ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Справа № 915/1474/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом ()

в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція, промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ, вул. Севастопольська, 26а/18, м. Дніпро, 49005 ()

поштова адреса: пр. О. Поля, 68/23, м. Дніпро, 49069

про стягнення грошових коштів в сумі 64 701, 39 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ заборгованість в сумі 64 701, 39 грн., з яких: 28 223, 13 грн. пені та 36 478, 26 грн. - штрафу.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.05.2019 року передано позовну заяву ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція (вх. № 8519/19 від 23.05.2019 року) до відповідача ТзОВ ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ про стягнення грошових коштів у розмірі 64 701, 39 грн. за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до господарського суду Дніпропетровської області.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 року ухвалу господарського суду Миколаївської області від 28.05.2019 р. по справі № 915/1474/19 скасовано. Матеріали справи № 915/1474/19 передано для подальшого розгляду до господарського суду Миколаївської області.

Матеріали справи надійшли до господарського суду Миколаївської області 06.08.2019 року. Суддя Олейняш Е. М. з 30.07.2019 року по 12.08.2019 року включно перебувала у відпустці.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 13.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами. Надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо порушення відповідачем строків поставки товару за договором № 53-123-01-19-05066 від 04.02.2019 року, укладеним між сторонами, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення заборгованість у спірній сумі. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 231 ГК України, ст. 526, 530, 546, 611 ЦК України та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

07.10.2019 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшло клопотання (вх. № 15598/19) про зменшення неустойки.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

04.02.2019 року між ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (покупець) в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція та ТзОВ «ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ» (постачальник) було укладено договір на постачання товару № 53-123-01-19-05066 (арк. 13-18).

Відповідно до п. 12.1 Договору договір вступає в силу з моменту підписання обома сторонами та скріплення печаткою.

Відповідно до п. 12.2 Договору дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1 цього договору, та закінчується 31.12.2019 року.

Відповідно до п. 12.3 Договору закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну цього договору, та виконання діючих зобов`язань.

До договору сторонами укладено специфікацію № 1 (арк. 19-20).

Договір та специфікація підписані та скріплені печатками сторін.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код СРV 42120000-6 по ДК 021:2015 Насоси та компресори (ЗІП до компресору повітряного), (далі товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (Додаток до договору № 1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше грудня 2018 року.

Відповідно до п. 2.1 Договору загальна вартість товару складає: разом: 520 000, 00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %: 104 000, 00 грн. Всього з ПДВ: 624 000, 00 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору постачання здійснюється з дати публікації договору в системі РгоZогго, по 15.03.2019 р. на умовах:

- DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП Складське господарство, відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.

Відповідно до п. 3.3 Договору датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Відповідно до п. 11.3.1 Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 8.3 Договору у разі незадоволення претензії або не отримання відгуку у встановлений термін, а також неможливості врегулювання розбіжностей у претензійному порядку, спір вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства.

Судом встановлено, що на виконання умов договору відповідачем поставлено позивачу товар на загальну суму 624 000, 00 грн., що підтверджується видатковими накладними (арк. 21-23), а саме:

- видаткова накладна № ДК-000060 від 29.03.2019 року на суму 102 882, 00 грн. (фактичне постачання 01.04.2019 року);

- видаткова накладна № ДК-000085 від 02.05.2019 року на суму 257 186, 40 грн. (фактичне постачання 06.05.2019 року);

- видаткова накладна № ДК-000084 від 26.04.2019 року на суму 263 931, 60 грн. (фактичне постачання 06.05.2019 року);

Судом встановлено, що товар за вищевказаними видатковими накладними на суму 624 000, 00 грн. відповідачем було поставлено позивачу з порушенням строків, передбачених п. 3.1 Договору.

05.03.2019 року відповідачем на адресу позивача було направлено лист вих. № 19, в якому відповідач зазначив, що виробник товару ТзОВ «Краснодарський машинобудівний завод» через завантаженість власного виробництва, продовжив термін виробництва та зазначив кінцевим строком до відвантаження готової продукції до 30.04.2019 року, у зв`язку з чим відповідач просив внести зміни до договору та підписати додаткову угоду із зазначенням терміну поставки до 15.05.2019 року (арк. 128-129).

У відповідь на вищевказаний лист позивач 28.03.2019 року направив відповідачу лист № 07/5233, яким відмовив у продовженні строку поставки та вимагав виконати постачання товару згідно умов договору (арк. 130-131).

Доказів внесення змін до договору в частині строків поставки товару суду не подано.

02.04.2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 32/5562, в якій позивач просив відповідача перерахувати в строк до 08.04.2019 року штрафні санкції за порушення договірних зобов`язань у сумі 8 736, 00 грн. (арк. 24-26). Факт направлення 03.04.2019 року претензії № 32/5562 від 02.04.2019 року підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, описами вкладення та списком згрупованих відправлень (арк. 27-30).

Спір між сторонами щодо сплати штрафних санкцій в претензійному порядку не врегульовано. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до п. 4.1 Договору у разі порушення зобов`язань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожний день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів постачальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Перевіривши розрахунок розміру пені за порушення терміну постачання товару, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені в сумі 28 223, 13 грн. за період з 16.03.2019 року по 31.03.2019 року, за період з 16.03.2019 року по 05.05.2019 року по кожній видатковій накладній окремо. Розрахунок пені здійснено арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору. Період нарахування визначено позивачем правильно. Детальний розрахунок пені зазначено у позовній заяві (арк. 6). Отже, вимога про стягнення пені в сумі 28 223, 13 грн. є обґрунтованою та підставною.

Також, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування штрафу в розмірі 7 % за прострочення виконання зобов`язання з поставки товару на суму 36 478, 26 грн. Розрахунок штрафу здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору. Отже, нарахування штрафу в сумі 36 478, 26 грн. є обґрунтованим та підставним.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки, то суд зазначає наступне.

Відповідачем подано клопотання (вх. № 15598/19) про зменшення неустойки, в якому відповідач, керуючись ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, просить суд зменшити суму штрафних санкцій на 90 % від ціни позову.

В обґрунтування клопотання відповідач зазначив наступне:

- збитки позивача від прострочення поставки відсутні взагалі;

- відповідач посилається на нерівне майнове становище позивача та відповідача, загрозу заподіяння збитків відповідачу, добросовісність відповідача у спірних правовідносинах, недобросовісну поведінку позивача, наявність у позивача поточного грошового боргу за даним договором перед відповідачем, настанні прострочення через дискримінаційні умови тендерної документації та договору.

Станом на дату розгляду справи 15.10.2019 року (ч. 1 ст. 248 ГПК України) від позивача заяв/клопотань проти зменшення розміру неустойки на адресу суду не надходило.

Розглянувши клопотання відповідача, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.05.2018 року у справі № 917/1068/17 та у постанові від 15.05.2018 року справі 905/2009/17.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.11 року з останніми змінами вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Розглянувши обставини у даному конкретному випадку, суд приймає до уваги, що зобов`язання за договором постачання виконано відповідачем у повному обсязі, що не заперечується позивачем, термін прострочення виконання зобов`язання відповідачем є незначним, відповідачем вчинялись дії щодо уникнення порушення строків поставки товару, що свідчить про добросовісність відповідача та вжиття заходів для недопущення господарського правопорушення в порядку ст. 218 ГК України шляхом направлення позивачу листів з повідомленням про причини затримки в постачанні товару та пропозицією продовжити строки поставки. Судом також враховано майновий стан відповідача (арк. 147), а також розмір нарахованих штрафних санкцій у даній справі, який фактично дорівнює річному прибутку відповідача.

Водночас суд враховує, що недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ст. 617 ЦК України).

Проаналізувавши матеріали справи, врахувавши збалансованість інтересів сторін та положення законодавства, які надають право суду зменшити розмір штрафних санкцій, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені та штрафу на 50 %. Отже, позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 14 111, 57 грн. та штрафу в сумі 18 239, 13 грн. підлягають задоволенню. В решті пені та штрафу судом відмовлено.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Судовий збір в розмірі 1 921 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРОКОМПРЕСОРДЕТАЛЬ, вул. Севастопольська, 26а/18, м. Дніпро, 49005 () на користь позивача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом () в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція, промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 ():

- 14 111, 57 грн. (чотирнадцять тисяч сто одинадцять грн. 57 коп.) - пені;

- 18 239, 13 грн. (вісімнадцять тисяч двісті тридцять дев`ять грн. 13 коп.) - штрафу;

- 1 921, 00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. Відмовити в позові в частині стягнення 14 111, 56 грн. (чотирнадцять тисяч сто одинадцять грн. 56 коп.) - пені та 18 239, 13 грн. (вісімнадцять тисяч двісті тридцять дев`ять грн. 13 коп.) - штрафу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 21.10.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш