РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.10.2019Справа № 910/9576/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовомдержавного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомремонтсервіс»
дотовариства з обмеженою відповідальністю «Колоринг»
простягнення 741 268,23 грн.

Представники учасників справи:

від позивача Балика М.А., довіреність б/н від 14.08.2019;

від відповідача не зявились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомремонтсервіс» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колоринг» (далі - відповідач) про стягнення з відповідача 741 268,23 грн., а саме:

- 341 134,63 грн. основної заборгованості по орендній платі, 10 298,81 грн. індексації, 43 249,28 грн. пені та 52 119,90 грн. штрафу за договором оренди № 21/52-А (100) від 22.10.2004;

- 262 709,89 грн. основної заборгованості та 23 391,88 грн. пені за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 21/52-Е від 22.10.2004.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на порушення відповідачем умов вищевказаних договорів в частині повного та своєчасного внесення платежів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2019 позовну заяву державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомремонтсервіс» залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

02.08.2019 до загального відділу діловодства суду від державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомремонтсервіс» надійшли докази усунення недоліків позовної заяви, розглянувши які суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2019 відкрито провадження у справі №910/9576/19 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 03.09.2019.

03.09.2019 до загального відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що заборгованість за спірними договорами виникла внаслідок блокування роботи виробничого підприємства ТОВ «ПАК-ЕКСПО ЛІЗИНГ» зі сторони податкового органу, проте на даний час, за твердженням відповідача, ним вживаються всі необхідні заходи, спрямовані на погашення заборгованості перед позивачем, зокрема, відповідач вказує, що ним було здійснено сплату орендних платежів у сумі 140 000,00 грн., а також з метою погашення заборгованості в повному обсязі прийнято рішення про залучення кредитних коштів.

Крім цього, відповідач з наданням власного контррозрахунку вказує на те, що позивачем здійснено невірний розрахунок індексу інфляції, який, за розрахунком відповідача, становить 9 705,16 грн., та пені, розмір якої за розрахунком відповідача становить 42 414,08 грн., оскільки, зокрема, розрахунок пені позивачем здійснено виходячи з суми боргу з урахуванням індексу інфляції, що суперечить положенням ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України та змісту п. 3.7 Договору оренди.

03.09.2019 суд, відповідно до ч. 4 ст. 233 ГПК України, постановив відкласти підготовче засідання на 17.09.2019, про що зазначено в протоколі судового засідання від 03.09.2019.

12.09.2019 до загального відділу суду від позивача надійшли відповідь на відзив на позовну заяву та письмові пояснення по справі, в яких вказано, що з урахуванням здійснених відповідачем проплат сума заборгованості останнього з орендних платежів зменшилась на 125 000,00 грн. та становить 330 166,46 грн., з яких: 216 134,63 грн. заборгованість з орендної плати, 10 298,81 грн. сума індексації, 43 249,28 грн. сума пені, 52 119,90 грн. штраф, 833,36 грн. індексація за сплачену орендну плату за період з 30.11.2018 по 06.06.2019, 3 330,48 грн. пеня за сплачену орендну плату за період з 30.11.2018 по 06.06.2019, 4 200,00 грн. штраф за сплачену орендну плату за період з 30.11.2018 по 06.06.2019, а розмір зведеної заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача становить 616 268,23 грн., в тому числі заборгованість з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна у розмірі 286 101,77 грн.

Щодо розрахунку суми пені та індексу інфляції позивач зазначив, що доводи відповідача є безпідставними, оскільки порядок сплати пені та розрахунку з урахуванням індексу інфляції визначений умовами договору, з огляду на що за доводами позивача, наданий ним розрахунок є правильним.

При цьому, позивач також зазначив, що визначення розміру пені конкретизовано у п. 3.5 договору оренди, а не п. 3.7, як вказує відповідач, а тому, на переконання позивача, розрахунок пені здійснений останнім, є вірним.

16.09.2019 до загального відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

У судовому засіданні 17.09.2019, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, відповідно до ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 03.10.2019.

Представник позивача в судове засідання 03.10.2019 зявився, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач, явку свого представника в судове засідання 03.10.2019 не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 465, згідно з яким ухвала-повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання від 17.09.2019 отримана відповідачем 27.09.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на наведені приписи господарського процесуального закону, приймаючи до уваги відсутність будь-яких повідомлень представника відповідача про причини його неявки в судове засідання 03.10.2019, суд вирішив розглянути дану справу за відсутності такого учасника справи.

У судовому засіданні 03.10.2019, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

На виконання вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.10.2004 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАМ «Україна» (після зміни найменування - товариство з обмеженою відповідальністю «Колоринг») (орендар) укладено Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 21/52-А/10-127-SД-18-00618 (надалі Договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 Договору оренди (в редакції Додаткової угоди № 6 від 30.10.2017), орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - приміщення № 22-36, 38-42 плодоовочевої бази з компресорною і конденсаторною площею 1651,1 кв. м. (інв. № АРС-53-103004188/3, реєстр. № 24584661.1006.ЖЦНЖШИ006.3 (далі майно), яке розміщене за адресою: Київська обл., м. Славутич, пр-т Ентузіастів, 7 та знаходиться на балансі ДП «НАЕК «Енергоатом» (далі балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 30.11.2015 і становить за незалежною оцінкою 3 850 400,00 грн. без ПДВ.

Майно передається в оренду з метою використання у виробничих цілях.

Пунктом 2.1 Договору оренди визначено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна від балансоутримувача.

У разі припинення цього договору майно повертається орендарем балансоутримувачу. Орендар повертає майно балансоутримувачу аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі (п. 2.4 Договору оренди).

Згідно з п. 2.5 Договору оренди, обовязок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору оренди (в редакції Додаткової угоди № 6 від 30.10.2017), орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (із змінами) (далі Методика розрахунку), і становить без ПДВ за базовий місяць оренди листопад 2015року 48 130,00 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.3 Договору оренди визначено, що орендна плата перераховується щомісячно, не пізніше 5 банківських днів після предявлення рахунку від балансоутримувача на оплату у співвідношенні:

- 30% орендної плати балансоутримувачу;

- 70% орендної плати перераховується до Державного бюджету.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.3 співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі 0,5% суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше, ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості (п. 3.5 Договору оренди, в редакції Додаткової угоди № 4 від 02.04.2013).

Пунктами 5.2, 5.6, 5.7 Договору оренди визначено обовязки орендаря, зокрема:

- своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату;

- у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря;

- укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

У свою чергу, орендодавець, відповідно до п. 7.1 Договору оренди зобовязався передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором.

Відповідно до п. 10.1 Договору оренди, цей договір укладено строком на 364 дні, що діє з 22.10.2004 до 21.10.2005.

У разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невідємною частиною договору при обовязковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти майном (п. 10.4 Договору оренди, в редакції Додаткової угоди № 6 від 30.10.2017).

У подальшому сторонами неодноразово, шляхом підписання Додаткових угод, строк дії договору оренди продовжувався, а саме: до 20.10.2010 (Додаткова угода № 2 від 19.02.2007), 06.11.2012 (Додаткова угода № 3 від 25.10.2010), 06.10.2015 (Додаткова угода № 4 від 02.04.2013) та до 06.09.2018 (Додаткова угода № 6 від 30.10.2017).

22.10.2004 позивачем відповідно до акту приймання-передачі було передано, а відповідачем прийнято в орендне користування об'єкт оренди.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що відповідач, у порушення взятого на себе зобов'язання перед балансоутримувачем за договором оренди у період з листопада 2018 року по квітень 2019 року не здійснив сплати орендних платежів, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість з орендної плати у розмірі 341 134,63 грн.

На підтвердження здійснених нарахувань орендної плати позивачем надано акти здачі-приймання наданих послуг № 11/18 від 30.11.2018, № 12/18 від 31.12.2018, № 01/19 від 31.01.2019, № 02/19 від 28.02.2019, № 03/19 від 31.03.2019, № 04/19 від 30.04.2019 та № 05/19 від 31.05.2019, отримання яких відповідачем не заперечується.

У зв'язку з простроченням грошового зобов'язання за договором оренди позивачем нарахована пеня у сумі 43 249,28 грн., штраф у розмірі 52 119,90 грн., інфляційні втрати у сумі 10 298,81 грн.

Крім цього, на виконання вимог пункту 5.7 Договору оренди, 22.10.2004 між відособленим підрозділом «Атомремонтсервіс» НАЕК «Енергоатом» (бадансоутримувач) та товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАМ «Україна» (після зміни найменування - товариство з обмеженою відповідальністю «Колоринг») (орендар) укладено Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 21/52-Э/10-127- SД-18-00619 (далі - Договір про відшкодування).

Відповідно до п. 1.1 Договору про відшкодування (в редакції Додаткової угоди № 25 від 14.01.2019), балансоутримувач ВП «Атомремонтсервіс» НАЕК «Енергоатом» забезпечує обслуговування та експлуатацію одноповерхової будівлі плодоовочевої бази ВРП, що знаходиться за адресою: 07100, Київська обл., м. Славутич, пр-т. Ентузіастів, 7, а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.

Орендар користується приміщеннями № 22-36, № 38-42 плодоовочевої бази з компресорною і конденсаторною площею 1651,1 кв. м. (інв. № АРС-53-103004188/3, реєстр. № 24584661.1006.ЖЦНЖШИ006.3, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 30.11.2015 і становить за незалежною оцінкою 3 850 400,00 грн. без ПДВ.

Орендоване приміщення використовується для виробничих цілей.

Пунктом 2.1 Договору про відшкодування визначено обовязки балансоутримувача, зокрема з:

- вивезення твердих побутових відходів;

- обслуговування електрообладнання та електромереж будівлі, через які подається електроенергія до приміщення орендаря;

- утримання прибудинкової території у належному санітарному стані.

У свою чергу, орендар, згідно з п.п. 2.2.3 Договору про відшкодування (в редакції Додаткової угоди № 16 від 01.02.2015), зобовязався своєчасно і в повному обсязі сплачувати експлуатаційні витрати. Експлуатаційні витрати нараховуються згідно з розрахунком вартості експлуатаційних витрат (Додаток № 1 до Додаткової угоди № 16 від 01.02.2015) і перераховуються орендарем шляхом перерахування на розрахунковий рахунок балансоутримувача протягом 5-ти днів після предявлення рахунку на оплату.

Установити (при відсутності приладів обліку) протягом місяця з часу підписання цього договору лічильник електроенергії. Даний лічильник повинен бути опломбований представниками двох сторін. Експлуатаційні витрати у випадку установлення орендарем лічильника електроенергії будуть нараховуватися по фактичним показникам лічильника. Орендар самостійно укладає договір на постачання електроенергії і здійснює розрахунки за спожиту електроенергію з ВАТ ЕК «Чернігівобленерго».

У разі відсутності лічильників з обліку спожитих послуг оплата спожитих послуг здійснюється пропорційно до займаної площі.

При несвоєчасному внесенні плати, сплачувати пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

Цей договір укладено на строк дії договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 22.10.2004 № 100 (21/52-А), і діє до повного виконання договірних зобовязань (п. 5.1 Договору про відшкодування, в редакції Додаткової угоди № 19 від 11.09.2015).

На підтвердження здійснених нарахувань з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна позивачем надано акти здачі-приймання наданих послуг № 11/18 від 30.11.2018, № 12/18 від 31.12.2018, № 01/19 від 31.01.2019, № 02/19 від 28.02.2019, № 03/19 від 31.03.2019, № 04/19 від 30.04.2019 та № 05/19 від 31.05.2019, отримання яких відповідачем не заперечується.

У зв'язку з простроченням грошового зобов'язання за Договором про відшкодування витрат позивачем нарахована пеня у сумі 23 391,88 грн.

22.01.2019 позивач звернувся до відповідача з листом № 42-38/51/283, в якому просив у строк до 25.01.2019 сплатити заборгованість за Договором оренди та Договором про відшкодування витрат.

Відповідно до листа № 8 від 24.01.2019 відповідач зобовязався заборгованість у розмірі 295 683,97 грн., яка виникла за Договором оренди та Договором про відшкодування витрат, погасити у строк до 25.02.2019, однак відповідач взятих на себе зобовязань у визначений останнім строк не виконав, у звязку з чим позивач повторно звернувся до відповідача з листом 42-38/265/975 від 19.03.2019, в якому просив терміново погасити існуючу заборгованість.

Проте, відповідач відповіді на вказаний лист не надав, заборгованість зі сплати орендних платежів та з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна не погасив.

12.03.2019 позивач втретє звернувся до відповідача з листом № 42-38/236/825 від 07.03.2019, в якому вимагав погасити існуючу заборгованість, однак вказаний лист також залишено відповідачем без відповіді та без виконання.

У зв'язку з тим, що у відповідача наявна заборгованість за Договором оренди та Договором відшкодування витрат, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача: заборгованість за Договором оренди у розмірі 341 134,63 грн., пеню у розмірі 43 249,28грн., штраф у розмірі 52 119,90 грн., інфляційні втрати у розмірі 10 298,81 грн.; заборгованість за Договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю у розмірі 262 709,89 грн.; пеню у розмірі 23 391,88 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

На відносини, пов'язані з орендою державного майна, поширюється дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Статтею 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Матеріалами справи підтверджено, що у спірний період відповідач користувався державним нерухомим майном - приміщеннями № 22-36, № 38-42 плодоовочевої бази з компресорною і конденсаторною площею 1 651,1 кв. м. (інв. № АРС-53-103004188/3, реєстр. № 24584661.1006.ЖЦНЖШИ006.3 (далі майно), яке розміщене за адресою: Київська обл., м. Славутич, пр-т Ентузіастів, 7 та перебуває на балансі ДП «НАЕК «Енергоатом», переданим в оренду за Договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 21/52-А/10-127-SД-18-00618 від 22.10.2004.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача з орендної плати становить 341 134,63 грн.

Також за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року у відповідача утворилась заборгованість по Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 21/52-Э/10-127- SД-18-00619 від 22.10.2004 у розмірі 262 709,89 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріали справи свідчать, що відповідач зобов'язання по сплаті орендних платежів належним чином не виконав, в результаті чого за ним виникла заборгованість, яка станом на момент звернення позивача з даною позовною заявою до суду становила 341 134,63 грн.

Проте, під час розгляду справи судом встановлено, що 04.07.2019 відповідачем згідно з платіжним дорученням № 207 було здійснено часткове погашення заборгованості з орендної плати у розмірі 5 000,00 грн., тобто до звернення позивача з даним позовом до суду (19.07.2019), а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

Окрім цього, подані позивачем платіжні доручення свідчать, що після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідачем було здійснено оплату заборгованості з орендної плати у розмірі 120 000,00 грн. (23.07.2019 в сумі 100 000,00 грн. та 06.08.2019 в сумі 20 000,00 грн.).

Стаття 231 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Надані сторонами докази свідчать про відсутність предмету спору в частині позовних вимог про стягнення суми заборгованості по сплаті орендних платежів в розмірі 120 000,00 грн., що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, тягне за собою закриття провадження у справі в цій частині.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт наявності у відповідача заборгованості по сплаті орендних платежів у розмірі 216 134,63 грн. та заборгованості по витратах балансоутримувача у розмірі 262 709,89 грн.

Оскільки, заборгованість відповідача по орендній платі у розмірі 216 134,63 грн. та витратах балансоутримувача у розмірі 262 709,89 грн. належним чином доведена, доказів сплати відповідачем заборгованості матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині.

Також, позивачем у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов спірних Договорів нараховано за загальний період з 17.12.2018 по 10.06.2019: пеню у розмірі 43 249,28грн., штраф у розмірі 52 119,90 грн., інфляційні втрати у розмірі 10 298,81 грн. за Договором оренди та пеню за Договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю у розмірі 23 391,88 грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частина 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідальність у вигляді пені та штрафу за несвоєчасну сплату орендної плати передбачена п. 3.5 Договору оренди.

Підпунктом 2.2.3 Договору про відшкодування витрат передбачено відповідальність у вигляді пені за несвоєчасну сплату відшкодувань балансоутримувача.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, нарахованої за прострочення сплати відшкодувань витрат балансоутримувача у сумі 23 391,88 грн., судом встановлено, що розрахунок є арифметично вірним, а тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню повністю.

Також суд погоджується з наданим позивачем розрахунком штрафу та вважає за можливе задовольнити дані позовні вимоги на суму 52 119,90 грн.

При цьому, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, нарахованої за прострочення сплати орендних платежів, судом встановлено, що її розмір становить 42 339,48 грн. (арифметично невірний розрахунок), у звязку із чим вимога про стягнення з відповідача пені, нарахованої за прострочення сплати орендних платежів підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, нарахованих за прострочення сплати орендних платежів, судом встановлено. що він є арифметично вірним, а тому, суд задовольняє вимоги у цій частині в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем належними та достатніми доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомремонтсервіс» та стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Колоринг» заборгованості по сплаті орендних платежів у розмірі 216 134,63 грн., заборгованості з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна у розмірі 262 709,89 грн., пені, нарахованої за прострочення сплати відшкодувань витрат балансоутримувача у розмірі 23 391,88 грн., пені, нарахованої за прострочення сплати орендних платежів, у розмірі 42 339,48 грн., штрафу в розмірі 52 119,90 грн. та інфляційних втрат у розмірі 10 298,81 грн.

В іншій частині (пеня у розмірі 909,80 грн. та заборгованість зі сплати орендних платежів у розмірі 5 000,00 грн.) в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з викладених вище підстав, а провадження у справі щодо стягнення суми заборгованості зі сплати орендних платежів у розмірі 120 000,00 грн. підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, судовий збір, сплачений позивачем за позовні вимоги в частині стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів у розмірі 120 000,00 грн., покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини, а погашення зазначеної суми заборгованості відбулося після звернення позивача із даним позовом до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомремонтсервіс» задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів у розмірі 120 000,00 грн. закрити.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Колоринг» (03150, м. Київ, вул. Ділова, 5-Б кімната 307; ідентифікаційний код 39649809) на користь державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі відокремленого підрозділу «Атомремонтсервіс» (07101, Київська область, м. Славутич, пр-т Ентузіастів, 7; ідентифікаційний код 25881800) заборгованість по сплаті орендних платежів у розмірі 216 134 (двісті шістнадцять тисяч сто тридцять чотири) грн. 63 коп., пеню за прострочення сплати орендних платежів у розмірі 42 339 (сорок дві тисячі триста тридцять девять) грн. 48 коп., штраф за прострочення сплати орендних платежів у розмірі 52 119 (пятдесят дві тисячі сто девятнадцять) грн. 90 коп., інфляційні втрати у розмірі 10 298 (десять тисяч двісті девяносто вісім) грн. 81 коп., заборгованість з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна у розмірі 262 709 (двісті шістдесят дві тисячі сімсот девять) грн. 89 коп., пеню за прострочення сплати відшкодувань витрат балансоутримувача у розмірі 23 391 (двадцять три тисячі триста девяносто одна) грн. 88 коп. та судовий збір у розмірі 10 904 (десять тисяч девятсот чотири) грн. 92 коп.

4. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.10.2019.

Суддя О.Г. Удалова