ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.09.2019 Справа №905/787/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м.Добропілля, м.Білицьке Донецької області

до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області

про стягнення 81801,50грн вартості нестачі вантажу.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м.Білицьке, м.Добропілля Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, про стягнення 81801,50грн вартості нестачі вантажу.

В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань зі збереження вантажу, прийнятого до перевезення за залізничними накладними №52762580, №52769502, №52803558, про що складені комерційні акти №481001/225, №481001/226, №481001/227, №481001/228, №481001/229, №481001/230, №481001/231.

Після відкриття провадження у справі відповідач надав суду відзив №2022/731 від 18.06.2019 з додатками (вх.№12386/19 від 20.06.2019, а.с.62-65), в якому заперечує проти позовних вимог; вважає, що додані до позовної заяви комерційні акти складені з порушенням Правил складання актів та не є належними доказами у справі.

Після відкриття провадження у справі позивач не надав суду будь-яких документів.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.ст.7, 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу (далі ЦК) України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України (далі Статут) визначає, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

09.11.2018 за залізничною накладною №52762580, 10.11.2018 за залізничною накладною №52769502 та 12.11.2018 за залізничною накладною №52803558 (а.с.7, 9, 14) Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (вантажовідправник) зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станцію Роя Донецької залізниці відвантажило в адресу «ДТЕК Східенерго» Курахівська ТЕС (вантажоотримувач) у вагонах №63015168, №61017018, №55328165, №55331565, №52586377, №56927965, №61077814 вугілля кам`яне марки Г у вологому стані. При оформленні вказаних накладних відправником зазначено масу вантажу: у вагоні №63015168 нетто 69900кг; у вагоні №61017018 нетто 69700кг; у вагоні №55328165 нетто 69900кг; у вагоні №55331565 нетто 69900кг; у вагоні №52586377 нетто 69900кг; у вагоні №56927965 нетто 68800кг; у вагоні №61077814 нетто 69700кг. Відповідно до граф 7 та 20 залізничних накладних вантаж завантажений навалом нижче бортів та маркований двома повздовжніми смугами вздовж вагону.

Під час прибуття вагонів на станцію призначення Роя Донецької залізниці на підставі ст.24 Статуту виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою, зазначеною вантажовідправником у накладних. Так, з посиланням на акт загальної форми станції Роя №564 від 11.11.2018 про недостачу здійснене комісійне переважування вагону №63015168; з посиланням на акт загальної форми станції Роя №566 від 12.11.2018 про недостачу здійснене комісійне переважування вагонів №61017018, №55328165, №55331565; з посиланням на акт загальної форми станції Покровськ Донецької залізниці №66378 від 12.11.2018 про недостачу здійснене комісійне переважування вагону №52586377; з посиланням на акт загальної форми №66377 від 12.11.2018 станції Покровськ здійснене комісійне переважування вагону №56927965; з посиланням на акт загальної форми №66376 від 12.11.2018 здійснене комісійне переважування вагону №61077814.

За результатами комісійного переважування 12.11.2018 складені комерційні акти №481001/225, №481001/226, №481001/227, №481001/228; 13.11.2018 складені комерційні акти №481001/229, №481001/230, №481001/231 (далі комерційні акти), відповідно до яких за наслідками комісійного переважування вагону №63015168 виявилось: брутто 86700кг, тара 23400кг, нетто 63300кг, що менше накладної на 6600кг; вагону №61017018: брутто 85300кг, тара 23400кг, нетто 61900кг, що менше накладної на 7800кг; вагону №55328165: брутто 84500кг, тара 23500кг, нетто 61000кг, що менше накладної на 8900кг; вагону №55331565: брутто 85700кг, тара 23500кг, нетто 62200кг, що менше накладної на 7700кг; вагону №52586377: брутто 86000кг, тара 23500кг, нетто 62500кг, що менше накладної на 7400кг; вагону №56927965: брутто 85700кг, тара 22200кг, нетто 63500кг, що менше накладної на 5300кг; вагону №61077814: брутто 84000кг, тара 23300кг, нетто 60700кг, що менше накладної на 9000кг (а.с.8, 10-12, 15-17).

У комерційних актах також відображено, що вагони №63015168 та №55331565 прибули з поглибленням над 2-5 люками на всю ширину вагону глибиною 0,5м та 0,6м відповідно; вагони №61017018 та №55328165 прибули з поглибленням над 2-6 люками на всю ширину вагону глибиною 0,9м та 0,7м відповідно; вагон №52586377 прибув з поглибленням над 1-6 і частково 7 люками близько 10,5х2,8х0,2-0,3м; вагон №56927965 прибув з поглибленням над 1-6 люками близько 9,5х2,8х0,3-0,6м; вагон №61077814 прибув з поглибленням над 2-6 люками близько 8,5х2,8х0,2-0,3м. В усіх вагонах маркування порушене, двері, люки зачинені, течі вантажу немає.

Згідно з п.10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що всі комерційні акти підписані належними особами відповідно до вимог п.10 Правил складання актів.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Стаття 110 Статуту також передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 920 ЦК України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною першою ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічні приписи містяться у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 ЦК України.

За ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу, засвідчуються актами; порядок і терміни складання актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Суд приймає до уваги встановлені комерційними актами сліди доступу до вантажу наявність поглиблень, порушення маркування у спірних вагонах. Відповідач не довів суду, що недостача вантажу виникла не з вини залізниці.

Частиною 1 ст.115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

В матеріалах справи наявні акт приймання-передачі вугільної продукції №90706378 від 23.11.2018 (а.с.18-20) та виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (постачальником, вантажовідправником) рахунок-фактура №90706378 від 23.11.2018 на оплату вугілля кам`яного (а.с.21). Вартість відправленого у спірних вагонах вантажу відповідно до вказаних документів складає:

- за залізничною накладною №52762580 1395,49грн з ПДВ за тонну;

- за залізничною накладною №52769502 1998,29грн з ПДВ за тонну;

- за залізничною накладною №52803558 1948,25грн з ПДВ за тону.

У графі 20 всіх досліджених судом залізничних накладних зазначено: «вантаж у вологому стані» (а.с.7, 9, 14).

Норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів, зданих до перевезення у вологому стані, становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах; норми недостачі для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки, розраховуються від маси нетто.

Вартість недостачі в розмірі 81801,50грн розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу, рівної 2% маси, зазначеної в перевізному документі.

Перевіривши розрахунок позовних вимог (а.с.5), суд встановив, що він є арифметично вірним.

З огляду на викладене вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Стягненню на користь позивача підлягає вартість нестачі вантажу, яка складає: у вагоні №63015168 7259,34грн, у вагоні №61017018 12801,05грн, у вагоні №55328165 14991,17грн, у вагоні №55331565 12593,22грн, у вагоні №52586377 11693,40грн, у вагоні №56927965 7644,93грн, у вагоні №61077814 14818,39грн, а всього 81801,50грн.

У відзиві №2022/731 від 18.06.2019 (вх.№12386/19 від 20.06.2019, а.с.62-63) відповідач заперечив проти задоволення позову, пославшись на таке: з доданих до позовної заяви комерційних актів вбачається, що переважування здійснювалося за участю представників одержувача та трьох працівників станції, при цьому підписи одержувача в комерційних актах відсутні. На цій підставі відповідач вважає, що комерційні акти складені з порушеннями Правил складання актів та не є належними доказами у справі.

Суд не бере до уваги вказані доводи, оскільки вони суперечать змісту доданих до позову комерційних актів.

Суд також зауважує, що допущені працівниками залізниці недоліки складання актів не можуть вплинути на наявність у позивача права на стягнення вартості нестачі вантажу.

Судовий збір в сумі 1921,00грн покладається на відповідача відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці на визначену згідно з процесуальним законом кінцеву дату розгляду даного спору у спрощеному провадженні, рішення у даній справі ухвалене у перший робочий день після закінчення відпустки судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 13, 14, 74, 76-79, 86, 129, 210, 233, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м.Білицьке, м.Добропілля Донецької області, до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, про стягнення 81801,50грн вартості нестачі вантажу задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22; ідентифікаційний код 40150216) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (85043, Донецька область, м.Добропілля, м.Білицьке, вул.Красноармійська, 1а; ідентифікаційний код 37014600) 81801,50грн вартості нестачі вантажу, 1921,00грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів підп.17.5 п.17 ч.1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний 09.09.2019.

Суддя О.М. Шилова

надруковано 4 примірники:

1 до справи, 3 сторонам у справі