РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.10.2019Справа №910/683/19
За позовом Державної іпотечної установи

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кабінет Міністрів України

про припинення зобов`язання,

За позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору на Національного банку України

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

Державної іпотечної установи

про визнання недійсним одностороннього правочину

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Тодосеєнко В.М.; Вичівська О.Ю.

від відповідача - Таболін О.С.;

від третьої особи-1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Ярошенко А.С.

від третьої особи-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - не з'явився.

від третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - ОСОБА_1; ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про:

- визнання припиненим зобов'язання Державної іпотечної установи () перед Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" () щодо сплати відсоткового доходу за десятий відсотковий період за облігаціями серій "АЗ " згідно Проспекту емісії облігацій серії "Z2", "АЗ", "ВЗ", "СЗ", "D3" Державної іпотечної установи 2013 року;

- визнання припиненим зобов'язання Державної іпотечної установи () перед Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (), яке встановлено Проспектом емісії облігацій серії "Z2", "АЗ", "ВЗ", "СЗ", "D3" Державної іпотечної установи 2013 року щодо погашення облігацій серій "АЗ" в кількості 4 565 шт.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" є боржником Державної іпотечної установи за Договором банківського рахунку №26/995-070 від 27.02.2013, а Державна іпотечна установа є боржником Банку по виплаті відсоткового доходу за десятий відсотковий період за облігаціями серії "A3" згідно Проспекту емісії облігацій серії "Z2", "A3", "B3", "C3", "D3" Державної іпотечної установи 2013 року. Листом №5943/15/1 від 13.12.2018 з посиланням на ст. 601 Цивільного кодексу України та п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування вищевказаних зустрічних однорідних вимог на загальну суму 475 635 475,00 грн. Однак, відповідач, листом №152 від 10.01.2018 повідомив про відсутність правових підстав для задоволення заяви Державної іпотечної установи №5943/15/1 від 13.12.2018.

Ухвалою суду від 30.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи №910/683/19 ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.02.2019. Залучено до участі у справі, в якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про що зазначено в ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 30.01.2019.

11.02.2019 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, через відділ діловодства суду подані письмові пояснення, в яких Фонд визнав поданий позов необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, зокрема зазначив, що оскільки облігації серій «А3», «В3», «С3» емітовані Державною іпотечною установою на загальну суму більше 1,5 млдр. грн. виявлені та включені до складу ліквідаційної маси ПАТ «Дельта Банк», що унеможливлює проведення спірного зарахування зустрічних однорідних вимог та суперечить приписам Положення та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», адже призведе до зменшення ліквідаційної маси ПАТ «Дельта Банк». Окрім того, Фонд зазначив, що зважаючи на умови договору, договірне списання грошових коштів з рахунків Позивача можливе виключно у випадках несвоєчасних розрахунків Клієнта за договором банківського рахунку, у зв'язку з чим абзац 2 пункту 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюється на спірні правовідносини, внаслідок чого позовні вимоги ДІУ є безпідставними та необґрунтованими.

18.02.2019 Кабінетом Міністрів України подана відповідь на пояснення третьої особи-1, відповідно до якої третя особа-2 зазначила, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб помилково вважає, що п. 8 ч.2 ст. 46 Закону повинен застосовуватись виключно у системному зв'язку із пунктами 16,17 розділу VIII Положення №3711. Окрім того, Кабінет Міністрів України визнав твердження Фонду про те, що положеннями договору банківського рахунку від 27.02.2013 №26/995-070 не передбачено договірне списання коштів, такими, що не відповідають дійсності.

21.02.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позову заперечив з наступних підстав:

- оскільки облігації серій «АЗ», «ВЗ», «СЗ» емітовані Державною іпотечною установою на загальну суму більше 1,5 млрд. грн., виявлені та включені до складу ліквідаційної маси AT «Дельта Банк», що унеможливлює проведення спірного зарахування зустрічних однорідних вимог та суперечить приписам Положення №2 і та 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», адже призведе до зменшення ліквідаційної маси Відповідача;

- до відносин сторін застосовуються положення абзацу другого пункту 8 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виключно із врахуванням вимог пунктів 16, 17 розділу VIII Положення №3711, що унеможливлювало проведення спірного зарахування зустрічних однорідних вимог між Банком та ДІУ в силу вимог законодавства, наслідком чого стало прийняття незаконних рішень, які підлягають скасуванню.

- відповідно до абзацу четвертого пункту 8 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зарахування можливе лише за умови, що кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком. Проте, окремі пункти Договору банківського рахунку - п. 5.1 -5.3 передбачають договірне списання лише у випадку невиконання зобов'язань за договором та наявності заборгованості за кредитом ДІУ у іноземній валюті та національній валюті; який отримано, у AT «Дельта Банк».

- листи про зарахування зустрічних однорідних вимог підписані з боку позивача з перевищенням повноважень, які визначені Статутом позивача.

У судовому засіданні 21.02.2019 судом оголошено перерву до 05.03.2019.

Ухвалою суду від 05.03.2019 клопотання Державної іпотечної установи про залучення до участі у справі третьої особи задоволено. Залучено до участі у справі № 910/683/19 Кабінет Міністрів України, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Клопотання Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та Національного банку України про залучення до участі у справі Національного банку України в якості третьої особи задоволено. Залучено до участі у справі №910/683/19 Національний банк України, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Вказаною ухвалою суду відкладено розгляд справи на 09.04.2019.

19.03.2019 позивачем через відділ діловодства суду подана відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач не погодився з твердженнями відповідача, зокрема вказав, що уповноважена особа фонду на ліквідацію має право здійснювати зарахування однорідних зустрічних вимог у випадках встановлених п.8 ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

29.03.2019 Національним банком України подані пояснення на позовну заяву.

04.04.2019 через відділ діловодства суду Національним банком України подана позовна заява, як третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, з вимогами про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви Державної іпотечної установи №5924/15/28 від 12.12.2018 та №5943/15/1 від 13.12.2018 про зарахування однорідних грошових вимог в рахунок погашення облігацій серії "АЗ" згідно Проспекту емісії перед AT "Дельта Банк".

Позовна заява третьої особи з самостійними вимогами мотивована посиланням на незаконність односторонніх правочинів - заяви ДІУ №5924/15/28 від 12.12.2018 та заяви №5943/14/1 від 13.12.2018 про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог в рахунок погашення облігацій серії «А3» відповідно до Проспекту емісії Державної іпотечної установи, з урахуванням того, що погашення облігацій можливе виключено шляхом зарахування коштів, переказаним емітентом на грошовий рахунок, відкритий Центральним депозитарієм, при цьому вимоги, які зараховуються не є однорідними.

Щодо на обґрунтування порушення прав Національного банку України, третя особа з самостійними вимогами повідомила суд, що включені до сьомої черги кредиторські вимоги Національного банку до АТ «Дельта Банк» на суму номінальної вартості облігацій у розмірі - 456 500 000,00 грн. вважаються заставними на підставі договору застави облігацій ДІУ №132/04-14/КТ від 23.04.2014, та підлягають погашенню позачергово.

09.04.2019 Кабінетом Міністрів України подана відповідь на пояснення НБУ на позов про припинення зобов'язань.

Ухвалою суду від 09.04.2019 прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до спільного розгляду з первісним позовом. Розгляд справи призначено на 18.04.2019.

15.04.2019 Національним банком України подані заперечення на відповідь Державної іпотечної установи на пояснення Національного банку України у справі №910/683/19.

У судовому засіданні 18.04.2019 судом оголошена перерва до 16.05.2019.

02.05.2019 Кабінетом Міністрів України подані письмові пояснення по справі, які долучені судом до матеріалів справи.

08.05.2019 Кабінетом Міністрів України подано відзив на позовну заяву Національного банку України, з тих підстав, що факт перебування облігацій серії «А3» в заставі НБУ не є підставою для звільнення відповідача від обов'язку встановленого п.8 ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Окрім того, Національним банком України не доведено наявність порушеного права. Посилання третьої особи з самостійними вимогами на неоднорідність вимог та не настання строку виконання зобов'язання необхідного для зарахування зустрічних однорідних вимог, на думку Кабінету Міністрів України є безпідставним.

16.05.2019 Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнав позов Національного банку України в повному обсязі та просив його задовольнити. Додатково до підстав, які заявлені Національним банком України заявив, що односторонній правочин - дві заяви Державної іпотечної установи від 12.12.2018 №5924/15/28 від 13.12.2018 №5943/15/1 з додатками суперечать загальним вимогам Цивільного кодексу України, оскільки заявлений у них правочин про припинення зобов'язань підписано представниками Державної іпотечної установи з перевищенням меж їх повноважень.

16.05.2019 Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» подана відповідь на пояснення Кабінету Міністрів України.

У судовому засіданні 16.05.2019 судом оголошено перерву до 30.05.2019.

17.05.2019 Національним банком України подана відповідь на відзив Державної іпотечної установи на позовну заяву Національного банку України, в якому третя особа з самостійними вимогами посилається на вчинення правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 475 635 475,70 грн. з боку Державної іпотечної установи з перевищенням меж повноважень, які надані Статутом.

У задоволенні клопотання Кабінету Міністрів України про застосування заходів процесуального примусу, суд відмовив за безпідставністю.

28.05.2019 Кабінетом Міністрів України подана відповідь на відзив АТ «Дельта Банк» на позовну заяву Національного банку України, у якій Кабінет Міністрів України просив постановити ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем зустрічного позову НБУ і продовжити судовий розгляд.

Суд розглянувши відзив відповідача АТ "Дельта Банк", в якому він визнає позовну заяву Національного банку України та просить задовольнити позов Національного банку України у повному обсязі та заслухавши думку сторін вирішив відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову Національного банку України, оскільки визнання АТ "Дельта Банк" (відповідачем) позову суперечить закону та порушує права та інтереси Державної іпотечної установи, тому суд продовжує судовий розгляд.

В підготовчому засіданні 30.05.2019 представник позивача також підтримав подане 28.05.2019 клопотання про застосування заходів процесуального примуси шляхом стягнення в дохід державного бюджету з АТ "Дельта Банк" штрафу в розмірі 17 289, 00 грн. за зловживання процесуальними правами, вчинення дій з метою перешкоджання судочинству, а також стягнути в дохід державного бюджету з Національного банку України штрафу в розмірі 17 289,00 грн. за зловживання процесуальними правами, вчинення дій з метою перешкоджання судочинства.

Ухвалою суду від 30.05.2019 відмовлено відповідачу АТ "Дельта Банк" у прийнятті визнання позову Національного банку України, як третьої особи з самостійними вимогами про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви Державної іпотечної установи №5924/15/28 від 12.12.2018 та №5943/15/1 від 13.12.2018 про зарахування однорідних грошових вимог в рахунок погашення облігацій серії "АЗ" згідно Проспекту емісії перед АТ "Дельта Банк". Продовжено судовий розгляд. Відмолено Державній іпотечній установі (позивачу) в задоволенні клопотання про застосування до АТ "Дельта Банк" та Національного банку України заявлених Позивачем заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами у вигляді стягнення в дохід державного бюджету з АТ "Дельта Банк" у розмірі 17 289,00 грн. та Національного банку України штрафу у розмірі 17 289,00 грн. Оголошено перерву в судовому засіданні до 13.06.2019.

05.06.2019 Національним банком України подані додаткові пояснення на пояснення Державної іпотечної установи від 24.05.2019.

10.06.2019 позивачем подані заперечення на додаткові пояснення Національного банку України.

В підготовчому засіданні 13.06.2019 остаточно визначено предмет спору та характер спірних правовідносин позовних вимог. З'ясовані всі питання визначені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Суд в підготовчому судовому засіданні поставив на обговорення питання про можливість завершення підготовчого провадження, та призначення справи до судового розгляду по суті.

Представники сторін зазначили про можливість закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 13.06.2019 закрито підготовче провадження у справі №910/683/19. Призначено розгляд справи №910/683/19 по суті на 04.07.2019.

У судових засіданнях 04.07.2019, 18.07.2018, 23.07.2019, 06.08.2019 судом оголошувались перерви.

01.10.2019 позивач - Державна іпотечна установа подала через загальний відділ діловодства суду заяву про відвід судді Борисенко І.І.

Вказана заява про відвід головуючому судді І.І. Борисенко у справі мотивовано тим, що суддя І.І. Борисенко розглядає справу № 910/683/19 понад 240 днів, чим порушено норми ст. 195 ГПК України.

Представники Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (відповідача), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача), Національного банку України ( третьої особи, яка заявила самостійні вимоги на предмет спору) не погодились з викладеними Відповідачем обставинами, які на думку Позивача свідчать про наявність підстав, передбачених ст.35 ГПК України, для відводу судді Борисенко І.І. та зазначили, що в даній справі розглядається також Позовна заява Національного банку України, як третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, з вимогами про визнання недійсним одностороннього правочину - заяв Державної іпотечної установи №5924/15/28 від 12.12.2018 та №5943/15/1 від 13.12.2018 про зарахування однорідних грошових вимог в рахунок погашення облігацій серії "АЗ" згідно Проспекту емісії перед AT "Дельта Банк".

Ухвалою суду від 01.10.2019 визнано відвід судді Борисенко І.І необґрунтованим. Заяву Відповідача - Державної іпотечної установи про відвід судді Борисенко І.І. від розгляду справи №910/683/19 передано для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 09.10.2019 (суддя Пасько М.В.) відмолено Державній іпотечній установі в задоволенні заяви про відвід судді Борисенко І.І.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 15.10.2019 судом було заслухано вступне слово позивача, відповідача, третіх осіб, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

У судовому засідання 15 жовтня 2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2013 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (Банк) та Державною іпотечною установою (клієнт) було укладено договір банківського рахунку №26/995-070 (надалі - Договір банківського рахунку), за умовами якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній валюті НОМЕР_1 та отримує плату за обслуговування рахунку згідно з тарифами банку на банківські послуги.

Пунктом 1.2 Договору банківського рахунку передбачено, що банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта щодо перерахування відповідних сум з рахунка та проводити інші операції за рахунком у межах законодавства України.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Кадирова Владислава Володимировича уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" (АТ "Дельта Банк").

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 № 71 "Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 до 02.09.2015 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015 "Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" було продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" по 02.10.2015 включно, продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. по 02.10.2015 включно.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 року № 181 "Про початок ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", яким розпочато процедуру ліквідації Банку з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно та призначено уповноважену особу Фонду, якій делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк", визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, статтями 37, 38, 47-51 вказаного Закону, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В. на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомою, і не потребує доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

За змістом ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Фонд сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

11.01.2016 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження Реєстру вимог кредиторів АТ "Дельта Банк".

Із витягу з Переліку (Реєстру) вимог кредиторів АТ "Дельта Банк", затвердженого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 11.01.2016 (з урахуванням змін №1, затверджених рішенням №291 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 03.03.2016) вбачається, що вимоги позивача акцептовані на загальну суму 3 332 921 190,01 грн. та включені до сьомої черги погашення.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2013 Правлінням Державної іпотечної установи було прийнято рішення про закрите (приватне) розміщення облігацій серії "Z2", "A3", "B3", "C3", "D3".

У п. 4.2 Проспекту емісії облігацій серії "Z2", "A3", "B3", "C3", "D3" Державної іпотечної установи 2013 року (надалі - Проспект емісії) наведено параметри випуску облігацій, а саме:

- характеристика облігацій: серія "Z2" - іменні, відсоткові, з додатковим забезпеченням; серія "A3" - іменні, відсоткові, з додатковим забезпеченням; серія "B3" - іменні, відсоткові, з додатковим забезпеченням; серія "C3" - іменні, відсоткові, з додатковим забезпеченням; серія "D3" - іменні, відсоткові, з додатковим забезпеченням;

- кількість облігацій: 50000 штук відсоткових іменних облігацій, у тому числі: серія "Z2" - 10000 штук; серія "A3" - 10000 штук; серія "B3" - 10000 штук; серія "C3" - 10000 штук; серія "D3" - 10000 штук;

- номінальна вартість облігацій (серій "Z2", "A3", "B3", "C3", "D3"): 100000,00 грн;

- загальна номінальна вартість випуску облігацій: ,00 грн, в тому числі: серія "Z2" - ,00 грн; серія "A3" - ,00 грн; серія "B3" - ,00 грн; серія "C3" - ,00 грн; серія "D3" - ,00 грн.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, Відповідач є власником іменних відсоткових облігацій серії АЗ в кількості 4 565 шт. загальною номінальною вартістю 456 500 000,00грн., емітованих Позивачем (підтверджується реєстром власників іменних цінних паперів вих. №168405зв від 12.12.2018).

Копії відповідних Реєстрів власників іменних цінних паперів, складених Публічним акціонерним товариством "Національний депозитарій України", долучені до матеріалів справи.

Пунктом 4.8 Проспекту емісії передбачено, що виплата відсоткового доходу здійснюється за рахунок коштів емітента в національній валюті депозитарною установою, з якою власник облігацій уклав договір про обслуговування рахунку у цінних паперах. Виплата відсоткового доходу за облігаціями здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок власника облігацій. Виплата відсоткового доходу за облігаціями здійснюється з періодичністю один раз на півроку. Виплата відсоткового доходу здійснюється на підставі реєстру власників, який складає Центральний депозитарій ПАТ "НДУ" на момент завершення операційного дня, що передує даті початку відповідної виплати (даті останньої виплати).

Відсоткова ставка для облігацій ДІУ під державну гарантію, що належать на праві власності Позивачу встановлюється на рівні для серії «АЗ» - 9% річних.

Проспектом емісії встановлена дата закінчення виплати відсоткового доходу за десятий відсотковий період для облігацій серії «АЗ» - 12.12.2018р.

Як зазначає позивач, у Державної іпотечної установи, станом на 12.12.2018р. у позивача виникло зобов'язання виплатити відповідачу відсотковий дохід за облігаціями серії «АЗ» в розмірі 19 135 475,70грн.

Відповідно п.4.7. Проспекту емісії обіг облігацій серії «АЗ» закінчується днем включно 11 грудня 2018 року.

Пунктом 4.9. Проспекту емісії визначена дата погашення облігацій серії «АЗ» - 12 грудня 2018 року.

Державною іпотечною установою було емітовано облігацій серії «АЗ» в кількості 10 000 штук (п. 4.2.2. Проспекту емісії).

Відповідно Довідки про стан рахунку в цінних паперах на 12.12.2018 № 4549 до погашення пред'явлено вся серія облігацій серії «АЗ» в кількості 10 000шт.

Отже, відповідачем пред'явлено позивачу до погашення облігації серії «АЗ» в кількості 4565шт. загальною вартістю 456 500 000,00грн.

Таким чином, як вказує позивач на момент настання у Позивача обов'язку виплати на користь Відповідача 475 635 475,70 грн., в тому числі відсотковий дохід за десятий відсотковий період за облігаціями серії «АЗ» в сумі 19 135 475,70 грн. та суму погашення облігації серії «АЗ» в розмірі 456 500 000,00 грн., відповідач мав заборгованість перед Позивачем в сумі 3 332 921 190,01 грн.

Листом №5943/15/1 від 13.12.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою, якою повідомив Банк про зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме: вимог Державної іпотечної установи до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" за Договором банківського рахунку №26/995-070 від 27.02.2013 на суму 475 635 475,70 грн. та вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Державної іпотечної установи про сплату відсоткового доходу за десятий відсотковий період за облігаціями серії "A3", у розмірі 19 135 475,70 грн. та погашення облігацій серії «А3» в сумі 456 500 000,00 грн. згідно з Проспектом емісії в загальному розмірі 475 635 475,70 грн.

Також, судом встановлено, що 12.12.2018 №5924/15/28 позивач звернувся до відповідача із заявою, якою повідомив Банк про зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме: вимог Державної іпотечної установи до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" за Договором банківського рахунку №26/995-070 від 27.02.2013 на суму 475 635 475,70 грн. та вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Державної іпотечної установи про сплату відсоткового доходу за десятий відсотковий період за облігаціями серії "A3", у розмірі 19 135 475,70 грн. та погашення облігацій серії «А3» в сумі 456 500 000,00 грн. згідно з Проспектом емісії в загальному розмірі 475 635 475,70 грн. Разом з тим, в передостанньому абзаці листа від 12.12.2018 №5924/15/28 позивачем вказується про зарахування на загальну суму 475 635 476,00 грн.

У відповідь на вищевказані заяви відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для задоволення звернення Державної іпотечної установи щодо зарахування зустрічних однорідних вимог в період після затвердження ліквідаційної маси, оскільки це може призвести до порушення прав інших кредиторів Банку.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що відповідач порушує передбачене ст. 601 Цивільного кодексу України та п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" право Державної іпотечної установи на припинення його зобов'язання, а тому просить суд визнати право на припинення зобов'язань перед відповідачем зарахуванням однорідних вимог на підставі п.8 ч.2 ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та визнати припиненим зобов'язання перед відповідачем щодо сплати відсоткового доходу за десятий відсотковий період за облігаціями серій "A3", згідно Проспекту емісії облігацій серії "Z2", "A3", "B3", "C3", "D3" Державної іпотечної установи 2013 року.

Національний банк України, як третя із самостійними вимогами на предмет спору просить суд визнати недійсними односторонні правочини - заяви Державної іпотечної установи №5924/15/28 від 12.12.2018 та №5943/15/1 від 13.12.2018 про зарахування однорідних грошових вимог в рахунок погашення облігацій серії «А3» згідно проспекту емісії перед АТ «Дельта Банк», зважаючи на порушення порядку погашення цінних паперів, з урахуванням того, що спірні вимоги не є зустрічними, однорідними, вчиненими з перевищеннями повноважень, строк виконання по яким ще не настав та вказане зарахування порушує права Національного банку України, як заставного кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 202 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За приписами ст. 602 Цивільного кодексу України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку, питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку регулюються нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Частиною Першою статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що ним встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист і прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до і банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. і

Пункт 8 розділу X Прикінцевих та перехідних положень цього Закону встановлює, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням неплатоспроможним банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, адже цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

11 січня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження Реєстру вимог кредиторів AT «Дельта Банк». Зокрема, відповідно до Довідки із Реєстру від 18 березня 2016 року за вих. №2495, затвердженого Протоколом №005/16-Виконавчої дирекції ФГВФО 11 січня 2016 року таз урахуванням змін №1, затверджених рішенням №291 Виконавчої дирекції ФГВФО 03 березня 2016 року, вимоги Позивача акцептовані на загальну суму 3 332 921 190,01 грн. та включені до сьомої черги, як вимоги юридичної особи, що повністю відповідає статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не заперечується Установою.

Разом з тим, як встановлено судом, між Національним банком та AT «Дельта Банк» для підтримання ліквідності рефінансування були укладені кредитні договори.

В забезпечення виконання умов кредитного договору укладеного між Національним банком та AT «Дельта банк» №132/04-14/КТ від 23.04.2014, між сторонами було укладено 23.04.2014 року Договір застави облігацій ДІУ №132/04- 14/ДІУ (надалі - Договір застави).

Відповідно до пункту 1.2 Договору застави, Заставодавець передав в заставу Заставодержателю облігації ДІУ розміщення, яких здійснюються під гарантії Кабінету Міністрів України (далі - КМУ), які мають наступні характеристики, надалі «Предмет застави»:

Вид цінних паперівМіжнародний номер ідентифікаційнийКількість цінних паперів, штНомінальна вартість за 1 шт. (грн.).Балансова вартість за 1 шт. (грн.).Дата погашення
Облігації Державної іпотечної установи, забезпеченні гарантією КМУНОМЕР_54 565100 000.00102 810,9611.12.2018
Пункт 1.3 Договору застави визначає, що за рахунок застави вимоги Заставодержателя задовольняються повністю, включаючи суму боргу за кредитом та нараховані проценти, штраф, пеню інші витрати Заставодержателя, пов'язані з виконанням грошового зобов'язання Заставодавця у повному обсязі.

Стаття 589 Цивільного кодексу України встановлює, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 Цивільного кодексу країни (далі - ЦК України), застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, що виникає на підставі договору, закону або рішення суду, в силу якої кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Статтею 3 Закону України «Про заставу» та ст. 574 ЦК України встановлено, що заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору кредиту тощо.

Предметом застави, на підставі ст. 576 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про заставу» можуть бути майно та майнові права.

У відповідності до положень частини 3 статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом.

Таким чином, кредиторські вимоги Національного банку України до АТ «Дельта Банк» включені до реєстру вимог кредиторів та забезпечені заставою майна відповідача - облігаціями ДІУ.

Досліджуючи подані заяви (№5943/15/1 від 13.12.2018 №5924/15/28 від 12.12.2018) про зарахування зустрічних однорідних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання їх недійсними, в силу наступного.

Згідно до ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

- перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

- переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність'', або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане;

- перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

- перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

AT «Дельта Банк» довідкою №05-3323787 від 03.10.2016 повідомлено ДІУ, що сума кредиторських вимог Позивача у розмірі 3 332 921 190,01 грн. акцептована та включено до сьомої черги Реєстру акцептованих вимог кредиторів. Задоволення кредиторських вимог ДІУ здійснюватиметься в порядку та строки, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, вказані односторонні правочини вчинені ДІУ після затвердження виконавчою дирекцією Фонду Реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку (11.01.2016 року), а також ліквідаційної маси Відповідача (03.06.2016 року), що суперечить зокрема Положенню про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 року №2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1581/21893 від 14.09.2012 року (надалі - Положення від 05.07.2012 №2).

Відповідно до п. 3.2. Положення від 05.07.2012 №2 з метою забезпечення процедури ліквідації Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) ініціює відкриття накопичувального рахунку неплатоспроможного банку у національній валюті та іноземній валюті, а також у банківських металах (за необхідності) в НБУ.

Згідно з п. 3.3. Положення від 05.07.2012 №2 після відкриття накопичувального рахунку за впорядженням уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку залишок коштів із кореспондентського рахунку банку перераховується на накопичувальний рахунок і з вживаються заходи щодо закриття кореспондентського рахунку такого банку та виключення його з учасників системи електронних платежів (СЕП) у порядку, визначеному нормативно-правовим актом НБУ, що визначає порядок міжбанківського переказу грошей в Україні в національній валюті, протягом 7 робочих днів з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань інформації про перебування юридичної особи у стані припинення, а також повертаються кредиторам розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини банку, що враховувалися на відповідному позабалансовому рахунку (якщо такий облік вівся в територіальному правлінні НБУ за договором з таким банком).

Пунктом 3.4. Положення від 05.07.2012 №2 визначено, що на накопичувальний рахунок банку враховуються кошти такого банку і надходження на його користь. З цього рахунку проводяться розрахунки з кредиторами й оплата витрат на здійснення процедури ліквідації, і також повернення ініціатору переказу коштів відповідно до законодавства про переказ коштів і покупцю активу(ів) майна банку у випадках, визначених цим Положенням.

AT «Дельта Банк» довідкою №5370 від 21.06.2016 повідомлено ДІУ про те, що 17.02.2016 були закриті рахунки, відкриті в AT «Дельта Банк» на ім'я Позивача, а саме:

- поточний рахунок НОМЕР_3 за Договором банківського рахунку №01/995-21886 від 11.11.2013;

- поточний рахунок НОМЕР_4 за Договором банківського рахунку №26/995-070 від 27.02.2013.

Таким чином, оскільки, вимоги ДІУ до AT «Дельта Банк» акцептовані в сьому чергу вимог кредиторів, відповідно право на їх погашення виникне після погашення всіх попередніх черг у порядку визначеному Законом України.

Абзац 16 п. 2.3 глави 2 розділу V Положення від 05.07.2012 №2, також передбачає, що уповноважена особа Фонду на ліквідацію не має права здійснювати будь-які операції з активами та зобов'язаннями неплатоспроможного банку (зокрема здійснювати зарахування зустрічних вимог (у тому числі однорідних), договірне списання, перерахування коштів на інші рахунки, у тому числі в межах одного банку (крім перерахування коштів клієнтів, вимоги яких акцептовані Фондом, для їх обліку на балансовому рахунку вимог кредиторів), крім визначених Законом.

Згідно п. 4.1 глави 4 розділу V Положення від 05.07.2012 №2 Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) з дня початку процедури ліквідації банку приступає до інвентаризації активів і зобов'язань банку та оцінки майна (активів) неплатоспроможного банку з метою формування ліквідаційної маси, а також складає реєстр акцептованих вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 4 ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та п. 4.14 глави 4 розділу V Положення від 05.07.2012 №2 інвентаризація майна банку та формування ліквідаційної маси мають бути завершені в шестимісячний строк з дня прийняття рішення про ліквідацію банку та відкликання банківської ліцензії. Результати інвентаризації та формування ліквідаційної маси відображаються в акті, який підлягає затвердженню виконавчою дирекцією.

У разі виявлення майна, що не було включене до ліквідаційної маси або оприбутковане на баланс банку за результатами претензійно-позовної роботи, з метою забезпечення достовірності переліку майна банку, що входить до його ліквідаційної маси. Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй Фондом відповідних повноважень) може вносити зміни до ліквідаційної маси, але не частіше одного разу на квартал. Такі зміни затверджуються виконавчою дирекцією Фонду.

З огляду на вищевикладене зміни до ліквідаційної маси неплатоспроможного банку можуть бути внесені виключно за наявності належних підстав, які є вичерпними: виявлення майна, що не включене до ліквідаційної маси; оприбуткування майна на баланс такого банку за результатами претензійно-позовної роботи.

Слід зауважити, що ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та абзац 1 п. 4.15 глави 4 розділу V Положення передбачають, що до ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку.

Відповідно до ч. 4 ст. 52 Закону України передбачено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги Фонд не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Частиною 3 ст. 52 Закону України передбачено, що майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставо держателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом.

Таким чином, спеціальним законом унормовано імперативний припис щодо заборони погашення інших кредиторських вимог за рахунок заставного майна, що відповідає основному змісту інституту забезпечення договірного зобов`язання. А відтак, кошти отримані від реалізації предмета застави в силу норм закону спрямовуються виключно на погашення вимог заставодавця. При цьому, інші кредитори вправі розраховувати на погашення своїх вимог за рахунок заставного майна лише у випадку коли вимоги заставодавця погашені та має місце наявність залишку коштів.

Таким чином, вимоги ДІУ до AT «Дельта Банк» за Договорами банківського рахунку є такими, що не настали, оскільки, при направленні заяв ДІУ про зарахування зустрічних вимог погашення вимог кредиторів AT «Дельта Банк» сьомої черги не відбулось.

Отже, оскільки зобов'язання AT «Дельта Банк» за договором банківського рахунку перед ДІУ підлягають виконанню у сьому чергу, погашення якої на разі не відбувається, строк виконання AT «Дельта Банк» перед ДІУ не настав.

При цьому, включені до сьомої черги кредиторські вимоги Національного банку до AT «Дельта Банк» на суму номінальної вартості облігацій у розмірі 456 500 000,00 грн. вважаються заставними, та підлягають погашення позачергово в силу вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Таким чином, зобов'язання не можуть припинитися зарахуванням зустрічних однорідних вимог, в тому числі й з підстав того, що строк виконання таких зобов'язань не настав.

Позаяк, суд вказує, що в період здійснення ліквідаційної процедури банку задоволення вимог третьої особи має здійснюватися в порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбачених статтею 52 Закону.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов'язаними з банком особами.

Разом з тим, відповідно до розділу 3 «Права та зобов'язання Сторін» Договору банківського рахунку від 27 лютого 2013 року за № 26/995-070, укладеного між Позивачем та Відповідачем: Банк має право здійснювати примусове та договірне списання грошових коштів з Рахунку у випадках, передбачених цим договором, іншими договорами, укладених з Банком та чинним законодавством України (підп. 3.1.2 пункту 3.1);

Банк має право без отримання додаткової згоди Клієнта здійснювати договірне списання грошових коштів з Рахунку у випадках несвоєчасних розрахунків Клієнта з Банком по цьому Договору (підп. 3.1.6 пункту 3.1);

Банк зобов'язується: здійснювати договірне списання коштів з рахунків Клієнта у сумі невиконаних зобов'язань за договорами, укладеними між Клієнтом та Міністерством фінансів України про порядок відшкодування витрат державного бюджету, які можуть виникнути у разі виконання Кабінетом Міністрів України гарантійних зобов'язань, та про погашення заборгованості Клієнта перед державою за виконання гарантійних зобов'язань, на користь Міністерства фінансів України (підп. 3.3.8 пункту 3.3).

Отже, окремі пункти Договору банківського рахунку - п.п. 5.1-5.3 передбачають договірне списання у випадку заборгованості за кредитом ДІУ у іноземній валюті та національній валюті; який отримано у АТ «Дельта Банк».

З огляду на вищевикладене, зважаючи на умови договору, договірне списання грошових коштів з рахунків Позивача можливе виключно у випадках несвоєчасних розрахунків Клієнта за Договором банківського рахунку.

А, оскільки порушення умов розрахунків за розрахунково-касове обслуговування не відбувалось, зазначене свідчить, що пункт 8 частини і другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюється на спірні правовідносини.

При цьому, суд вважає слушними твердження відповідача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору про необхідність застосування положення абзацу другого пункту 8 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» із врахуванням вимог пунктів 16, 17 розділу VIII Положення №3711«Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються», яке набрало сили 16.09.2017, зважаючи на те, що 11 січня 2016 кроку виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження Реєстру вимог кредиторів AT «Дельта Банк», тобто на відносини сторін в тому числі розповсюджується дія Положення №3711.

Пунктами 1, 2 «Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються» №3711, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду №3711 від 21.08.2017 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №1104/30972 від 07.09.2017 року за (надалі - Положення №3711) передбачено, що цей Порядок розроблено з метою реалізації вимог статей 29, 45, 46, 49, 52 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Цей Порядок регулює процедури, що виникають в процесі виконання дій щодо визначення суми заборгованості кожному кредитору, віднесення вимог кредиторів до певної черги, відхилення вимог кредиторів у разі не підтвердження їх фактичними даними, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів, внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а також порядок задоволення вимог кредиторів банку, що ліквідується.

Так, пунктами 16, 17 розділу VIII Положення №3711 передбачено, що припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог боржник, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується, здійснюється після початку задоволення Фондом відповідної черги акцептованих вимог кредиторів, до якої віднесені вимоги такого кредитора, за заявою кредитора і в сумі, що підлягає задоволенню вимог.

Припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог здійснюється пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги, у разі, якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного погашення зобов'язань за кредитом боржника перед банком.

Суд не погоджується з твердженнями позивача про відсутність порушеного права Національного банку України, зважаючи на те, що заява ДІУ про припинення зобов'язань перед AT «Дельта Банк» з погашення облігацій призведе до порушення майнових інтересів Національного банку, як заставодержателя.

Окрім того, судом взято до уваги, що погашення облігацій здійснюється за рахунок коштів емітента в національній валюті України - гривні - депозитарною установою, з якою власник облігацій уклав договір про обслуговування рахунку у цінних паперах.

Погашення облігацій у сумі їх номінальної вартості здійснюється на підставі даних реєстру власників облігацій, який складається Центральним депозитарієм ПАТ «Національний депозитарій України» (далі - НДУ) на день, що передує даті погашення та видається на дату погашення.

Погашення облігацій здійснюється шляхомзарахування коштів, переказаних Установою на грошовий рахунок, відкритий НДУ в Розрахунковому центрі, з подальшим переказом коштів з цього рахунку на рахунки депозитарних установ, з якими власники облігацій уклали договір про обслуговування рахунку у цінних паперах, з метою їх подальшого перерахування власникам облігацій.

У визначений строк Проспектом емісії зобов'язання ДІУ перед АТ «Дельта банк» з погашення облігацій серії «А3» погашені не були.

Суд вказує, що порядок погашення цінних паперів здійснюється Центральним депозитарієм відповідно до умов випуску цінних паперів (проспекту цінних паперів або рішення про емісію цінних паперів) (п. 17 Рішення Національної комісії цінних паперів та фондового ринку №735):

- Емітент надає Центральному депозитарію розпорядження про проведення погашення та відповідні документи, на підставі яких здійснюється погашення. Розпорядження має містити реквізити випуску, що погашається, дату початку погашення, термін та спосіб виконання зобов'язань емітента за борговими цінними паперами, що погашаються. Датою обліку вважається дата, що передує даті початку погашення

- За наслідками/результатами погашення Центральний депозитарій засвідчує емітенту факт погашення (непогашення) цінних паперів певного випуску шляхом підпису уповноваженої особи та засвідчення печаткою Центрального депозитарію звіту(ів) емітента про наслідки погашення цінних паперів / про результати погашення облігацій

- Погашення цінних паперів коштами здійснюється Центральним депозитарієм та його клієнтами згідно з Правилами та іншими внутрішніми документами Центрального депозитарію і внутрішніми документами клієнтів Центрального депозитарію шляхом зарахування коштів, переказаних емітентом, на грошовий рахунок, відкритий Центральним депозитарієм у Розрахунковому центрі, з подальшим переказом коштів з цього рахунку (не пізніше трьох робочих днів з дати їх надходження) на рахунки отримувачів - депозитарних установ та депозитаріїв-кореспондентів з метою їх подальшого перерахування власникам цінних паперів. Такі кошти не є власністю або доходами Центрального депозитарію, Розрахункового центру депозитарних установ та депозитаріїв -кореспондентів.

- Депозитарна установа перед проведенням операції списання прав на цінні папери у зв'язку із їх погашенням складає виписку про стан рахунку в цінних паперах депонента у формі паперового або електронного документа та забезпечує його зберігання протягом п'яти років з дня проведення такої операції.

Тобто відповідно до вимог вказаного вище Рішення НКЦПФР №735, погашення облігацій можливе виключного шляхом зарахування коштів, переказаних емітентом, на грошовий рахунок, відкритий Центральним депозитарієм у Розрахунковому центрі.

Рішення НКЦПФР від 27.12.2013 №2998 затверджено «Положення про порядок здійснення емісії облігацій підприємств, облігацій міжнародних фінансових організацій та їх обігу» (п. 2 розділу 4), відповідно до якого погашення відсоткових та дисконтних облігацій здійснюється виключно грошима.

В п. 4.9. Проспекті емісії облігацій встановлено, що погашення облігацій здійснюється за рахунок коштів емітента в національній валюті України - гривні - депозитарною установою, з якою власник облігацій уклав договір про обслуговування рахунку у цінних паперах.

Судом також досліджено, що вимоги про зарахування - як односторонній правочин заявлені позивачем з посиланням на його Лист про зарахування від 13.12.2018. Однак, судом встановлено, що таких листи було два (від 13.12.2018 №5943/15/1, від 12.12.2018 №5924/15/28). При цьому лист від 12.12.2018 надано за підписом представника ДІУ за довіреністю.

Також судом встановлено, що і лист від 13.12.2018 так і лист від 12.12.2018 підписані з боку позивача з перевищенням повноважень, які визначені Статутом позивача. Так п. 22 Статуту ДІУ, визначено, що майно Установи закріплюється за нею на праві господарського відання.

Пунктом 21 Статуту визначено, що до складу майна включаються оборотні активи, а джерелом формування майна серед іншого є кошти від розміщення цінних паперів, випущених, емітованих Установою, (п. 24 Статуту).

Пунктом 33 Статуту визначено, які органи належать до сфери управління Установою. Такими органами вказано наглядову раду і правління.

Пункт 34 Статуту нагляд за діяльністю, фінансовою стабільністю Установи і дотриманням нею мети діяльності здійснює наглядова рада в межах визначеної компетенції.

Заяви про зарахування звід 12.12.2018 №5924/15/28 та від 13.12.2018 №5943/15/1 підписані головою правління та представником за довіреністю.

П.п.8 п.41 Статуту ДІУ визначено, що до компетенції правління належить прийняття рішення щодо вчинення правочинів (крім операцій рефінансування іпотечних кредитів, які відповідають єдиним стандартам, та операцій під час первинного розміщення цінних паперів) У разі вчинення правочинів на суму, що дорівнює або перевищує 10 відсотків суми активів балансу станом на останню звітну дату, таке рішення приймається за погодженням з наглядовою радою.

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом-суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Згідно з п. 27 статутний капітал Установи становить 2 355 659 719,85 грн. Також, інформація про фінансові показники ДІУ розміщена на офіційному сайті Установи та є публічною (http://ipoteka.gov.ua/node/6).

Згідно даних розміщених на офіційному інтернет порталі Державної іпотечної установи http://ipoteka.gov.Ua/node/6 у розділі фінансова звітність - розміщена інформація про фінансові показники діяльності установи за 2018 рік, із представленої інформації вбачається (ст. 30), що загальний розмір активів станом на 31.12.2018 становить 1 млр. 827 млн. грн.

Відповідно до відомостей розміщених на веб порталі Агентства з розвитку інфраструктури Фондового ринку України (режим доступу - smida.gov.ua) вартість активів ДІУ становить ,00 грн. на останню звітну дату.

Таким чином, оприлюднена ДІУ інформація відносно фінансових показників своєї діяльності підтверджує доводи відповідача та третьої особи з самостійними вимогами про необхідність отримання рішення правління ДІУ та погодження з наглядовою радою ДІУ відносно вчинення правочину на суму 475 635 475,00 грн.

Таким чином, заяву від 13.12.2018 № 5943/15/1 підписано від імені ДІУ Головою правління - Камузом А. О., яка не погоджена наглядовою радою на дату її підписання, а тому правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 475 635 475,70 грн. вчинено з боку ДІУ з перевищенням меж повноважень, які надані Статутом.

Щодо заяви від 12.12.2018 № 5924/15/28, то таку заяву підписано представником ДІУ за довіреністю - Соболевим О. А. на підставі довіреності від 16.07.2018. Вказана довіреність видана Головою Правління - Камузом А. О. і перелік повноважень, які у ній зазначені є вичерпним.

Довіреності видана на ім'я Соболева О.А. не містить повноважень вчиняти представнику односторонній правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 475 635 475,70 грн., окрім того також відсутнє попереднє рішення наглядової ради ДІУ на вчинення такого правочину Соболевим О. А. відповідно до вимог п.п. 8) п. 41 Статуту ДІУ.

Враховуючи вищевикладене, спірні односторонні правочини 12.12.2018 № 5924/15/28, 13.12.2018 № 5943/15/1 вчинені з перевищенням наданих повноважень.

Відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Частиною 3 ст. 92 ЦК України визначено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст. 203 ЦК України Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За встановлених судом обставин справи, враховуючи вищевикладене, судом задовольняється вимога про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви Державної іпотечної установи №5924/15/28 від 12.12.2018 та №5943/14/1 від 13.12.2018 про зарахування однорідних грошових вимог в рахунок погашення облігацій серії "АЗ" згідно Проспекту емісії перед AT "Дельта Банк".

У зв'язку з визнанням недійсним судом заяви одностороннього правочину - заяви Державної іпотечної установи №5924/15/28 від 12.12.2018 та №5943/14/1 від 13.12.2018 про зарахування однорідних грошових вимог в рахунок погашення облігацій серії "АЗ" згідно Проспекту емісії перед AT "Дельта Банк", вимоги про визнання припинення зобов'язання Державної іпотечної установи () перед Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" () щодо сплати відсоткового доходу за десятий відсотковий період за облігаціями серій "АЗ " згідно Проспекту емісії облігацій серії "Z2", "АЗ", "ВЗ", "СЗ", "D3" Державної іпотечної установи 2013 року та визнання припиненим зобов'язання Державної іпотечної установи () перед Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (), яке встановлено Проспектом емісії облігацій серії "Z2", "АЗ", "ВЗ", "СЗ", "D3" Державної іпотечної установи 2013 року щодо погашення облігацій серій "АЗ" в кількості 4 565 шт., судом не задовольняються.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд вимог Державної іпотечної установи покладається на позивача, у зв'язку з відмовою в позові. Разом з тим, у зв'язку з задоволенням вимог Національного банку України, судовий збір покладається на відповідачів за позовом третьої особи з самостійними вимогами порівну.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 74-86, 129, 232, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державної іпотечної установи відмовити повністю.

Позов Національного банку України задовольнити повністю.

Визнати недійсним односторонній правочин - заяви Державної іпотечної установи №5924/15/28 від 12.12.2018 та №5943/15/1 від 13.12.2018 про зарахування однорідних грошових вимог в рахунок погашення облігацій серії "АЗ" згідно Проспекту емісії перед AT "Дельта Банк".

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, бьуд. 36-Б, ідентифікаційний код 34047020) на користь Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9, ідентифікаційний код 00032106) 960 (дев'ятсот шістдесят) грн. 50 коп. судового збору.

Стягнути з Державної іпотечної установи (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, ідентифікаційний код 33304730) на користь Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9, ідентифікаційний код 00032106) 960 (дев'ятсот шістдесят) грн. 50 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України

Повне рішення складено 28.10.2019

Суддя І.І. Борисенко