Господарський суд Харківської області
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" жовтня 2019 р. Справа № 922/3796/16

вх. № 3796/16

Суддя Усатий В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

учасники процесу не з"явилися

розглянувши заяву ТОВ «Техноком» (вх. №38465 від 21.11.2017 р.) в частині вимог щодо визнання недійсним правочину щодо автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER, 2012 року випуску, синій, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 та заяву ліквідатора (№40809 від 06.12.2017 р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу щодо транспортного засобу Land Rover Range Rover, 2012 року випуску, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 в межах справи за заявою : Споживче товариство "Колос", м. Харків

до Споживче товариство "Колос", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 06.12.2016 СТ "Колос" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою суду від 22.12.2016 ліквідатором СТ "Колос" призначено арбітражного керуючого Кошовського С.В.

До суду від кредитора ТОВ «Техноком» надійшла заява (вх. №38465 від 21.11.2017 р.) про визнання недійсними правочинів щодо відчуження майна банкрута, а саме:

- автомобіль CHEVROLET EPICA, 2007 року випуску, чорний, номер двигуна НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 ;

- автомобіль MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2008 року випуску, чорний, номер двигуна НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 ;

- автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, 2010 року випуску, коричневий, номер двигуна НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 ;

- автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER, 2012 року випуску, синій, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 ;

- автомобіль MERCEDES-BENZ GL 350 CDI, 2011 року випуску, сірий, номер двигуна НОМЕР_9 , номер кузова НОМЕР_10 .

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.11.2017 р. заяву ТОВ «Техноком» (вх. №38465 від 21.11.2017 р.) призначено до розгляду на 07.12.2017 р., зобов`язано ліквідатора надати відзив на заяву.

До суду від ліквідатора СТ «Колос» Кошовського С.В. надійшла заява (вх. №40809 від 06.12.2017 р.), в якій ліквідатор просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу, оформлений у вигляді довідки-рахунку від 09 червня 2015 року серії №ВІА999888, виданої ТОВ «Автоконсалтинг Україна» (код 39080110) на ім`я ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_11 ) щодо транспортного засобу Land Rover Range Rover, 2012 року випуску, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 07.12.2017 р. об`єднано заяву ліквідатора (вх. №40809 від 06.12.2017 р.) із заявою ТОВ «Техноком» (вх. №38465 від 21.11.2017 р.) та призначено її до розгляду на 31.01.2018 р.

31.01.2018 р. присутній в судовому засіданні представник ОСОБА_1 надав письмовий відзив (вх. № 2642 від 31.01.2018 р.), проти заяв ліквідатора та ТОВ "Техноком" заперечував, просив суд відмовити в їх задоволенні.

Ухвалою суду від 31.01.2018 р. відкладено розгляд заяви ТОВ «Техноком», об`єднаної із розглядом заяв ліквідатора, на 22.03.2018 р. у зв`язку із необхідністю витребування доказів та залучення до участі у справі у якості свідка ОСОБА_2

Призначене судове засідання не відбулося у зв`язку із подачею ОСОБА_3 апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 07.12.2017 р. Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.03.2018 р. зазначену апеляційну скаргу повернуто апелянту.

Ухвалою суду від 26.04.2018 р. призначено розгляд заяви ТОВ «Техноком», об`єднаної із розглядом заяв ліквідатора, на 21.06.2018 р.

В судовому засіданні 21.06.2018 р. кредитором ТОВ «Техноком» заявлено клопотання про ухвалення по кожній вимозі часткового рішення та продовження провадження в частині невирішених вимог.

Ухвалою суду від 25.06.2018 р. задоволено клопотання ТОВ «Техноком» про ухвалення по кожній вимозі часткового рішення та продовження провадження в частині невирішених вимог, задоволено заяву ТОВ «Техноком» в частині вимог щодо визнання недійсним правочину щодо автомобіля Volkswagen Touareg та застосування наслідків недійсності правочину та задоволено заяву ліквідатора Споживчого товариства «Колос» Кошовського С.В. (вх. №40806 від 06.12.2017 р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу, оформленого у вигляді довідки-рахунку та застосування наслідків недійсності правочину, а також, відкладено розгляд заяви ТОВ «Техноком» в частині невирішених вимог та заяв ліквідатора щодо інших транспортних засобів на 14.08.2018 р.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду від 25.06.2018 р., ОСОБА_4 звернулась до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2018 р. апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 25.06.2018 р. у справі № 922/3796/16 залишено без змін.

13.11.2018 р. матеріали справи повернулись до господарського суду Харківської області.

Ухвалою суду від 14.11.2018 р. призначено розгляд заяви ТОВ «Техноком», об`єднаної із розглядом заяв ліквідатора, на 11.12.2018 р.

11.12.2018 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву в частині вимог щодо визнання недійсним правочину щодо автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2008 року випуску, чорний, номер двигуна НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , та застосування наслідків недійсності правочину в частині розгляду інших вимог оголошено про відкладення судового засідання на 29.01.2018 р.

Ухвалою суду від 12.12.2018 р. задоволено клопотання ТОВ «Техноком» (вх. № 38465 від 21.11.2017 р.) про ухвалення по кожній вимозі часткового рішення та продовження провадження в частині невирішених вимог; задоволено заяву ТОВ «Техноком» (вх. №38465 від 21.11.2017 р.) в частині вимог щодо визнання недійсним правочину щодо автомобіля MITSUBISHI PAJERO WAGON, 2008 року випуску, чорний, номер двигуна НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , та застосування наслідків недійсності правочину; задоволено заяву ліквідатора СТ «Колос» Кошовського С.В. (вх. №40808 від 06.12.2017 р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу, оформленого у вигляді довідки-рахунку від 02.06.2015 №ВІА999889, виданої ТОВ «Автоконсалтинг Україна» на ім`я ОСОБА_3 щодо транспортного засобу Mitsubishi Pajero Wagon, 2008 року випуску, чорного кольору, номер двигуна НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , державний реєстраційний номер НОМЕР_12 , та зобов`язання ОСОБА_3 повернути СТ «Колос» вказаний автомобіль; визнано недійсним договір купівлі-продажу, оформлений у вигляді довідки-рахунку від 02.06.2015 №ВІА999889, виданої ТОВ «Автоконсалтинг Україна» на ім`я ОСОБА_3 щодо вказаного транспортного засобу; ухвалено застосувати наслідки недійсності правочину шляхом повернення становища сторін у початковий стан, а саме: повернути у власність СТ «Колос» транспортний засіб Mitsubishi Pajero Wagon, 2008 року випуску, чорного кольору, номер двигуна НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , державний реєстраційний номер НОМЕР_12 , який передати ліквідатору СТ «Колос» Кошовському С.В.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 р. апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 12.12.2018 р. залишено без змін.

25.03.2019 р. матеріали справи повернулись до господарського суду Харківської області, у зв`язку з чим суд призначив до розгляду об`єднані заяви ліквідатора із заявою ТОВ «Техноком» (вх. № 38465 від 21.11.2017 р.) в частині невирішених вимог, з урахуванням ухвали суду про виправлення описки на 19.04.2019 р., прийняв уточнену заяву ліквідатора про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та довідки-рахунку (вх. № 18221 від 25.06.2018 р.) залучив до участі у розгляді вказаної заяви ТФ «Автолюбитель», оскільки прийняте рішення може вплинути на його права та обов`язки.

В судове засідання 19.04.2019 р. учасники процесу не з`явились, витребуваних судом документів не надали.

Враховуючи неявку в судове засідання учасників процесу та необхідність отримання витребуваних доказів, суд відклав розгляд об`єднаних заяв ліквідатора із заявою ТОВ «Техноком» (вх. № 38465 від 21.11.2017 р.), з урахуванням уточненої заяви ліквідатора (вх. № 18221 від 25.06.2018 р.), в частині невирішених вимог, на 18.06.2019 р.

Однак, призначене судове засідання не відбулось з причин направлення справи до суду касаційної інстанції.

У зв`язку з поверненням справи з касаційної інстанції, ухвалою від 05.09.2019 суд призначив розгляд об`єднаних заяв ліквідатора із заявою ТОВ «Техноком» (вх. № 38465 від 21.11.2017 р.), з урахуванням уточненої заяви ліквідатора (вх. № 18221 від 25.06.2018 р.), в частині невирішених вимог, на 17.10.2019 р.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Попельнюх А.О. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи (вх. № 24684 від 16.10.2019).

В судове засідання 17.10.2019 р. учасники процесу не з`явились.

Розгляд об`єднаних заяв ліквідатора із заявою ТОВ «Техноком» неодноразово відкладався, у тому числі з метою отримання додаткових доказів, що мають істотне значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 ГПК України якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити по будь-якій вимозі часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об`єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача.

Суд вважає за можливе розглянути заяву кредитора ТОВ «Техноком» в частині вимог щодо визнання недійсним правочину щодо автомобіля Land Rover Range Rover, 2012 року випуску, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 .

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

В обґрунтування своєї заяви кредитор ТОВ «Техноком» зазначає, що СТ «Колос» відчужено відповідні транспортні засоби за цінами, які явно не відповідають дійсній вартості відповідного майна, інтересам кредиторів завдано істотної шкоди, адже фактично майно вибуло з ліквідаційної маси боржника. Кредитор вказує, що вчинення таких правочинів суперечить основній меті підприємництва.

В обґрунтування своєї заяви ліквідатор СТ «Колос» Кошовський С.В. зазначає, що відчуження транспортного засобу Land Rover Range Rover на користь ОСОБА_1 здійснено з метою зменшення обсягу майна та активів СТ «Колос», відповідне відчуження відбулось на безоплатній основі, правочин не відповідає статутній меті діяльності товариства, дії учасників правочину не були направлені на реальне настання правових наслідків, договір купівлі-продажу удаваний та приховує договір дарування автомобіля.

Судом встановлено, що 04.04.2012 р. СТ "Колос" придбано транспортний засіб Land Rover Range Rover, 2012 року випуску, синій, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 . 09.06.2015 транспортний засіб перереєстровано на нового власника - ОСОБА_1 .

Щодо заяви представника ОСОБА_1 адвоката Попельнюх А.О. про відкладення розгляду справи створення умов для забезпечення всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.09.2017 р. зобов`язано РСЦ в Харківській області МВС України надати відомості про транспортні засоби, що коли-небудь були зареєстровані за СТ «Колос», належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких відбувалось їх відчуження, відомості про теперішніх власників зазначених транспортних засобів.

На виконання ухвали суду Регіональний сервісний центр МВС у Харківській області листом від 09.10.2017 р. №31/20-4370 надано лише інформацію щодо транспортних засобів, їх власників та підстав переходу права власності, при цьому зазначено, що документи, на підставі яких відбувалося відчуження транспортних засобів, зберігаються у торговельних організаціях:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРИМАК АВТОЕКСПЕРТ» (м. Харків, вул. Червономаяцька, 16);

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІМЕТРЕЛ» (м. Харків, вул. Старошишківська, 2,

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» (м. Харків, вул. Маліновська, 7, оф. 31);

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОПРОВАЙДЕР» (м. Київ, вул. Ярославська,11В, оф. 104А);

Торговельна фірма «АВТОЛЮБИТЕЛЬ» (м. Харків, вул. Острогожського, 7).

З метою забезпечення повного та всебічного встановлення об`єктивних обставин справи ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.12.2017 р. задоволено клопотання ТОВ «Техноком» про витребування документів. Витребувано у наступних осіб:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРИМАК АВТОЕКСПЕРТ» (м. Харків, вул. Червономаяцька, 16);

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІМЕТРЕЛ» (м. Харків, вул. Старошишківська, 2,

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» (м. Харків, вул. Маліновська, 7, оф. 31);

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОПРОВАЙДЕР» (м. Київ, вул. Ярославська,11В, оф. 104А);

Торговельна фірма «АВТОЛЮБИТЕЛЬ» (м. Харків, вул. Острогожського, 7)

засвідчені копії усіх документів (включаючи довідки-рахунки, договори та інші документи), якими оформлювалося відчуження Споживчим товариством «КОЛОС» () відповідних транспортних засобів, у тому числі автомобіля Land Rover Range Rover, 2012 року випуску, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 .

Від ТОВ «Автоконсалтинг Україна» документів не отримано.

Ухвалою суду від 31.01.2018 задоволено клопотання ліквідатора (вх. № 40804 від 06.12.2017 р.) та (вх. № 40806 від 06.12.2017 р.) про витребування доказів, зокрема, повторно витребувано у Регіонального сервісного центру МВС у Харківській області, Регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області та у ТОВ «Автоконсалтинг Україна» документи щодо зняття та постановки на облік транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER, 2012 року випуску, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 у зв`язку з його реалізацією.

На виконання ухвали суду від Регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області до суду надійшли копії наступних документів щодо автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER (вх. № 5281 від 26.02.2018): заява № 69093738 від 28.07.2015 р., квитанція про сплату зборів за проведення реєстрації, заява № 65859507 від 12.06.2015 р. щодо перереєстрації транспортного засобу на нового власника, довідка-рахунок від 09.06.2015 р. серії ВІА №999888.

Ухвалою суду від 26.04.2018 повторно витребувано у Регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області та у ТОВ «Автоконсалтинг Україна» документи щодо зняття та постановки на облік транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER, 2012 року випуску, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 у зв`язку з реалізацією.

На виконання ухвали суду від Регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області до суду надійшли копії наступних документів щодо автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER (вх. № 13053 від 10.05.2018): заява № 65859507 від 12.06.2015 р.; акт технічного огляду ТЗ від 18.06.2015 р.; відомості перевірки з підсистем НАІС ДДАІ МВС України (2 шт.); свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_13 ; довідка-рахунок від 09.06.2015 р. серії ВІА №999888; заява від 18.06.2015 р.; заява від 06.06.2015 р.; квитанція про сплату зборів за проведення реєстрації від 18.06.2015 р., квитанція № 12116 від 06.06.2015 р.; квитанція № 2116 від 06.06.2015 р.; заява № 69093738 від 28.07.2015 р.; акт технічного огляду ТЗ від 28.07.2015 р.; квитанція № П136060 від 28.07.2015 р.; результати аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 висловив свою позицію відносно суті спору, надав відзив на заяву кредитора та ліквідатора, приймав учать у судових засіданнях, об`єктивно мав можливість подати докази в обґрунтування своєї позиції.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України (в редакції, чинній на момент початку розгляду спору) господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.

Суд зазначає, що розгляд об`єднаних заяв ліквідатора із заявою ТОВ «Техноком» триває з 2017 року, при цьому, судом створено всі умови для забезпечення всебічного та об`єктивного розгляду справи, з метою забезпечення повного та всебічного встановлення об`єктивних обставин справи судом неодноразово відкладався розгляд справи, учасниками справи надано документи по суті спору, висловлено свої позиції відносно заявлених вимог, а наявні докази у матеріалах справи дозволяють прийняти законне і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим, суд відмовляє представнику ОСОБА_1 адвокату Попельнюх А.О. в задоволенні зави про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 81 ГПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 656 ЦК України особливості купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватись законом.

Особливості купівлі-продажу транспортного засобу передбачені Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок), яким визначено механізм провадження торговельної діяльності у сфері оптової та роздрібної торгівлі автомобілями, автобусами, мотоциклами всіх типів, марок і моделей, причепами, напівпричепами та мотоколясками, тракторами, самохідними шасі, самохідними сільськогосподарськими, дорожньо-будівельними і меліоративними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами та транспортними засобами вітчизняного та іноземного виробництва (далі - транспортні засоби) та їх складовими частинами (двигуни, шасі, кузови, рами), що мають ідентифікаційні номери, а також тими транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, які перебували в користуванні і були зареєстровані в установленому законодавством порядку.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, зокрема, є довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Таким чином, довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця та фактично є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою довідка-рахунок є наслідком ряду дій власника (продавця), дилера та покупця, які спрямовані на набуття останнім права власності, виступає правовстановлюючим документом та, відповідно, є правочином. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалась судами касаційної інстанції, які наголошують на тому, що довідка-рахунок є правовстановлюючим документом на транспортний засіб та за своєю суттю є договором купівлі-продажу (ухвала ВССУ від 22.10.2014 у справі №6-19553св14, ухвала ВССУ від 26.08.2015 у справі №6-15528св15 тощо).

Зокрема, ВССУ у своїй ухвалі від 13.07.2016 у справі №686/14686/14-ц зазначив наступне: «довідка-рахунок - це документ, який виконує функції договору купівлі-продажу автотранспортного засобу, згідно з якою власник автомобіля зобов`язується передати права на володіння транспортним засобом покупцеві, а той, у свою чергу, повинен сплатити власнику заздалегідь узгоджену суму і вступити в права власності. Довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця та є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу».

З довідки-рахунку 09.06.2015 р. серії ВІА №999888 вбачається, що 09.06.2015 р. на користь ОСОБА_1 відчужено транспортний засіб LAND ROVER RANGE ROVER, 2012 року випуску, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 за ціною тридцять тисяч гривень.

Згідно із п. 14 Порядку усі графи довідки-рахунка, акта приймання-передачі та біржової угоди заповнюються друкарським способом або від руки одним почерком, підписуються відповідальною особою суб`єкта господарювання та скріплюються круглою печаткою.

Відповідно до п. 31 Порядку розрахунки за продані транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, проводяться в готівковій та/або безготівковій формі. Споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на суму здійсненої операції, який засвідчує факт купівлі транспортного засобу та його складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Судом встановлено, що у довідці-рахунку від 09.06.2015 р. серії ВІА №999888 у графі «грошові кошти, одержані касою торгівельною організацією» не зазначено суму грошових коштів та підписи бухгалтера і касира про отримання коштів.

Також, в матеріалах справи відсутній розрахунковий документ, який підтверджує факт оплати ОСОБА_1 вартості транспортного засобу.

У листі Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 06.01.2017 р. №4/АК/20-30-08-03 міститься перелік всіх розрахункових рахунків СТ «Колос», що коли-небудь були відкриті у банківських установах.

Ліквідатором СТ «Колос» Кошовським С.В. долучено до матеріалів справи банківські виписки з усіх розрахункових рахунків боржника, а саме:

- Виписка по особовому рахунку у ПАТ КБ «Стандарт» на 5 арк.;

- Виписка по особовому рахунку у ПАТ «КБ «Преміум» на 2 арк.;

- Виписка по особовому рахунку № НОМЕР_15 у ПАТ «КБ «Хрещатик» на 3 арк.;

- Виписка по особовому рахунку № НОМЕР_16 у ПАТ «КБ «Хрещатик» на 2 арк.;

- Виписка по особовому рахунку № НОМЕР_17 у ПАТ «КБ «Хрещатик» на 20 арк.;

- Виписка по особовому рахунку № НОМЕР_18 у ПАТ «КБ «Хрещатик» на 80 арк.;

- Виписка по особовому рахунку у ПАТ «Сбербанк» на 1 арк.;

- Виписка по особовому рахунку № НОМЕР_19 у АТ «ОТП Банк» на 7 арк. /копія, завірена банком/;

- Виписка по особовому рахунку № НОМЕР_20 у АТ «ОТП Банк» на 90 арк. копія, завірена банком/;

- Виписка по особовому рахунку № НОМЕР_21 у АТ «ОТП Банк» на 1 арк. копія, завірена банком/;

- Виписка по особовому рахунку № НОМЕР_22 у АТ «ОТП Банк» на 1 арк. копія, завірена банком/.

При цьому, з банківських виписок боржника вбачається, що за період з укладання правочину та по теперішній час грошові кошти в рахунок реалізації автомобіля на банківські рахунки СТ «Колос» не надходили.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення оплати ОСОБА_1 вартості транспортного засобу.

Станом на момент укладення оскаржуваного правочину СТ «Колос» мало статус платника ПДВ.

З огляду на положення ст. 201-203 ПК України платник ПДВ зобов`язаний щомісяця подавати до контролюючого органу податкові декларації та накладні, в яких відображаються господарські операції, здійснені протягом місяця.

Листом ГУ ДФС у Харківській області від 22.12.2017 р. №29151/10/20-40-12-13-26 надано реєстр податкових накладних СТ «Колос» згідно даних єдиного реєстру податкових накладних за період лютий та червень 2015 року. З відомостей у розділі податковий кредит 01.06.2015-30.06.2015 року вбачається, що у СТ «Колос» відсутні будь-які операції з реалізації транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Виходячи з сукупного аналізу зазначених норм, факт здійснення господарської операції підтверджується виключно первинними документами. Такими первинними документами щодо купівлі-продажу (поставки) товарів, є договори, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі тощо; щодо надання послуг та виконання робіт - відповідні акти наданих послуг/виконаних робіт тощо; щодо здійснення розрахунків (руху коштів) - платіжні доручення, касові ордери, банківській виписки.

Бухгалтерський облік здійснюється виключно на підставі первинних документів, а отже є похідним та без наявності самих первинних документів не може підтверджувати або спростовувати факт здійснення господарських операцій. Враховуючи те, що питання організації та ведення бухгалтерського обліку на підприємстві належить до компетенції його власника або уповноваженого органу, відображення господарських операцій у бухгалтерському обліку залежить виключно від самого суб`єкта господарювання та від правильності внесення інформації на підставі первинних документів відповідальною особою підприємства.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Тобто, відсутність відомостей про господарську операцію у внутрішньому бухгалтерському обліку підприємства за умови наявності відповідних первинних документів, не спростовує таку операцію і не свідчить про відсутність прав та обов`язків сторін, що з неї витікають.

І, навпаки, відображення господарських операцій у бухгалтерському обліку підприємства за умови відсутності відповідних первинних документів не може свідчити про факт здійснення таких господарських операцій, тобто не підтверджує наявність відповідних прав та обов`язків сторін за такими операціями.

Таким чином, відсутність у податковому обліку СТ «Колос» відомостей про реалізацію транспортного засобу додатково свідчить про недійсність оскаржуваної угоди та безпідставне виведення активів боржника.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» спеціальною підставою недійсності правочину, стороною якого є боржник, виступає безоплатне відчуження майна, прийняття зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмова від власних майнових вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України загальними вимогами, необхідними для чинності правочину, є:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З огляду на положення ст. 655 ЦК України однією із обов`язкових ознак договору купівлі-продажу є його оплатний характер.

Судом встановлено, що відчуження транспортного засобу фактично відбулось на безоплатній основі.

Положеннями ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» відчуження майна на безоплатній основі є однією з підстав для визнання такого правочину недійсним.

Відсутність оплати за договором слугує підставою для визнання такого договору недійсним в силу положень ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Аналогічна позиція висловлена Вищим господарським судом України у постанові від 06.12.2017 р., якою залишено без змін постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2016 у справі №923/451/14.

Відповідно до Статуту СТ «Колос» в редакції, яка діяла в момент здійснення правочину, товариство створене у відповідності до Закону України «Про споживчу кооперацію», його метою є поліпшення економічного та соціального стану його членів.

Суд враховує, що безоплатне відчуження майна товариства суперечить основній меті діяльності СТ «Колос», позбавлене будь-якого економічного сенсу для членів товариства.

Вищий господарський суд України неодноразово висловлював позицію стосовно того, що невідповідність правочину статутним цілям товариства є підставою для визнання такого договору недійсним (наприклад, постанова від 28.12.2010 у справі №19/87-10, постанова від 12.11.2011 у справі №5023/1772/11, постанова від 21.01.2011 у справі №19/109-10 тощо).

Відповідно до ст. 28 Статуту СТ «Колос» до виключної компетенції Загальних зборів товариства, окрім іншого, відноситься прийняття рішень про відчуження основних засобів. В свою чергу, до повноважень генерального директора відноситься укладення правочинів щодо відчуження основних засобів виробництва тільки за згодою Загальних зборів.

Аналогічні положення закріплені у ст. 22 Статуту СТ «Колос».

Таким чином, для відчуження транспортного засобу обов`язковою є наявність відповідного рішення загальних зборів членів (засновників) товариства.

В матеріалах справи наявна заява свідка Виборних О .В. , в якій свідок підтверджує, що ним разом з іншими засновниками СТ «Колос» на загальних зборах членів (засновників) СТ «Колос» у червні 2015 року були надані повноваження директору Юркіну О . В. на відчуження транспортних засобів, у тому числі автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.04.2018 р. зобов`язано ОСОБА_2 надати протокол загальних зборів засновників СТ «Колос» та відповідне рішення про надання повноваження керівнику Юркіну О.В. на відчуження автотранспортних засобів.

Незважаючи на те, що судом створено всі умови для надання доказів, зокрема, рішення засновників, відповідний протокол до суду не надано.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що керівник СТ «Колос» вчинив правочин від імені товариства, не маючи достатнього обсягу повноважень та цивільної дієздатності для укладення і підписання оскаржуваного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Докази подальшого схвалення оскаржуваного правочину в матеріалах справи відсутні.

Суд зауважує, що внаслідок оскаржуваного договору, укладеного з численними порушеннями положень чинного законодавства, СТ «Колос» втратило певний обсяг активу, який міг бути використаний для погашення вимог кредиторів. З метою відновлення та належного формування ліквідаційної маси, для забезпечення інтересів кредиторів та погашення заборгованості СТ «Колос», враховуючи порушення положень чинного законодавства при укладенні оскаржуваного правочину, суд приходить до висновку, що відповідний правочин підлягає визнанню недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора, окрім іншого, з тієї підстави, що боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог.

Вищий господарський суд України у своїй постанові від 08.11.2016, прийнятій у справі №43/75-15/7-б, зазначив, що, виходячи з аналізу ст. 20 Закону про банкрутство, норма вказаної статті регулює відносини, що виникли між боржником, кредитором та іншими особами з приводу дій боржника щодо розпорядження своїм майном, вчинені в період до порушення справи про банкрутство або після порушення справи про банкрутство. Вказана стаття визначає підстави оспорювання майнових дій боржника з метою забезпечення зберігання майна в інтересах кредиторів або повернення майна боржника, у разі його вибуття, до ліквідаційної маси.

Окрім спеціальних підстав визнання правочину недійсним, передбачених ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статтею 203 ЦК України також встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Вищий господарський суд України у своїй постанові від 30.11.2016 р., прийнятій у справі №604/7920/15, зазначив, що за наявності невідповідності правочину вимогам Цивільного та (або) Господарського кодексів України, такий правочин може бути визнаний недійсним в позовному провадженні на підставі норм загального цивільного законодавства. Ліквідатор боржника при виконанні покладених на нього законом обов`язків не обмежений строками, встановленими ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а в разі наявності передбачених законом підстав, не позбавлений права на звернення до суду з позовом про визнання правочинів недійсними на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України в межах строку позовної давності.

Вищий господарський суд України у своїй постанові від 01.08.2017 р., прийнятій у справі №910/28256/15, зазначив наступне: «з огляду на сферу регулювання Закону № 2343-XII загалом і за змістом зазначеної норми статті 20, вона є спеціальною по відношенню до загальних, установлених ЦК підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом. Згідно з частиною другою статті 4 ЦК основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Відповідно до положень частини третьої статті 104 ЦК порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом. Таким чином і з огляду на положення статей 4, 104, 110- 112 ЦК, Закон № 2343-XII є частиною цивільного законодавства, що не виключає можливості застосування до правовідносин, які регулює цей спеціальний Закон, також норм ЦК, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.».

Таким чином, на підставі досліджених матеріалів справи судом встановлено, що при вчиненні спірного правочину порушено вимоги щодо укладання договору (ст. 627, 628, 638 ЦК України, ст. 179, 180 ГК України); відсутні докази сплати покупцем коштів за придбане майно, наслідком чого стало фактичне неотримання коштів кредиторами, що є безумовним порушення прав та майнових інтересів останніх, а отже, об`єктивно вбачається не відповідність змісту правочинів загальним вимогам чинного законодавства щодо чинності правочинів (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Верховний суд України у своїй постанові від 13.04.2016 у справі №3-304гс16 зазначив наступне: «оспорюваний договір суперечить положенням статей 526, 610, 629 ЦК, статті 193 ГК щодо належного виконання прийнятих зобов`язань, статті 84 ЦК, статей 3, 42, 43, 44 ГК щодо здійснення підприємницької діяльності з метою одержання прибутку, та не спрямований на настання правових наслідків, обумовлених ним, що є самостійною підставою для визнання правочину недійсним згідно з частиною четвертою статті 203 ЦК та частиною першою статті 215 ЦК.»

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 4 ст. 10, ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати: поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. 73, 74, 81, 86, 91, 98, 104 ГПК України, ст. 202, 203, 215, 235, 241, 656 ЦК України, ст. 2, 4, 10, 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Попельнюх А.О. (вх. № 24684 від 16.10.2019) про відкладення розгляду справи відмовити.

Задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноком» (вх. № 38465 від 21.11.2017 р.) про ухвалення по кожній вимозі часткового рішення та продовження провадження в частині невирішених вимог.

Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноком» (вх. №38465 від 21.11.2017 р.) в частині вимог щодо визнання недійсним правочину щодо автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER, 2012 року випуску, синій, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 .

Задовольнити заяву ліквідатора Споживчого товариства «Колос» Кошовського С.В. (№40809 від 06.12.2017 р.) про визнання недійсним договору купівлі-продажу, оформленого у вигляді довідки-рахунку від 09 червня 2015 року серії ВІА №999888, виданої ТОВ «Автоконсалтинг Україна» (код 39080110) на ім`я ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_11 ) щодо транспортного засобу Land Rover Range Rover, 2012 року випуску, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, оформлений у вигляді довідки-рахунку від 09 червня 2015 року серії № НОМЕР_23 , виданої ТОВ «Автоконсалтинг Україна» (код 39080110) на ім`я ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_11 ) щодо транспортного засобу Land Rover Range Rover, 2012 року випуску, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 .

Копію ухвали суду направити ТОВ «Техноком», ліквідатору, ОСОБА_1 , адвокату Попельнюх А.О., Виборних О .В. , ТОВ «Автоконсалтинг Україна».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в строки, передбачені ст. 256 ГПК України, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Усатий В.О.