ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2019 р. Справа№ 920/220/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Чорногуза М.Г.

секретар судового засідання Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

Розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Дерев`янчук Оксани Олександрівни,

на рішення Господарського суду Сумської області від 20.05.2019 року (повний текст рішення складено 27.05.2019 року)

у справі № 920/220/19 (суддя Резніченко О.Ю.)

За позовом фізичної особи - підприємця Дерев`янчук Оксани Олександрівни

до 1. Лебединської районної державної адміністрації Сумської області,

2. Головного управління Держгеокадастру у Сумській області,

про визнання права оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

У 2019 році Фізична особа-підприємець Дерев`янчук Оксана Олександрівна (далі за текстом - ФОП Дерев`янчук О.О. ) звернулась до Господарського суду Сумської області з позовом до Лебединської районної державної адміністрації Сумської області (далі за текстом - Лебединська РДА) та Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі за текстом - ГУ Держгеокадастру), у якому просить визнати за нею право оренди земельної ділянки загальною площею 30,2246 га, кадастровий номер :05:002:0005, що розташована на території Боровеньківської сільської ради Лебединського району Сумської області, цільове призначення - землі сільськогосподарського призначення, згідно з договором оренди землі, укладеним 20.03.2008 року між Лебединською РДА та приватним підприємцем ОСОБА_1 (далі за текстом - ФОП ОСОБА_1 ), на 25 років із орендною платою в розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки землі в рік, зареєстрованим в Лебединському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.04.2008 року за № 68.

В обґрунтування заявлених вимог ФОП Дерев`янчук О.О. вказує, що ФОП ОСОБА_1 (чоловіком позивачки) було укладено з Лебединською РДА Договори оренди земельної ділянки від 27.07.2007 року та від 20.03.2008 року, відповідно. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ФОП ОСОБА_1 помер, однак, згідно з даними Держгеокадастру, вказані земельні ділянки та, зокрема, земельна ділянка загальною площею 30,2246 га, кадастровий номер :05:002:0005 (щодо якої заявлено позов у цій справі) продовжують обліковуватися за ФОП ОСОБА_1 на підставі вказаних вище Договорів оренди землі.

ФОП Дерев`янчук О.О. відзначає, що прийняла спадщину, яка відкрилась після чоловіка, в т.ч. - успадкувала право оренди спірної земельної ділянки, яку використовувала разом з ФОП ОСОБА_1 у відповідності до предмету Договорів оренди, а тому, на думку ФОП Дерев`янчук О.О. , вона є правонаступником ФОП ОСОБА_1 за Договором оренди.

ФОП Дерев`янчук О.О. зазначає, що зверталась до кожного з відповідачів щодо свого наміру реалізувати право бути орендарем спірної земельної ділянки, на що отримала відмову.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 20.05.2019 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що ФОП Дерев`янчук О .О . не подано доказів наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Водночас, місцевим господарським судом роз`яснено позивачці про те, що вона не обмежена у праві звернення до відповідача-2 з пропозицією укласти договір оренди землі на загальних підставах.

Не погодившись з прийнятим рішенням ФОП Дерев`янчук О.О. подала до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 20.05.2019 року у справі № 920/220/19 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ФОП Дерев`янчук О.О. посилається на неповне з`ясування обставин справи, порушення місцевим господарським судом норм матеріального (зокрема, п. 5) ст. 26 та ст. 8 Закону України «Про оренду землі») та процесуального права (зокрема, ст. ст. 2, 5, 11 ГПК України)

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2019 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Дерев`янчук О.О. на рішення Господарського суду Сумської області від 20.05.2019 року у справі № 920/220/19 та призначено розгляд справи на 12.09.2019 року.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.09.2019 року, у зв`язку з відпусткою судді Хрипуна О.О., сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 920/220/19 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Чорногуз М.Г., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2019 року у справі № 920/220/19 апеляційну скаргу ФОП Дерев`янчук О.О. на рішення Господарського суду Сумської області від 20.05.2019 року прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Учасники справи уповноважених представників в судове засідання апеляційної інстанції не направили, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Враховуючи, що явку учасників справи не було визнано обов`язковою, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності в судовому засіданні уповноважених представників учасників, які не з`явились.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як свідчать матеріали справи та встановлено місцевим господарським судом, 20.03.2008 року ПП ОСОБА_1 та Лебединська РДА уклали Договір оренди землі (далі за текстом - Договір), за умов п. 2 якого Лебединська РДА надала, а ФОП ОСОБА_1 прийняв у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 30,2246 га, кадастровий номер :05:002:0005, що розташована на території Боровеньківської сільської ради Лебединського району Сумської області, цільове призначення - землі сільськогосподарського призначення, згідно з договором оренди землі, укладеним, на 25 років із орендною платою в розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки землі в рік.

02.04.2008 року Договір зареєстровано в Лебединському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 68.

Згідно з п. 37 Договору, його дія припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку встановленому законом; ліквідації юридичної особи - орендаря.

Умовами п. 40 Договору сторони погодили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 18.08.2017 року.

20.02.2018 року ФОП Дерев`янчук О.О. звернулась до Лебединської РДА з Листом «Про направлення Додаткової угоди до Договору оренди землі», у якому, посилаючись на умови п. 40 Договору оренди та вказуючи про отримання права оренди на земельну ділянку площею 30,2246 га, повідомила про свій намір стати орендарем вказаної земельної ділянки та надала проект додаткової угоди до Договору про заміну орендаря.

22.02.2018 року Лебединська РДА Листом (вих. № 01-30/516) повідомило ФОП Дерев`янчук О.О. про те, що позбавлена можливості внести зміни у Договір, оскільки з 01.01.2013 року, відповідно до нової редакції ст. 122 Земельного кодексу України, внесення змін до Договору не відноситься до його повноважень.

27.03.2018 року ГУ Держгеокадастру Листом, у відповідь на Звернення ФОП Дерев`янчук О.О., вказало, що підставою для укладання договору оренди з особою, до якої перейшло право на оренду земельної ділянки, спадкоємцем права на оренду земельної ділянки є ч. 3 ст 16 Закону України «Про оренду землі», в якій зазначено, що укладання договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування, що в свою чергу, має бути підтверджено свідоцтвом про право на спадщину; після отримання спадщини можливо внести зміни до договору оренди земельної ділянки, зокрема, в частині визначення сторони орендаря.

23.05.2018 року Листом (вих. № 28-18-06-3940/2-18) ГУ Держгеокадастру, у відповідь на Заяву ФОП Дерев`янчук О.О. від 23.04.2018 року № 28-4158/0/1-18, запропонувало встановити орендну плату у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, встановити строк дії Договору оренди 7 років; вказало, що вважає за можливе розглянути питання щодо внесення змін до умов Договору оренди землі за умови надання агрохімічного паспорта земельної ділянки та прийняття умов щодо строку оренди та розміру орендної плати.

05.04.2018 року Дерев`янчук О.О. отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстроване в Спадковому реєстрі 05.04.2018 року за № 677), яка складається, зокрема, з права оренди земельної ділянки загальною площею 30,2246 га, кадастровий номер :05:002:0005, що розташована на території Боровеньківської сільської ради Лебединського району Сумської області, цільове призначення - землі сільськогосподарського призначення, згідно з Договором оренди землі, укладеним 20.03.2008 року між Лебединською РДА та ПП ОСОБА_1 , на 25 років, зареєстрованим в Лебединському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.04.2008 року за № 68 (а.с.36).

20.08.2018 року ФОП Дерев`янчук О.О. звернулась до ГУ Держгеокадастру з Листом «Про направлення Додаткової угоди до Договору оренди землі», у якому, посилаючись на умови п. 40 Договору оренди та вказуючи про отримання права оренди на земельну ділянку площею 30,2246 га, у зв`язку з успадкуванням згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.04.2018 року, просила внести зміни до Договору оренди шляхом укладення додаткової угоди до нього в частині зміни сторони у зв`язку з успадкуванням та надала проект додаткової угоди до Договору про заміну орендаря; за текстом Додаткової угоди також вбачаються зміни щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати (3% нормативної грошової оцінки землі).

20.09.2018 року Листом (вих. № 28-18-06-6750/2-18) ГУ Держгеокадастру повідомило ФОП Дерев`янчук О.О. , що вважає за можливе розглянути питання про внесення змін до Договору оренди землі у разі встановлення орендної плати у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки замість запропонованих позивачем 3,0%; про прийняте рішення просило повідомити в найкоротший термін.

За наведених підстав, вважаючи, що Лебединська РДА та ГУ Держгеокадастру не визнають її передбачене законом і умовами Договору успадковане після смерті ОСОБА_1 право оренди спірної земельної ділянки, ФОП Дерев`янчук О.О. звернулась до господарського суду з позовом у цій справі.

Розглянувши заявлені у справі вимоги та наведені в їх обґрунтування доводи та фактичні обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла наступних висновків.

ОСОБА_1 укладено спірний Договір оренди як фізичною особою-підприємцем.

До підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України, застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Частиною 3 ст. 46 цього Закону передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Отже, фізична особа - підприємець - це статус, який фізична особа може набути або втратити.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 46 Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться, зокрема, в разі смерті фізичної особи -підприємця.

Згідно з ч. 1 ст. 781 ЦК України, договір найму припиняється в разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України).

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено припинення договору оренди землі у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки.

За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи - орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

При цьому, ч. 5 ст. 93 Земельного кодексу України визначено, що право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом.

Отже, якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря (фізичної особи - підприємця) після смерті останнього можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору.

За змістом ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі смерті фізичної особи - орендаря.

У п. 37 Договору оренди сторони визначили підстави припинення дії договору, серед яких, зокрема, ліквідації юридичної особи - орендаря.

Спірний Договір оренди земельної ділянки припинений у зв`язку зі смертю орендаря, відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про оренду землі» та п. 37 Договору.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (ст. 5 Закону України «Про оренду землі».

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ст. 6 Закону України «Про оренду землі»).

Зазначеної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 16.12.2015 року у справі № 6-375цс15.

Таким чином, враховуючи особливості правового статусу орендаря - фізичної особи - підприємця, умови п. 37 та п. 40 спірного Договору оренди, а також обставини справи, що розглядається, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що право на орендовану ФОП ОСОБА_1 земельну ділянку переходить до його спадкоємця - Дерев`янчук О.О. , яка отримала відповідне право згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом та виявила бажання стати орендарем, що не суперечить вимогам Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» та не заперечується ГУ Держгеокадастру (про що свідчить, зокрема, зміст Листа 27.03.2018 року).

Після отримання спадщини, можливо внести зміни до договору оренди земельної ділянки, зокрема у частині визначення сторони орендаря. Зокрема, направити лист-пропозицію укласти додаткову угоду з додатками (проект додаткової угоди та документи на підтвердження того, що особа є спадкоємцем орендаря). Про те, що при спадкуванні права на земельну ділянку необхідно вносити зміни до договору оренди землі в частині заміни орендаря, вказує Держкомзем у Листі від 21.12.2009 року № 23382/17/7-09.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України, кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх доводів і заперечень.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

ФОП Дерев`янчук О.О. звернулась з позовом про визнання права оренди земельної ділянки. Однак, факт спадкування гр. Дерев`янчук О.О. права оренди земельної ділянки не заперечується сторонами та вже встановлений в силу закону, про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.04.2018 року.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не заперечується право оренди земельної ділянки позивачки, при цьому пропонувалось змінити умови існуючого договору щодо розміру орендної плати у відповідності з новою грошовою оцінкою.

За наведених підстав, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що ФОП Дерев`янчук О.О. не доведено покладених в обґрунтування позову обставин, зокрема, наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а неправильно обраний спосіб захисту (сама по собі вимога про визнання права оренди землі за своєю суттю є вимогою про встановлення факту, який має юридичне значення, і не може забезпечити захисту порушеного права позивача) зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Що стосується посилань апеляційної скарги про те, що місцевий господарський суд під час розгляду справи мав вийти за межі позовних вимог, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне відзначити наступне.

Статтею 14 ГПК України імперативно встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 237 ГПК України).

За таких підстав, посилання апеляційної скарги на порушення місцевим господарським судом ст. ст. 2, 5, 11 ГПК України, як на підставу для виходу за межі заявлених у цій справі позовних вимог, не приймаються судом апеляційної інстанції. При цьому, необхідно відзначити, що вказаними статтями врегульовано завдання та основні засади господарського судочинства, способи судового захисту та верховенство права та джерела права, що застосовуються судом, які були дотримані господарським судом першої інстанції під час розгляду цієї справи.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Дерев`янчук Оксани Олександрівни на рішення Господарського суду Сумської області від 26.06.2019 року у справі № 920/220/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 20.05.2019 року у справі № 920/220/19 залишити без змін.

Повернути до Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/220/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.10.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Ю.Б. Михальська

М.Г. Чорногуз