ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 року м. Дніпро Справа № 904/5525/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Широбокової Л.П.

секретар судового засідання Ревкова Г.О.

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю "Промпоставка-А"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 р.

( суддя Рудь І.А., м. Дніпро, повний текст складено 29.07.2019 р.) у справі

за позовом Першого заступника прокурора Дніпропетровської області

в інтересах держави в особі

позивача-1: Комунального закладу освіти

"Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури"

Дніпровської міської ради,

м. Дніпро

позивача-2: Департаменту гуманітарної політики

Дніпровської міської ради,

м. Дніпро

до відповідача-1: Дніпровської міської ради,

м. Дніпро

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Промпоставка-А",

м. Дніпро

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачів - Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області,

м. Дніпро

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача-1 - ОСОБА_1 ,

с. Ювілейне Дніпропетровської області

за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача-1 - ОСОБА_2 ,

с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області

за участю третьої особи-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача-1 - ОСОБА_3 ,

м. Дніпро

за участю третьої особи-5, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача-1 - ОСОБА_4 ,

м. Дніпро

за участю третьої особи-6, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача-1 - ОСОБА_5 ,

м. Дніпро

за участю третьої особи-7, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача-1 - ОСОБА_6 ,

м. Дніпро

про визнання незаконними та скасування рішення Дніпровської міської ради та визнання недійсним договору оренди землі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 р. позов першого заступника прокурора Дніпропетровської області задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано рішення Дніпропетровської міської ради № 75/13 від 07.09.2016 р. "Про передачу земельної ділянки по вул. Героїв Крут ( вул. Фурманова ), 18Д ( Соборний (Жовтневий) район ) в оренду ТОВ "Промпоставка - А", код ЄДРПОУ - 35396687, по фактичному розміщенню об`єктів нерухомого майна". Визнано незаконним та скасовано рішення Дніпровської міської ради № 149/23 від 19.07.2017 р. "Про внесення змін до договору оренди землі від 20.09.2016 (державна реєстрація від 20.09.2016 р. № 16544442 ) стосовно земельної ділянки по вул. Героїв Крут ( вул. Фурманова ), 18Д ( Соборний (Жовтневий ) район), з урахуванням змін, внесених рішенням Дніпровської міської ради від 21.02.2018 р. № 173/30. Визнано недійсним договір оренди землі від 20.09.2016 р. земельної ділянки площею 0,3568 га ( кадастровий номер :03:264:0007 ), по вул. Героїв Крут (вул. Фурманова), 18Д , у м. Дніпро , яка належить територіальній громаді м. Дніпра, строком на 5 років, укладений між Дніпропетровською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промпоставка-А", посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М. С. та зареєстрований у реєстрі за № 2077 (державна реєстрація договору від 20.09.2016 р. № 16544442 ). Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Промпоставка-А" ( 49000, м. Дніпро, вул. Бригадна, 10, ) повернути Дніпровській міській раді ( 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75, ) земельну ділянку площею 0,3568 га ( кадастровий номер :03:264:0007 ), по вул. Героїв Крут ( вул. Фурманова ), 18Д , у м. Дніпро на підставі акту приймання-передачі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промпоставка-А" на користь Прокуратури Дніпропетровської області 4 925 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору. Стягнуто з Дніпровської міської ради на користь Прокуратури Дніпропетровської області 4 925 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Промпоставка-А" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 р. у справі № 904/5525/18 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у поному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню як таке, що постановлене внаслідок: неповного з`ясовання обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; допущено невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Водночас, на думку Скаржника, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ГПК України, оскільки грунтується виключно на доводах Позивача, які й покладені в основу оскаржуваного рішення. Фактичні ж обставини, які входять до предмета доказування у цій справі, судом першої інстанції не з`ясовані з достатньою повнотою, допущено помилку у застосуванні норм матеріального права.

Скаржник вважає, що з урахуванням діючого законодавства потрібно спочатку скасувати рішення органу місцевого самоврядування, дочекатися набуття чинності цим рішенням і вже потім звертатися до суду щодо визнання недійсним договору оренди.

Скаржник наголошує на тому, що інформація про те, що земельна ділянка по вул . Героїв Крут (Фурманова ) , 18 Д площею 0, 3568 га є частиною земельної оілянки площею 1,17 га, яка перебуває у користуванні Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 10 ім. I I. Манжури» - не відповідає дійсності так, як поняття землекористувача ( тобто особи в користуванні, якої перебуває земельна ділянка ) врегульоване Земельним кодексом України у відповідності до глав 15, 16, якого користування земельною ділянкою може бути на підставі права постійного користування, оренди, сервітуту та інше. Але жодної підстави, яка б відповідала чинному законодавству в матеріалах справи відсутні.

Проте, статут комунального закладу не є документом підтверджуючим право користування земельної ділянки, а лише має відомості організаційного характеру і до користування ( володіння ) земельною ділянкою ніякого відношення не має.

При цьому Скаржник зазначає, що посилання суду першої інстанції на ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальну середню освіту» є безпідставним, оскільки закон зазначає про наявність права користування ( володіння ) земельною ділянкою, але в законі не зазначено, що безпосередньо конкретно школа № 10 користується ( володіє ) конкретною земельною ділянкою за адресою вул. Бригадна , 10 .

Крім того, суд безпідставно розрахував розмір перевищення площі під фактичним розташуванням будівель належних на праві власності ТОВ «ПРОМПОСТАВКА-А», підтримавши позицію Позивача та не послався на жодний доказ, який би підтверджував таку позицію, більш того не надано жодного посилання на нормативний акт, який було порушено, якщо навіть таке ствердження відповідає дійсності.

Скаржник зазначає, що суд обґрунтовуючи можливі порушення щодо одного рішення скасовує одразу два рішення органу місцевого самоврядування. При аналізі Акту перевірки, Скаржнику не зрозуміло відносного, якого суб`єкта було здійснена перевірка, чи це була планова перевірка чи не планова, що ставить під сумнів законність цієї перевірки та чи була це перевірка.

Від Прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Прокурор посилається на те, що просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, у зв`язку з невідповідністю його змісту положенням законодавства, а не у зв`язку зі скасуванням рішення Дніпровської міської ради на підставі якого укладено договір. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним та визнання незаконними рішення органу місцевого самоврядування є двома окремими самостійними способами захисту прав.

Крім того, у відзиві Прокурор посилається на те, що як діючими на момент прийняття оскаржуваних рішень міської ради та спірного договору ДБН В.2.2-3-97, так і діючими на теперішній час ДБН В.2.2.-3:2018 передбачено, що гарантований розмір земельної ділянки для загальноосвітнього закладу у міських населених пунктах не може бути менше -1,4 га.

Прокурор також вказує на те, що зафіксовані Державним інспектором у акті перевірки від 24.11.2017 р. № 483-ДК/434/АП/09/01-17 порушення мають наслідком цивільну відповідальність. Суд першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи дійшов висновків, що спірна земельна ділянка є частиною шкільного подвір`я, перебувала у фактичному користуванні навчального закладу та належала до земель освітнього призначення. КЗО «Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури» є власністю територіальної громади та засновник закладу - Дніпровська міська рада, закріпила у статуту можливість закладу користуватись земельною ділянкою площею 1,17 га, що належить до власності територіальної громади міста. Рішенням Дніпропетровської міської ради № 82/6 від 13.04.2016 р. надано дозвіл відділу освіти Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню майна у тому числі земельної ділянки Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури» площею 1,3 га. Поряд з цим, через чотири місяці після надання відповідного дозволу, міська рада, за відсутності будь-якого погодження з відділом освіти Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради та Комунальним закладом освіти «Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури», прийняла рішення «Про передачу земельної ділянки по вул. Героїв Крут ( вул. Фурманова ), 18 Д ( Соборний (Жовтневий) район) в оренду ТОВ "ПРОМПОСТАВКА - А"».

Керівник Комунального закладу освіти "Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури" Дніпровської міської ради у судовому засіданні, підтримавши відзив Прокурора на апеляційну скаргу, просив апеляційний суд апеляційну скаргу ТОВ «Промпоставка - А» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 р. в справі № 904/5525/18 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 р. в справі № 904/5525/13 залишити без змін.

Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради у відзиві на апеляційну скаргу зазначає на тому, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 р. у справі J № 904/5525/18 є законим та обґрунтованим, так як приймаючи рішення, суд керувався положеннями чинного законодавства України, а вимоги апеляційної скарги є незаконними, необгрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Від Дніпровської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому з посиланням на важливість соціального захисту прав дітей на освіту та численні звернення батьків КЗО ЗСШ № 10 ім. І.І. Манжури, міська рада просить апеляційний суд залишити без змін рішення суду першої інстанції та прийняти законне і обґрунтоване рішення суду згідно вимог чинного законодавства України.

Зокрема, Відповідач посилається на те, що не було підстав для відмови у прийнятті рішення міської ради про передачу земельної ділянки по вул. Героїв Крут ( вул. Фурманова ) , 18 Д (Соборний (Жовтневий) район) в оренду ТОВ «Промпоставка-А». Відповідно до Реєстру даних об`єктів права комунальної власності територіальної громади м. Дніпра, який знаходиться у вільному доступі на сайті міської ради, будівля КЗО «СЗШ № 10 ім. І.І. Манжури» площею 3669,00 кв. м. перебуває у комунальній власності. Інформація щодо оформлення правовстановлюючих документів на право користування землею по фактичному розміщенню будівель та споруд загальносереднього навчального закладу № 10 по вул. Бригадній, 10, у Дніпровській міській раді відсутня. Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку під навчальним закладом загальної середньої освіти створює перешкоди та ризики для нормального функціонування закладу та навчального процесу, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей.

Міська рада також вказує на те, що розташування і орієнтація житлових та громадських будинків повинні здійснюватися з урахуванням забезпечення нормативної тривалості інсоляції та норм освітленості відповідно до «Санитарных норм и правил обеспечения инсоляцией зданий и территорий жилой настройки» та «СНІП ІІ-4-79 «Естественное и исскуственное освещение» як в будинках, що будуються, так і в сусідніх житлових і громадських будинках (п. 3.25*ДБН 360-92**). При прийнятті оскаржуваних рішень не було враховано державних будівельних норм ДБН 360-92**, земельна ділянка становила приблизно 2,0 га, а після виділення її частини, вона становить 1,1 га, що є набагато меншим за встановлені державні будівель стандарти.

Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ( Третя особа - 1 ) не скористалося своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надало суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Від третіх осіб ( фізичних осіб ) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому треті особи не погоджуються з доводами апеляційної скарги, вважають її безпідставною і необґрунтованою.

У відповіді на відзив прокуратури Дніпропетровської області, Скаржник вказує на те, що жодного нормативного акту, який можливо було б віднести до цивільних відносин в рішенні судупершої інстанції не зазначено. Більш того в рішенні суду зазначені нормативні та піднормативні акти, які засновані на підпорядкованості та імперативності. Відповідно наведене є підтвердженням безпідставного визнання недійсним договору оренди судом першої інстанції. Як вже було заявлено «Промпоставка-А» взагалі не вважає ДБН актом цивільного законодавства, а від так ДБН не може слугувати підставою визнання цивільного правочину не дійсним.

Також, Скаржник посилається на відсутність в акті перевірки від 24.11.2017 р.№ 483 - ДК/434/АП/09-17 вказівки, яка відбулася перевірка ( планова чи не планова ), кого саме перевіряли, ухвали ( рішення ) суду на підставі, якого відбулася перевірка під час заборони ( мораторію ), відсутність підписів особи, яку перевіряли або запису про відмову такої особи від підпису, запису про направлення Акту перевіряючий особі і найголовніше відсутність приписуабо розпорядчого документу є підтвердженням того, що зазначений Акт не відповідає чинному законодавству, а від так у відповідності до ч. 2 ст. 77 ГПК України не повинний був прийматися судом першої інстанції.

За твердженням Скаржника, прокуратура аргументуючи до факту надання земельної ділянки більшої площі не аргументує, який саме в результаті таких дій нормативний акт було порушено.

Від Скаржника надійшли додаткові письмові пояснення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в яких зазначається, що Прокурор у цій справі фактично звернувся із позовом на захист прав та інтересів позивачів, серед яких Позивач-2 наділений повноваженнями щодо захист прав та інтересів держави в сфері освіти, є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави у судовому порядку.

З огляду на викладене. Відповідач-2 вважає, що у цій справі не має передбачених законом виключних підстав, коли Прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави, адже помилково зазначаючи органи, які уповноважені здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, та які набувають або не набувають статусу Позивача, тобто особи, в інтересах якої подано позов про захист порушеного права та/або охоронюваного законом інтересу, Прокурор не підтвердив правових підстав для представництва та відповідно, не набув процесуального статусу органу, якому законом ( ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" ) надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб (спеціальної процесуальної правоздатності).

Окрім іншого, Відповідач-2 зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог матеріального права задовольнив вимоги Прокурора щодо зобов`язання Відповідача-2 повернути земельну ділянку Відповідачу-1 оскільки за ч. 2 ст. 3 ГПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Одним із таких органів є прокуратура, на яку п. 2 ст. 121 Конституції України покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом. У разі прийняття судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу Позивача.

Від Прокурора надійшли додаткові пояснення, в яких зазначається про те, що підставою заявленого позову у даній справі є перш за все порушення права закладу на користування належною відповідно до закону земельною ділянкою. Саме неправомірна передача міською радою земельної ділянки закладу іншим особам призвела до порушення вимог законодавства, що регулюють правовий режим майна навчальних закладів. Крім того, така передача відбулась з порушенням встановленої процедури без погодження з землекористувачем та змінено цільове призначення ділянки без відповідного проекту землеустрою. З урахуванням фактичних обставин справи наявні підстави стверджувати саме про порушення ст. 1 Протоколу № 1 та ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» по відношенню до навчального закладу. При цьому навчальний заклад був позбавлений будь-якої можливості участі при вирішенні юридичної долі майна та земельної ділянки закладу.

Прокурор звертає увагу на те, що питання необхідності закріплення за державними та комунальним закладами належної матеріально-технічної бази та використання її за призначенням визначено як пріоритетне у «Національній стратегію розвитку освіти в Україні на період до 2021 року» та Програмі розвитку освіти в м. Дніпропетровську на 2016-2020 роки, затвердженої рішенням міської ради № 11/13 від 07.09.2016 р. із наступними змінами, заходами якої передбачено оформлення актів на право постійного користування земельною ділянкою навчальних закладів та отримання свідоцтва на право власності на нерухоме майно.

Стосовно причин неподання у суді першої інстанції паспорту земельної ділянки для будівництва на території Середньо школи № 10 підземного тиру у 1977 році, Прокурор повідомив, що про існування вказаного доказу йому було невідомо та під час попередніх запитів Головне архітектурно-планувальне управління не надало інформацію щодо наявності у них відповідних документів. Щодо наданої копії витягу з судово-будівельної експертизи проведеної на виконання ухвали господарського суду від 17.03.2009 р. у господарській справі № 12/1-09 та отриманої прокурором в рамках процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000335, за ознаками кримінально правопорушення передбаченого ст. 364 КК України, відносно посадових осіб Департаменту гуманітарної політики та Дніпровської міської ради, Прокурор зазначив, що не мав можливість надати вказаний витяг у суді першої інстанції, у зв`язку з тим, що на час її розгляду, матеріали кримінального провадження № 0000335 перебували в експертній установі, у зв`язку з призначенням судово-будівельної експертизи.

Від Прокурора надійшли додаткові письмові пояснення стосовно правомірності підстав володіння та користування Комунальним закладом освіти «Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури» Дніпровської міської ради спірною земельною ділянкою, в яких зазначається, що земельна ділянка відведена навчальному закладу на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради трудящих № 1439 від 22.12.1955 р. «Об отводе участка земли ГОРОНО под строительство 2-х комплексной на 880 мест школи по ул. Бригадной, за счет существующего сквера». Земельним кодексом УРСР від 29.11.1929 р. та постановою ВУЦВК і Раднаркому УРСР від 23.09.1925 р. «Про земельні розпорядки в смузі міст і селищ міського типу», які регулювали земельні відносини на момент відведення земельної ділянки під будівництво КЗО «Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури» не передбачали такого виду правовстановлюючого документу як «Державний акт на право постійного користування», а надавалися у користування державним і громадським установам, підприємствам, організаціям на підставі рішень відповідних виконавчих комітетів. Таким чином, Указ від 25.12.1970 р. № 3338-VII Президії Верховної Ради Української УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» прямо вказував на чинність прав на земельні ділянки набутих до введення в дію Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970 р.

Отже, Прокурор вважає, що заклад набув право користування земельною ділянкою з моменту її надання під будівництво закладу у відповідності до вимог законодавства, що існувало на момент надання земельної ділянки. Зазначене свідчить про правомірність володіння та користування закладом спірною земельною ділянкою.

Також, Прокурор зазначає, що у 1977 році Середній школі № 10 надавався паспорт земельної ділянки для будівництва на території школи підземного тиру на плані відведення земельної ділянки наявному у паспорті чітко зафіксовані межі земельної ділянки, шо надана та пепебувала у користуванні заклалу.

Від Скаржника надійшли чегові пояснення в порядку ст. 42 ГПК України, в яких останній повідомляє суд, що позиція Відповідача-1 та наявність Позивача-2, який підконтрольний Відповідачу-1 вказує на зацікавленість останнього в скасуванні своїх же рішень й відповідно відсутність волевиявлення правового захисту. Такі дії носять ознаки штучного характеру позову, що є зловживання процесуальними правами передбаченими п. 3) ч. 2 ст. 43 ГПК України. Крім того, Прокуром в порушення ч. 3 ст. 269 ГПК України надані додаткові докази, які не розглядалися судом першої інстанції.

Також, Скаржник вказує на наявність сталої позиції Верховного Суду, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Від третіх осіб надійшли додаткові письмові пояснення на додаткові письмові пояснення до відповіді на відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Промпоставка-А», в яких зазначається про те, що посилання Відповідача-2 на неправомірність представництва прокуратури в даному процесі є таким, що не відповідає дійсності, оскільки в позовній заяві є чітке обґрунтування порушення інтересів держави та підстав для застосування представницьких інтересів. Судом першої інстанції справа розглядалася на протязі 8 місяців та всі документи долучені до матеріалів справи були достатньо проаналізовані та свідчать про порушення норм чинного законодавства України з боку Відповідача-2.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.08.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 24.09.2019 р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.09.2019 р. по справі оголошено перерву в судовому засіданні до 15.10.2019 р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.10.2019 р. по справі оголошено перерву в судовому засіданні до 22.10.2019 р.

22.10.2019 р. до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "Промпоставка-А" про відвід головуючого судді: Кощеєва І.М., суддів: Кузнецової І. Л., Широбокової Л.П. від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промпоставка-А" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 р. у справі № 904/5525/18.

Вказана заява мотивована тим, що в результаті ознайомлення зі справою 17.10.2019 р. представником Відповідача-2 були встановлені обставини справи, які можуть впливати на розгляд справи, а саме: вказана вище колегія приймала участь у розгляді цієї справи в частині зустрічного позову ТОВ "Промпоставка - А".

Враховуючи, що обставини, зазначені в заяві про відвід колегії суддів, не є підставою для відводу, виходячи із положень ГПК України, а також те, що вказана заява про відвід колегії суддів була подана з порушенням строків, встановлених ч. 3 ст. 38 ГПК України, за відсутності виняткового випадку, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2019 р. заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Промпоставка-А" про відвід головуючого судді: Кощеєва І.М., суддів: Кузнецової І. Л., Широбокової Л.П. від розгляду справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промпоставка-А" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2019р. у справі № 904/5525/18 залишена без розгляду.

Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не скористалося своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечило явку представника, хоча про час та місце судового засідання було повідомлене належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

У судовому засіданні 22.10.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, Прокурора та третіх осіб, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 22.12.1955 р. виконкомом Дніпропетровської міської ради трудящих прийняте рішенням № 1439 «Об отводе участка земли ГОРОНО под строительство 2-х комплексной на 880 мест школи по ул. Бригадной, за счет существующего сквера».

14.07.1960 р. виконком Дніпропетровської міської ради трудящих приймає рішення № 654 «Об ограждении школы №10 по Бригадной улице железобетонным забором».

31.08.1960 р. виконком Дніпропетровської міської ради трудящих приймає рішення № 785 «Об утверждении акта Государственной комиссии о приемке в эксплуатацию школы на 880 по ул. Бригадной, 10, построенной трестом «Днепровскпромстрой» для УКСа «УкрНити».

У 1977 році Середній школі № 10 також надавався паспорт земельної ділянки для будівництва на території школи підземного тиру та плані відведення земельної ділянки наявному у паспорті зафіксовані межі земельної ділянки, шо була надана та пепебувала v копистуванні заклалу.

Комунальний заклад освіти "Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури" Дніпровської міської ради відповідно до п. п. 1.1, 1.3, 1.6 Статуту ( прийнято рішенням ради закладу - протокол № 2 від 08.11.2016 р. та затверджено наказом Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради від 06.02.2017 р. № 47 ), є комунальним, загальноосвітнім навчальним закладом І-ІІІ ступенів, його власником є територіальна громада міста в особі Дніпровської міської ради.

Відповідно до п. 1.7 Статуту головною метою закладу є забезпечення реалізації прав громадян на здобуття повної загальної середньої освіти.

Згідно п. 1.4 Статуту навчальний заклад здійснює свою діяльність у підпорядкуванні Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради.

За п. 4.1 Статуту управління навчальним закладом здійснюється Управлінням освіти Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради.

Відповідно до п. 5.1. Статуту матеріально-технічна база навчального закладу включає будівлю, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло, інші матеріальні цінності.

П. 5.2. Статуту передбачено, що майно навчального закладу перебуває у комунальній власності і закріплюється за навчальним закладом на праві оперативного управління відповідного до чинного законодавства, рішення про заснування і Статуту навчального закладу та укладених ним угод.

Згідно із п. 5.3. Статуту навчальний заклад відповідно до чинного законодавства користується землею, іншими природними ресурсами і несе відповідальність за дотримання вимог та норм з їх охорони.

П. 5.4 Статуту передбачено, що вилучення основних фондів, оборотних коштів та іншого майна навчального закладу проводиться лише у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п. 5.6 Статуту Комунального закладу освіти "Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури" Дніпровської міської ради навчальний заклад має земельну ділянку площею 1,17 га за адресою: вул. Бригадна, 10, на якій розміщуються приміщення школи, спортивні та географічні майданчики, зона відпочинку, господарські будівлі, футбольне поле.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.01.2019 р. за адресою: вул. Бригадна, 10, у м. Дніпро знаходиться об`єкт загальною площею 3 675,4 кв.м., опис: Середня загальноосвітня школа ім. І.І. Манжури літ. А-4, під А-4 підвал, підвал, тамбур літ. а-1 вхід в підвал літ.а 2-1, ганки літ. а1, а.24, приямки літ. а3 - а23, будівля тиру літ. Д-1 вхід в підвал літ.д, споруди № 1-5, І, форма власності об`єкту - комунальна. Дата державної реєстрації об`єкту - 01.11.2018 р.

Як встановлено судом першої інстанції за Комунальним закладом освіти "Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури" Дніпровської міської ради не було зареєстровано право постійного користування на спірну земельну ділянку.

Однак, до матеріалів справи долучені докази на підтвердження заходів, які вживались позивачами з метою оформлення права постійного користування закладу освіти на спірну земельну ділянку, а саме: лист відділу освіти Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради № 1155 від 27.07.2015 р. щодо відведення земельної ділянки КЗО СЗШ № 10, вул. Бригадна, 10; листи відділу освіти Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради № 111 від 26.01.2016 р. та № 685 від 15.06.2016 р. до ТОВ "Промпоставка-А" щодо погодження меж суміжного землекористування; лист виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради № 5-39/17 від 23.01.2017 р.; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт № 12/17 від 24.12.2015 р. встановлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); рішення Дніпропетровської міської ради № 82/6 від 13.04.2016 р.; витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 31.03.2017 р.; лист ТОВ "Бюро оцінки" № 50/02/19 від 22.02.2019 р. ( т. 3, а.с. 78-101, 113 ).

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 82/6 від 13.04.2016 р. надано дозвіл відділу освіти Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню майна у тому числі земельної ділянки Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури» площею 1,3 га.

Згідно із п. 1.1 Положення про департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради від 08.06.2016 № 37/9 - департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради є виконавчим органом Дніпровської міської ради, підконтрольний та підзвітний Дніпровській міській раді, підпорядкований її виконавчому комітету, Дніпровському міському голові та заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів відповідно до розподілу повноважень.

Висновком Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області від 30.05.2016 р. № 178/41-16 погоджено проект землеустрою щодо відведення Відповідачу-2 спірної земельної ділянки. Крім того, у даному висновку Відповідачу-1 було надано такі рекомендації: міській раді при підготовці проекту рішення: відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України віднести земельну ділянку за основним цільовим призначенням до категорії "Землі житлової та громадської забудови"; встановити код КВЦПЗ 02.01 ( для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)); відповідальність за встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та узгодження їх із суміжними землекористувачами покласти на розробника документації; ТОВ "ПРОМПОСТАВКА-А" забезпечити виконання вимог, викладених у ст. 186-1 Земельного кодексу України, ст. 48 Закону України "Про охорону земель", умов всіх служб, наданих під час погодження матеріалів проекту землеустрою, та інших вимог, передбачених чинним законодавством, що регулює діяльність у певних сферах господарювання; використовувати земельну ділянку виключно за цільовим призначенням з дотриманням вимог природоохоронного законодавства; передачу земельної ділянки здійснити у відповідності до норм Земельного кодексу України, чинного земельного законодавства, з урахуванням положень п. 3 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та умов, викладених у висновках уповноважених органів (т. 1, а. с. 139).

10.06.2016 р. на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Героїв Крут, 18 Д, відповідно до чого земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :03:264:0007.

07.09.2016 р. Дніпропетровською міською радою прийнято рішення № 75/13 "Про передачу земельної ділянки по вул. Героїв Крут ( вул. Фурманова ), 18 Д ( Соборний ( Жовтневий ) район в оренду ТОВ "Промпоставка-А", код ЄДРПОУ - 35396687, по фактичному розміщенню об`єктів нерухомого майна", пунктами 1-4 якого передбачено: зареєструвати право комунальної власності на земельну ділянку, площею 0,3568 га ( кадастровий номер :03:264:0007 ), по вул. Героїв Крут ( вул. Фурманова ), 18Д за територіальною громадою м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради ( п. 1 ); затвердити проект землеустрою, розроблений ТОВ Фірмою "Геора", щодо відведення земельної ділянки, площею 0,3568 га ( кадастровий номер :03:264:0007 ) по вул. Героїв Крут ( вул. Фурманова ), 18Д ( п. 2 ); затвердити умови передачі земельної ділянки, визначені під час погодження проекту землеустрою щодо її відведення, і передати ТОВ "Промпоставка-А" земельну ділянку ( план земельної ділянки ), площею 0,3568 га ( кадастровий номер :03:264:0007 ) за рахунок земель, не наданих у власність або користування по вул. Героїв Крут ( вул. Фурманова ) , 18 Д в оренду строком на п`ять років по фактичному розміщенню об`єктів нерухомого майна, код виду цільового призначення земель (КВЦПЗ) 02.01 ( для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ) ( п. 3 ); віднести земельну ділянку ( п. 3 цього рішення ) за основним цільовим призначенням до категорії "Землі житлової та громадської забудови" ( п. 4 ).

На підставі вищевказаного рішення, 20.09.2016 р. між Дніпропетровською міською радою ( Орендодавець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промпоставка-А" ( Орендар ) укладено Договір оренди землі, за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,3568 га ( кадастровий номер :03:264:0007 ), по фактичному розміщенню об"єктів нерухомого майна, яка знаходиться за адресою: вул. Героїв Крут ( вул. Фурманова ), 18Д, ( Соборний (Жовтневий) район ), строком на 5 років ( державна реєстрація договору від 20.09.2016 р. № 16544442 ) ( далі - договір оренди ).

Відповідно до п. 2.1. договору оренди категорія землі згідно зі ст. 19 Земельного кодексу України: землі житлової та громадської забудови.

П. 2.2. договору оренди визначено: цільове призначення земельної ділянки: 02. Землі житлової забудови ( землі, які використовуються для розміщення житлової забудови ( житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше ); землі, які використовуються для розміщення гаражного будівництва ).

Згідно п. 2.3. договору оренди код КВЦПЗ: 02.01 ( для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ).

За п. 2.4. договору оренди функціональне використання: по фактичному розміщенню об`єктів нерухомого майна.

П. 20 договору оренди передбачено, що передача земельної ділянки Орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Орендодавець передав Орендарю передбачену договором оренди земельну ділянку за актом приймання-передачі від 20.09.2016 р. (т. 2, а.с. 106).

Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 23.03.2017 р. № 182 надано дозвіл ТОВ "Промпоставка-А" на проектування та будівництво багатоквартирного житлового будинку із вбудованими нежитловими приміщеннями у межах землекористування (кадастровий номер :03:264:0007 ) по вул. Героїв Круг ( вул. Фурманова ) , 18Д.

Рішенням Дніпровської міської ради від 19.07.2017 р. № 149/23 "Про внесення змін до договору оренди від 20.09.2016 р. (державна реєстрація договору від 20.09.2016 р. № 16544442) стосовно земельної ділянки по вул. Героїв Крут ( вул. Фурманова ), 18Д ( Соборний (Жовтневий) район) затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ), розроблену ТОВ "НВФ Геокад" площею 0, 3568 га ( кадастровий номер :03:264:000 7), по вул. Героїв Крут ( вул. Фурманова ), 18Д. П. 2 зазначеного рішення внесено зміни до договору оренди, а саме: змінено код класифікації видів цільового призначення (КВЦПЗ) з "02.01 ( для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка))" на коди "02.01 ( для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), 03.07 ( для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), 02.03 (для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку)".

Судом першої інстанції встановлено, що Дніпровською міською радою при прийнятті оскаржуваних рішень та укладенні оспорюваного договору не були виконані рекомендації Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області викладені у висновку від 30.05.2016 р. № 178/41-16.

Крім того, місцевим господарським судом встановлено, що 24.11.2017 р. державним інспектором Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки кадастровий номер :03:264:0007.

За результатами перевірки складено акт № 483-ДК/434/АП/09/01-17 від 24.11.2017 р., яким зафіксовано порушення порядку відведення та зміни цільового призначення земельної ділянки по вул. Героїв Крут ( вул. Фурманова ) , 18Д у м. Дніпро та вул . Бригадна , 10 , у м. Дніпро, на підставі оскаржуваних рішень.

Державним інспектором встановлено невідповідність вимогам законодавства проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню об`єктів нерухомого майна по вул. Фурманова, 18-Д, затвердженого рішенням Дніпропетровською міської ради № 75/13 від 07.09.2016 р. Зокрема, державним інспектором в акті зазначено, що невід`ємною складовою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню об`єктів нерухомого майна є кадастрова зйомка.

Кадастрова зйомка - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану ( ст. 198 ЗК України ).

У порушення ст. 198 ЗК України, межі земельної ділянки з суміжними землекористувачами - Комунальним закладом освіти "Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури" Дніпровської міської ради не погоджено.

Також, державним інспектором зазначено, що рішення Дніпровської міської ради від 19.07.2017 р. № 149/23 "Про внесення змін до договору оренди від 20.09.2016 р.) (державна реєстрація договору від 20.09.2016 р. № 16544442 ) стосовно земельної ділянки по вул. Героїв Крут ( Фурманова ) , 18 Д ( Соборний (Жовтневий) район ), яким змінено цільове призначення земельної ділянки, суперечить ст. 20 ЗК України та ст. 50 Закону України "Про землеустрій".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

При прийнятті Дніпровської міської ради рішення від 19.07.2017 № 149/23, яким фактично змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,3568 га кадастровий номер :03:264:0007, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у порушення ст. 20 ЗК України, не розроблявся.

Рішенням Дніпровської міської ради від 21.02.2018 р. № 173/30 "Про внесення змін до рішення міської ради від 19.07.2017 р. № 149/23 стосовно земельної по вул. Героїв Крут, 18 Д (Соборний район)" внесено зміни до рішення ради № 149/23, а саме: викладено п. 2 у новій редакції: "Внести зміни до договору оренди землі від 20.09.2016 р. ( державна реєстрація від 20.09.2016 р. № 16544442 ), змінивши код класифікації видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) з "02.01 ( для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка))" на "02.10 ( для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури )".

Згідно листа Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами № 12/19-50 від 21.05.2018 земельна ділянка за адресою: по вул. Героїв Крут (вул. Фурманова), 18Д у м. Дніпро та вул. Бригадна, 10, у м. Дніпро, відповідно до плану зонування м. Дніпра, знаходиться на території навчальної зони Г-2 (т. 1, а.с. 56-58).

П. 1.4. Наказу № 543 Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 "Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель" (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1011/18306) передбачено, що класифікатор визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єкті.

Згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель у складі земель громадської забудови виділено, зокрема такий вид цільового призначення як землі "Для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти" (03.02).

Водночас, як встановлено місцевим господарським судом з оскаржуваних рішень та умов спірного договору вбачається, що Дніпровською міською радою всупереч плану зонування міста Дніпра передано земельну ділянку, яка належить до земель освіти (03.02 КВЦПЗ) для інших цілей, а саме: 02.10 ( для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури ).

Згідно із ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальну середню освіту" матеріально-технічна база загальноосвітніх навчальних закладів включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно загальноосвітніх навчальних закладів належить їм на правах, визначених законодавством України.

Ч. 2 ст. 44 Закону України "Про загальну середню освіту" передбачено, що вимоги до матеріально-технічної бази загальноосвітніх навчальних закладів визначаються відповідними будівельними і санітарно-гігієнічними нормами і правилами.

Нормативні вимоги до земельних ділянок загальноосвітніх навчальних закладів І-ІІІ ступенів встановлені, зокрема: ДБН В.2.2-3-97 ( чинного на момент винесення оскаржуваних рішень та укладання спірного договору ) "Будинки та споруди навчальних закладів", ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", ДСанПіН 5.5.2.008-01 "Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу".

П. 2.1 ДБН В.2.2-3-97 передбачалося, що розміщення та розміри земельних ділянок навчальних закладів належить приймати відповідно до містобудівних норм

У п. 6.1 ДБН 360-92** передбачено, що для розрахунку установ і підприємств обслуговування слід враховувати нормативи забезпеченості, які відображають соціально гарантований рівень відповідно до таблиці 6.1*.

У таблиці 6.1* наведені нормативні розміри земельних ділянок, а також принципи розміщення окремих видів установ і підприємств обслуговування.

Зокрема, для міських поселень розміри земельних ділянок загальноосвітніх шкіл І-ІІІ ступеню повинні становити: на 22 класи - 2,0 га; на 33 класи - 2,5 га.

У примітці таблиці 6.1* чітко визначені випадки, за яких може бути зменшено розмір земельної ділянки навчального закладу, а саме: зменшення на 20 % допускається в умовах реконструкції; на 15 % - при розміщенні на рельєфі із схилом 20 %.

Як встановлено судом першої інстанції з посиланням на вищенаведені нормативні документи, площа земельної ділянки, яка належить та знаходиться у користуванні Комунального закладу освіти "Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури" Дніпровської міської ради, є меншою за нормативно встановлений соціально-гарантований розмір, а саме: 1,17 га замість 2,0 га.

Звертаючись з даним позовом, Прокурор вважає, що рішення Дніпровської міської ради № 75/13 від 07.09.2016 р., № 149/23 від 19.07.2017 р., з урахуванням рішення № 173/30 від 21.02.2018 р., є незаконними та підлягають скасування, а договір оренди земельної ділянки підлягає визнанню недійсним, у зв`язку з грубим порушенням відповідачами вимог земельного та містобудівного законодавства, а також законодавства про освіту.

Ч. 2 ст. 63 Закону України "Про освіту" (діючого на момент прийняття оспорюваних рішень та укладення спірного договору) земельні ділянки державних навчальних закладів, установ та організацій системи освіти передаються їм у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України "Про освіту" основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних навчальних закладів, установ, організацій та підприємств системи освіти не підлягають вилученню, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

Згідно із ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" об`єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов`язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Абзацом 2 п. 2.14 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001 р. № 63 ( ДСанПіН 5.5.2.008-01 ) використання внутрішнього двору навчальних закладів для господарських потреб (стоянка автотранспорту, меблів, обладнання, макулатури, металобрухту, будівельних матеріалів тощо) забороняється.

Судом також встановлено, що земельна ділянка по вул. Героїв Крут ( Фурманова ), 18 Д ( Соборний ( Жовтневий ) район ) площею 0,3568 га ( кадастровий номер :03:264:0007 ), передана ТОВ "Промпоставка-А" на підставі оскаржуваних рішень та спірного договору, є частиною земельної ділянки площею 1,17 га, яка належить до земель територіальної громади міста та перебуває у користуванні Комунального закладу освіти "Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури" Дніпровської міської ради і знаходиться у межах шкільного подвір`я.

Крім того, місцевим господарським судом встановлено, що на підставі оскаржуваних рішень міської ради та спірного договору оренди ТОВ "Промпоставка-А" планує будівництво багатоквартирного житлового будинку із вбудованими нежитловими приміщеннями по вул. Героїв Крут , 18 Д ( Соборний район ) м. Дніпро ( декларація про початок виконання підготовчих робіт ДП83 ) ( т. 1, а.с. 62, т. 3, а.с. 46-47 ).

Пославшись на врахування принципів справедливості, добросовісності та розумності, місцевий господарський суд в основу оскаржуваного рішення поклав висновок про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог Прокурора, оскільки при прийнятті Дніпровською міською радою оскаржуваних рішень та укладенні спірного договору було вилучено частину земельної ділянки, яка перебувала у користуванні Комунального закладу освіти "Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури" Дніпровської міської ради, що є безумовним порушенням майнових прав закладу. Крім того, вказане вилучення призвело до зменшення земельної ділянки до розмірів, які значно менше за соціально гарантовані, а отже порушено передбачені законодавством гарантії у сфері освіти. Разом з тим, заплановані на підставі оскаржуваних рішень міської ради та спірного договору оренди дії ТОВ "Промпоставка-А" по будівництву багатоквартирного житлового будинку є прямою загрозою життю та здоров`ю дітей, що навчаються у Комунальному закладі освіти "Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури" Дніпровської міської ради. При цьому, враховуючи те, що спірний договір оренди землі укладено з порушенням вищевказаних вимог законодавства, суд дійшов висновку, що він підлягає визнанню недійсним. У зв"язку з визнанням недійсним договору оренди землі спірна земельна ділянка підлягає поверненню власнику.

Колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі позивачів, Прокурор послався на те, що підставою заявленого позову у даній справі є порушення права закладу на користування належною відповідно до закону земельною ділянкою. Саме неправомірна передача Дніпровською міською радою земельної ділянки закладу іншим особам призвела до порушення вимог законодавства, що регулюють правовий режим майна навчальних закладів ( ст. 63 Закону України «Про освіту», ДБН, СанПин, ст. 92 ЗК України ). Крім того, така передача відбулась з порушенням встановленої процедури без погодження з землекористувачем та змінено цільове призначення ділянки без відповідного проекту землеустрою. Стороною у справі з боку позивачів є комунальний заклад освіти, який не має об`єктивної можливості здійснювати захист своїх інтересів, Департамент гуманітарної політики - структурний підрозділ Відповідача - Дніпровської міської ради. Зі сторони відповідачів є Дніпровська міська рада, в залежності від якої перебувають позивачі ( ст. ст. 17, 53 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ).

Також, Прокурор зазначив, що залежність закладу відповідно до ст. 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у питаннях фінансування та юридичного забезпечення від засновника та органу управління, впливає на реальну об`єктивну можливість закладу захищати самостійно свої права у суді ( відсутність у затвердженому органом управління штатному розписі посади юрисконсульта, та відсутність у затвердженому кошторисі коштів на правову допомогу та сплату судових витрат ). Водночас, відсутність у закладу об`єктивної можливості самостійно звернутись до суду за захистом своїх прав порушених перш за все засновником закладу, від якого заклад перебуває у вирішальній залежності, в жодному випадку не свідчить про відсутність у закладу процесуальної господарської правоздатності та дієздатності.

Прокурор наголошує на тому, що Дніпровська міська рада, отримавши повноваження щодо управління закладом, маючи передбачений ст. 92 Земельного Кодексу України, ст. 63 Закону України «Про освіту» та ст. 80 Закону України «Про освіту» ( діючого на теперішній час) обов`язок закріпити за закладом земельну ділянку на праві постійного користування, скориставшись повноваженнями розпорядника земельними ділянками у межах міста, передала земельну ділянку, що є частиною подвір`я навчального закладу ТОВ «Промпоставка- А» для забудови під цілі, що не пов`язані з освітніми. Таким чином, майно та земельна ділянка які понад півсторіччя (59 років) слугували мешканцям міста для суспільних потреб - здобуття освіти, було передано під комерційну багатоповерхову забудову Відповідачу-2.

Водночас, Прокурор звертає увагу на те, що питання необхідності закріплення за державними та комунальним закладами належної матеріально-технічної бази та використання її за призначенням визначено як пріоритетне у «Національній стратегію розвитку освіти в Україні на період до 2021 року» та Програмі розвитку освіти в м. Дніпропетровську на 2016-2020 роки, затвердженої рішенням міської ради № 11/13 від 07.09.2016 р. із наступними змінами, заходами якої передбачено оформлення актів на право постійного користування земельною ділянкою навчальних закладів та отримання свідоцтва на право власності на нерухоме майно. Відповідно до Генерального плану розвитку міста Дніпра у розділі 5 «Установи та підприємства обслуговування» передбачено, що у Жовтневому (Соборному) районні м. Дніпра наявна необхідність будівництва підприємств та установ соціальної інфраструктури, зокрема загальноосвітніх шкіл на загальну кількість учнів - 3137 ( найбільша нестача загальноосвітніх закладів серед районів міста).

Отже, Прокурор на виконання положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 53 ГПК України зазначив у позовній заяві у чому полягає порушення інтересів держави та зазначив суб`єктів уповноважених на захист порушених інтересів держави у даних спірних правовідносинах. Крім того, прокурором було направлено на адресу відповідних суб`єктів - позивачів повідомлення про застосуванням прокурором представницьких повноважень та роз`яснено право оскаржити підстави для представництва.

П. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що на прокуратуру покладаються такі функції, зокрема, представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 2 Рекомендації Rec(2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (рішення у справі «Менчинська проти Росії», № 42454/02, від 15 січня 2009 року).

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади, зокрема, повноваженьКомунального закладу освіти "Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І. І. Манжури" Дніпровської міської ради та Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Отже, доводи Скаржника про відсутність у цій справі передбачених законом виключних підстав, коли Прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави, та не підтвердження Прокурором правових підстав для представництва та відповідно, не набуття останім процесуального статусу органу, якому законом ( ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" ) надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб (спеціальної процесуальної правоздатності), колегія суддів відхиляє як безпідставні та такі, що спростовуються матеріалами справи.

Одним із предметів позовних вимог є вимога Прокурора про визнання недійсним і скасування рішень Дніпропетровської міської ради: № 75/13 від 07.09.2016 р. "Про передачу земельної ділянки по вул. Героїв Крут ( вул. Фурманова ) , 18 Д ( Соборний (Жовтневий) район) в оренду ТОВ "Промпоставка - А", код ЄДРПОУ - 35396687, по фактичному розміщенню об`єктів нерухомого майна"; № 149/23 від 19.07.2017 р. "Про внесення змін до договору оренди землі від 20.09.2016 (державна реєстрація від 20.09.2016 р. № 16544442 ) стосовно земельної ділянки по вул. Героїв Крут ( вул. Фурманова ) , 18Д ( Соборний (Жовтневий ) район), з урахуванням змін, внесених рішенням Дніпровської міської ради від 21.02.2018 р. № 173/30. Підставою позову є протиправність оскаржуваного рішення та його спрямованість на порушення прав Позивача як постійного землекористувача спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення у межах Конституції України і законів держави.

Згідно зі ст. 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

У ч. ч. 1, 4 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з інших дій, які за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" наділені повноваженнями у сфері регулювання земельних відносин.

Зокрема, п. 34 ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлює, що до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин.

Також відповідно до пунктів "а"-"г" ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад належать розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 116 цього кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За змістом ст. 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Отже, прийняття органом місцевого самоврядування акта індивідуальної дії породжує виникнення правовідносин, що пов`язані із реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів у сфері земельних правовідносин. Тобто рішення органу місцевого самоврядування є підставою для виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до ст. ст. 152, 155 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У Рішенні від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Ст. 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Земельний кодекс України, прийнятий 25.10.2001 р., визначає право постійного користування земельною ділянкою як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку ( ч. 1 ст. 92 ЗК України). Підстави припинення права користування земельними ділянками наведено у ст. 141 цього Кодексу.

КЗО «Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури» з моменту свого заснування діяльності не припиняв.

Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради, як органом управління КЗО «Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури» наказом Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради від 06.02.2017 р. № 47 затвердив статут, яким передбачив навчальний заклад має земельну ділянку площею 1,17 га за адресою вул. Бригадна,10, у м. Дніпро, на якій розміщуються приміщення школи, спортивні та географічні майданчики, зона відпочинку, господарські будівлі, футбольне поле.

КЗО «Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури» є власністю територіальної громади та засновник закладу - Дніпровська міська рада, закріпила у статуту можливість закладу користуватись земельною ділянкою площею 1,17 га, що належить до власності територіальної громади міста.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про освіту» земельні ділянки державних навчальних закладів, установ та організацій системи освіти передаються їм у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Ч. 2 ст. 18 Закону України «Про освіту» передбачено, що навчальні заклади, засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Відповідно до п. «а» ч. 2 ст. 92 ЗК України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають заклади освіти незалежно від форми власності.

Отже, право користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01.01.2002 р. ( набрання чинності Земельного кодексу України прийнятого 25.10.2001 р. ), не втрачається внаслідок його не переоформлення підприємством, яке за змістом чинного Земельного кодексу України не може набувати права постійного землекористування, а зберігається за ним до приведення прав і обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства, у тому числі за правонаступником такого землекористувача

Зазначену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 26.09.2011 у справі № 6-14цс11 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.05.2019 у справі №914/1104/18.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що встановлені судом попередньої інстанції обставини приводять до переконливого висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпропетровської міської ради № 82/6 від 13.04.2016 р. було надано дозвіл відділу освіти Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню майна у тому числі земельної ділянки Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури» площею 1,3 га.

Поряд з цим, через чотири місяці після надання відповідного дозволу, Дніпропетровська міська рада, за відсутності будь-якого погодження з відділом освіти Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради та Комунальним закладом освіти «Середня загальноосвітня школа № 10 ім. І.І. Манжури», прийняла рішення спірні рішення про передачу земельної ділянки по вул. Героїв Крут (вул. Фурманова ), 18 Д (Соборний (Жовтневий) район) в оренду ТОВ "ПРОМПОСТАВКА - А".

Таким чином, прийняття міською радою спірних рішень про передачу земельної ділянки по вул. Героїв Крут (вул. Фурманова), 18 Д (Соборний (Жовтневий) район) в оренду іншій особі - суперечить її попередній поведінці та є недобросовісною.

Відповідно до ч. 7 ст. 60 Закону «Про місцеве самоврядуванні в Україні» майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол; Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Предметом безпосереднього регулювання ст. 1 Першого протоколу є втручання держави у право на мирне володіння майном.

Перший протокол ратифіковано Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР і з огляду на приписи частини 1 статті 9 Конституції України, ст. 10 ЦК застосовується судами України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка згідно зі ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, "Щокін проти України" від 14.10.2010, "Сєрков проти України" від 07.07.2011, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009, "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни у повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

Аналізуючи практику розгляду ЄСПЛ справ щодо порушення права володіння майном вбачається, що поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) - як матеріальних, так і нематеріальних.

Так, у контексті ст. 1 Першого протоколу Конвенції ЄСПЛ розглядалися справи щодо порушення права власності, де об`єктами були, зокрема правомірні очікування» / «законні сподівання» вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу (наприклад, правомірні сподівання бути здатним здійснювати запланований розвиток території, з огляду на чинний на той час дозвіл на промислове освоєння землі (Справа «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява № 12742/87, рішення від 23 жовтня 1991 р.).

У даній справі, що переглядається в апеляційному порядку, позбавлення Позивача-1 права постійного користування земельною ділянкою, з огляду на викладене слід ототожнювати із втручанням у його право на мирне володіння майном.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, суд попередньої інстанції, встановивши, що заклад освіти був наділений та протягом майже 60 років правомірно володів та користувався майном та земельною ділянкою з метою задоволення суспільних потреб мешканців міста - здобуття освіти, а Дніпровська міська рада, у порушення встановленого законом порядку, передала належну на підставі закону навчальному закладу земельну ділянку призначену для суспільних потреб юридичній особі приватного права для використання у комерційній діяльності, дійшов обґрунтованого висновку про порушення Дніпровською міською радою положень ст. 19 Конституції України, ст. ст. 141, 142 ЗК України при прийнятті спірних рішень, а отже і про обґрунтованість позовних вимог.

Щодо доводів Скаржника стосовно неможливості одночасного визнання недійсним та скасування рішення міської ради про передачу в оренду особі земельної ділянки та укладеного на його підставі договору оренди земельної ділянки, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції визнав недійсним договір оренди земельної ділянки, у зв`язку з невідповідністю його змісту положенням законодавства, а не у зв`язку зі скасуванням рішення Дніпровської міської ради на підставі якого укладено договір.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом: визнання правочину недійсним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ч. 1 ст. 627 ЦК України ).

За змістом положень ст. ст. 210, 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір підлягає державній реєстрації лишу у випадках, встановлених законом. Такий договір є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Ст. 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Разом з тим, підпунктом 5.1 розділу 5 «Вимоги до забудови ділянок» ДБН В.2.2.-3:2018, на який посилається Скаржник, передбачено, що розміщення та розміри земельних ділянок закладів освіти слід приймати відповідно до ДБН Б.2.2-12.

У Додатку Е.4 ДБН Б.2.2-12 «Площі земельних ділянок установ та організацій громадського обслуговування» визначено розміри земельних ділянок для закладів загальної середньої освіти у міських населених пунктах ( в залежності від кількості класів) від 1,4 га ( на 12 класів) до 2,6 га ( на 36 класів).

Таким чином, як діючими на момент прийняття оскаржуваних рішень міської ради та спірного договору ДБН В.2.2-3-97, так і діючими на теперішній час ДБН В.2.2.-3:2018 передбачено, що гарантований розмір земельної ділянки для загальноосвітнього закладу у міських населених пунктах не може бути менше -1,4 га.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Ст. 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Вирішуючи вимогу про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між відповідачами, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності підстав для його задоволення.

У цьому зв`язку господарський суд дійшов і правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині повернення земельної ділянки, оскільки ст. 34 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі припинення договору оренди землі орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Таким чином, рішення місцевого господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам справи, підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Прокурором у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Як вказано у Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп/2004, верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промпоставка-А" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 р. у справі № 904/5525/18 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Промпоставка-А".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Постанова складена у повному обсязі 29.10.2019 року

Головуючий суддя І. М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя Л. П. Широбокова