УХВАЛА

м. Київ

22.10.2019Справа № 910/14133/19

Суддя Господарського суду міста Києва Ващенко Т.М., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» (м. Київ) до Приватного підприємства «Шик» (Донецька обл., м. Горлівка) про визнання недійсним договору та скасування запису,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Шик» про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 19.07.11.;

- скасування запису про державну реєстрацію права власності.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Приписами п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною другою статті 91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Натомість, позивачем в якості додатків до позовної заяви додано копії письмових доказів, які не засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

При цьому суд відзначає, що не є доказом засвідчення копій документів належним чином, загальний напис на зворотньому боці пакету документів «прошито та скріплено печаткою 33 аркуші», оскільки даний напис не свідчить про засвідчення того, що кожна з поданих копій відповідає оригіналу, про що свідчить напис, передбачений пунктом 5.27. Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003) на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, позивачем не подано жодного доказу оплати судового збору, розмір якого за дві вимоги немайнового характеру за даною позовною заявою становить 3842,00 грн.

Внаслідок вказаного позовна заява підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити без руху позовну заяву.

2. Встановити строк на усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення цієї ухвали, встановивши спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- надання копій письмових доказів, засвідчених в порядку, встановленому чинним законодавством;

- подання належних доказів судового збору в розмірі 3842,00 грн, сплаченого у встановленому порядку.

3. Ухвала набрала законної сили 22.10.19. та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Ващенко