РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.10.2019Справа № 910/11322/19
За позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 17841,75 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 17841,75 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач під час здійснення перевезення вантажу залізничним транспортом по залізничній накладній № 53511911 порушив взяті на себе зобов`язання та здійснив доставку вантажу з простроченням строків поставки, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф у сумі 17841,75 грн.

Ухвалою суду від 28.08.2019 відкрито провадження у справі № 910/11322/19, постановлено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

18.09.2019 через канцелярію суду відповідачем було подано відзив на позовну заяву. В якому останній заперечив позовні вимоги позивача повністю, оскільки, на думку відповідача, позивачем при зверненні з позовом було порушено приписи Угоди про міжнародне вантажне сполучення.

18.09.2019 через канцелярію суду відповідачем було подано клопотання про зменшення суми штрафу.

19.09.2019 через канцелярію суду відповідачем було подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. З даним клопотанням відповідачем до матеріалів справи було додано докази надсилання відзиву на позовну заяву та доданих до нього документів позивачу.

04.10.2019 через канцелярію суду позивачем було подано відповідь на відзив на позовну заяву.

За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

06.12.2017 між Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (продавець) та компанією «Mertrade SPOL. S.R.O.» (покупець) було укладено контракт № 862/17.

Відповідно до п. 1.1. - 1.3. контракту, продавець погоджується поставляти, а покупець погоджується прийняти і оплатити бензол сирий марки БС і марки БС-1 (товар), найменування, якість і умови поставки якого вказані в даному контракті і специфікаціях до нього. Поставка товару виконується на базисі DAF Українсько-Словацький кордон, станція пограничного переходу Чоп, Україна/ Чієрна над Тіссоу, Словаччина; DAF Українсько-Словацький кордон, станція пограничного переходу Ужгород, Україна/Матевце, Словаччина і/або FCA станція Авдіївка Донецької З.Д., і/або FCA Авдіївка (у відповідності з Міжнародними правилами Інкотермс в редакції 2000 року). Кількість кожної місячної партії Товару вказується в Специфікаціях до даного контракту. Загальна орієнтовна кількість відвантаження товару складає суму кількості товару вказаних у специфікаціях/додатках до контракту.

Відповідно до п. 2.1. - 2.2. контракту, вартість товару, який продається по даному контракту, встановлюється кожного місяця в валюті контракта і вказується в додатках (специфікаціях) до даного контракту. Загальна вартість даного контракту складає сума вартості показників специфікація. При зміні номенклатури, вартості або кількості товару, що поставляється, сторони складають специфікацію, яка є невід`ємною частиною даного контракту. Валюта вартості контракту - EUR. Валюта платежів контракту - EUR. Вартість визначається за формулою вказаною в специфікаціях/додатках до даного контракту.

Відповідно до п. 3.1. контракту, продавець зобов`язаний поставити товар у відповідності з умовами даного контракту.

Відповідно до п. 4.4. контракту, покупець зобов`язаний прийняти поставку товару у відповідності з умовами даного контракту.

Відповідно до п. 5.1, 5.3., 5.4 контракту, товар відвантажується у строки, вказані у додатках (специфікаціях) до даного контракту. Датою відвантаження товару вважається дата штампу, поставленого в залізничній накладній на станції відправлення. Датою поставки вважається дата штампу, поставленого в залізничній накладній на станції пограничного переходу при поставці в залізничних цистернах на умовах DAF і залізничних платформах на умовах FCA.

Відповідно до п. 14.1 контракту, даний контракт вступає в дію з моменту підписання і діє до 31.12.2018 по строкам відвантаження, а по питанням повернення цистерн і грошовим зобов`язанням до повного виконання сторонами прийнятих на себе обов`язків.

Для виконання умов контракту, 23.12.2018 між ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» та АТ «Українська залізниця» було укладено договір перевезення № 53511911.

Специфікацією № 54 до контракту № 862/17 від 06.12.2017 визначено загальну вартість, кількість та строки відвантаження товару.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії) (ст. 3 Статуту).

Відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародну сполученні здійснюється відповідно до угод про міжнародні сполучення.

Відповідно до параграфу .3 ст. 14 Угоди про міжнародне вантажне сполучення укладення договору перевезення підтверджується накладною.

Відповідно до параграфу 2, 3 ст. 24 Угоди про міжнародне вантажне сполучення строк доставки вантажу визначається виходячи з наступних норм: - для контейнерів - 1 доба на кожні початі 150 км; - для решти відправок - 1 доба на кожні початі 200 км. Для вантажів, що потребують обмеження швидкості за своїми технічними характеристиками, негабаритних і тих, що слідують у спеціальних потягах з окремим локомотивом, строки доставки встановлюються перевізником. Для вантажів, що перевозяться в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні, строк доставки на водній ділянці шляху встановлює перевізник, що здійснює перевезення на даній ділянці шляху. Строк доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправкою вантажу. Строк доставки вантажу збільшується на 2 доби: - на кожне перевантаження вантажу в вагони другої ширини колії; - на кожну перестановку вагону, вантажу на своїх осях на візки з іншою шириною колії; - при перевезенні вантажу в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні.

Відповідно до параграфів 5, 7 ст. 24 Угоди про міжнародне вантажне сполучення перебіг строку доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, що слідує за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі отримувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому не повна доба рахується за повну добу. Строк доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до спливу строку доставки і перевізник повідомляє отримувача про прибуття вантажу і можливості передання вантажу у розпорядження отримувача. Порядок повідомлення отримувача визначається національним законодавством, що діє у місці видачі вантажу.

Отже, відповідно до наданих доказів до матеріалів справи, позивач 23.12.2018 (дата накладної УМВС № 53511911) уклав з АТ « Українська залізниця» договір перевезення. Відповідно до накладної УМВС № 53511911 відправником є ПрАТ « Авдіївський коксохімічний завод» місцем відправлення є станція Авдіївка, отримувачем є СВС с.р.о. Вояни 076 72 Словацька республіка для фірми Деза, станція отримання Вояни. Відповідно до накладної товар (бензол) було прийнято до перевезення у цистерні № 51256030 УЗ. Відповідно до інформації в накладній відстань між станцією відправлення Адвіївка та станцією отримання Вояни 07672 складає 1601 кілометр (38 графа декларації: 1591 км + 10 км = 1601 км). Призначення перевезення договір № 862/17 від 06.12.2017. Провізний платіж визначено у розмірі 60492,70 грн.

Відповідно п. 5 Угоди про міжнародне вантажне сполучення, датою початку обчислення строку поставки вантажу є 24.12.2018.

Відповідно до листа повідомлення про прибуття вантажу вантаж, відправлений за накладною УМВС № 53511911, прибув на станцію призначення 08.01.2019.

Спір у справі виник внаслідок того, що відповідач як перевізник вантажу, залізничним транспортом, по залізничній накладній № 53511911 порушив взяті на себе зобов`язання та здійснив доставку вантажу з простроченням строків поставки, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф у сумі 17841,75 грн.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 919 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Відповідно до статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 923 Цивільного кодексу України у разі прострочення доставки вантажу перевізник зобов`язаний відшкодувати другій стороні збитки, завдані порушенням строку перевезення, якщо інші форми відповідальності не встановлені договором, транспортними кодексами (статутами).

Враховуючи параграфи 2, 3 ст. 24 Угоди про міжнародне вантажне сполучення товар мав бути поставлений протягом 10 діб ( 1601/200 = 8.01+ 1 доба на операції пов`язані з вантажем). Отже, товар мав бути поставленим 02.01.2019.

Враховуючи наведене вище, приписи Угоди про міжнародне вантажне сполучення, а також подані позивачем докази, а також те, що товар було поставлено на станцію отримання 08.01.2019, відповідач є таким що прострочив свої зобов`язання з поставки товару на 6 діб.

Відповідно до параграфу 2 ст. 45 Угоди про міжнародне вантажне сполучення розмір неустойки за перевищення строку доставки вантажу визначається з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення строків доставки, і величини (тривалості) перевищення строку доставки і розраховується як співвідношення перевищення строку доставки (в добах) до загального строку доставки, а саме: 6% провідної плати за перевищення строку доставки не більше 1/10 загального строку доставки; 18% провізної плати при перевищенні строку доставки більше 1/10, але не більше 3/10 загального строку доставки; 30% провізної плати при перевищенні строку доставки більше 3/10 загального строку доставки.

Враховуючи даний припис Угоди про міжнародне вантажне сполучення, а також те, що відповідач перевищив строк доставки більш ніж на 3/10 загальний строк поставки, позивачем було розраховано штраф у розмірі 17841,75 грн. ( 30% від провізної плати). При визначені розміру неустойки, заявленої до стягнення в рамках даної справи, позивачем визначено розмір провізної сплати у сумі 59472,50 грн, а тому відповідно розмір неустойки (30%) становить 17841,75 грн. як і було розраховано позивачем.

Відповідно до ст. 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до ст. 23 Статуту залізниць передбачено, що дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. Календарний штемпель станції містить: дату, місяць, рік, найменування станції і найменування залізниці, до якої належить станція.

Претензією 19.02.2019 № 11/08/43 позивач повідомив відповідача про нарахування ним неустойки в розмірі 18147,81 грн. в якості відшкодування за перевищення терміну доставки. Позивач направив відповідачу претензію 19.02.2019, що підтверджується описом вкладення в цінний лист та фіскальним чеком.

Дана претензія була отримана та зареєстрована відповідачем 25.02.2019, про що свідчить відтиск вхідного штампу та номеру на претензії ( додана з відзивом відповідачем).

Частинами 1 та 2 статті 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Частиною 1 статті 19 ГПК України передбачено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Перевезення вантажів у міжнародному сполученні здійснюється, зокрема, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі УМВС), яка є чинною для України з 05.06.1992 відповідно до Закону України "Про правонаступництво в Україні" та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів.

Відповідно до ч.1 статті 315 ГК України до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред`явлення йому претензії.

Щодо спорів, пов`язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (ч.6 статті 315 ГК України).

Відповідно до параграфу 1 ст. 47 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення позов може бути поданий тільки після звернення з відповідною претензією і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право на звернення з позовом на підставі даної Угоди належить особі, яка має право на пред`явлення претензії до перевізника.

Відповідно до параграфу 7 ст. 46 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення перевізник зобов`язаний в 180 денний термін з дня отримання претензії розглянути її, дати відповідь особі, що звернулась з претензією, і при повному чи частковому визнанні претензії сплатити особі, що звернулась з претензією належну суму.

Оскільки відповідач отримав претензію позивача 25.02.2019, то строк на надання відповіді на претензію сплинув 23.08.2019. Тобто з 24.08.2019 згідно положень УМВС позивач мав право звертатись до суду з відповідним позовом.

З огляду на наведене положення ст. 47 УМВС та дату звернення Позивача до суду з даним позовом (подано через пошту 15.08.2019), суд погоджується з твердженнями Відповідача, що позов Позивачем було подано до закінчення встановлено УМВС строку для Відповідача на розгляд претензії.

Проте подання Позивачем позову раніше закінчення указаного строку не спростовує встановлене вище порушення Відповідачем охоронюваних законом прав та інтересів Позивача, а саме, здійснення Відповідачем замовленої Позивачем доставки з простроченням, за що належить сплатити санкцію - неустойку в сумі 17841,75 грн.

При цьому, судом враховано, що вже під час перебування справи у суді (через 5 днів після відкриття судом провадження у справі) встановлений Відповідачу ст. 46 УМВС строк розгляду претензії закінчився, і як було встановлено судом вище, претензія відповідала вимогам УМВС щодо форми, змісту та додатків до претензії, і також була пред`явлена належним чином, а тому підлягала розгляду у встановлений строк.

Проте Відповідач усупереч вимогам УМВС не дав відповідь на претензію у строк, у тому числі, не здійснив визначене судом обгрунтованими відшкодування неустойки в сумі 17841,75 грн., тому права Позивача є порушеними на час розгляду справи в суді, а отже, підлягають захисту.

З огляду на наведене, виходячи з положень ст.ст. 11, 509, 525-526, 610-612, 909 ЦК України, враховуючи факт порушення Відповідачем взятих на себе зобов`язань, та натомість, звернення Позивача до Відповідача з передбаченою УМВС претензією і обгрунтованість заявленого ним розміру неустойки, суд визнає вимоги позову про стягнення неустойки в сумі 17841,75 грн. за перевищення терміну доставки вантажу обгрунтвоаними та їх задовольняє.

Щодо заяви Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на підставі ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд відзначає, що Господарським процесуальним Кодексом України суду не надано повноважень на зменшення розміру неустойки.

Статтею 546 ЦК України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 ст. 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Крім того, оцінюючи наявні матеріали справи, доводи Відповідача, суд зазначає, що Відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 ГПК України на підтвердження наявності поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, а тому заява Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на підставі ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України та норми ГПК України задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Акціонерного товариства "Укрзалізниця" (місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (місцезнаходження: 86065, Донецька обл.., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, будинок 1, ) 17841 (сімнадцять тисяч вісімсот сорок одна) грн 75 коп штрафних санкцій, 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп. судового збору.

3.Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Усатенко І.В.