ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21.10.2019м. ДніпроСправа № 904/4414/19

Суддя Назаренко Н.Г. , розглянувши матеріали

за позовом Приватної фірми "Нік Ан", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і Ко", м. Дніпро

про витребування майна з чужого незаконного володіння

СУТЬ СПОРУ:

Приватної фірми "Нік Ан" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і Ко" про витребування із чужого незаконно володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і Ко" автомобільної стоянки (реєстраційний номер майна № 1 ), яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна заводська, 110 на користь Приватної фірми "Нік Ан".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2019, позовну заяву залишено без руху. Позивача зобов`язано протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

- надати довідку про вартість спірного майна.

16.10.2019 від позивача надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якому останні просить відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви Приватної фірми "Нік Ан" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і Ко" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що у позивача відсутні грошові кошти на оплату судового збору, оскільки доходи у ПФ "Нік Ан" відсутні, а всі витрати покривалися за рахунок особистих коштів ОСОБА_1 (директор ПФ "Нік Ан").

Щодо оцінки вартості автостоянки позивач зазначив, що остання відома ціна протиправної реалізації автостоянки 600 000,00 грн., що підтверджувалось долученою ОСОБА_2 до матеріалів справи № 904/2404/15 копії Договору від 29.10.2015 № 1 купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні.

Крім того, позивач вказує на те, що у нього є певні сумніви в тому аби вважати об`єктивною оцінку спірного майна, яка зафіксована в нікчемному правочині.

Також позивач зазначає, що здійснити незалежну експертну оцінку вказаного об`єкту нерухомості не представляється можливим, оскільки позивач не має до нього фізичного доступу та ще й отримує погрози про фізичну розправу у випадку з`явлення на території автостоянки.

Позовна заява підлягає поверненню на підставі наступного.

Позивач в своєму клопотанні посилається на Договір купівлі-продажу від 29.10.2015 № 1, в якому зазначена ціна спірного майна, однак вказаного договору ні до позовної заяви, ні до клопотання про відстрочення сплати судового збору не надано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Позивачем вимоги ухвали суду від 02.10.2019 не виконано, доказів в підтвердження вартості спірного майна не надано.

Позивачем доказів сплати судового збору не надано, натомість надано клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якому позивач просить відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви Приватної фірми "Нік Ан" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і Ко" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Дослідивши зазначене клопотання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про відстрочку сплати судового збору на підставі наступного.

Стаття 8 Закону України "Про судовий збір" містить вичерпний перелік осіб, яким Законом надано право на отримання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Так, частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, відстрочення сплати судового збору для юридичних осіб вищевказаний Закон не передбачає.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Однак звертаючись до суду із заявою про відстрочення сплати судового збору, позивач не навів обґрунтованих підстав та не надав відповідних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору, не надав також і відповідних доказів, зокрема тих, які б свідчили про відсутність на рахунках ПФ "Нік Ан" необхідної суми грошових коштів для сплати судового збору у встановленому законом розмірі на момент звернення до господарського суду; наведені ж ним обставини не мають характеру виключних та не можуть вважатись підставою для звільнення від сплати судового збору.

Крім того, позивачем не надано належних доказів того, що на момент ухвалення рішення по справі у нього будуть кошти на оплату судового збору в повному обсязі.

За наведених вище обставин, у суду відсутні правові підстави відстрочення сплати судового збору за подання позивачем позову, що, в свою чергу, не є позбавленням позивача права на доступ до правосуддя.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно частини 6 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Таким чином, позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного, суд повертає позовну заяву без розгляду відповідно до ч.4 ст. 174 ГПК України.

Керуючись ст. 173, ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Додаток: (на адресу Позивача):

- позовна заява з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Назаренко