Така ж позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року по справі № 922/541/17, від 03.04.2018 року по справі № 924/29/17, від 03.04.2018 року по справі № 908/1076/17, від 11.04.2018 року по справі № 915/13/17, від 12.04.2018 року у справі № 924/22/17.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір в розмірі 7 500, 00 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Комунального підприємства Миколаївський міжнародний аеропорт Миколаївської обласної ради, вул. Київське шосе, 9, с. Баловне, Новоодеський р-н, Миколаївська обл., 54017 () поштова адреса: а/- 174, м. Миколаїв, 54025 на користь позивача Приватного акціонерного товариства Микитівський гранітний кар`єр, вул. Микитівська, 1, смт Олександрівка, Вознесенський р-н, Миколаївська обл., 56530 () адреса для листування: а/с 48, м. Вознесенськ, Миколаївська обл., 56500 на р/р НОМЕР_1 в ПАТ "Укрексімбанк", МФО 322313:

- 500 000, 00 грн. (п`ятсот тисяч грн. 00 коп.) - заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики) № 5/03-17 від 20.03.2017 року:

- 7 500, 00 грн. (сім тисяч п`ятсот грн. 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 21.10.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш