РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.10.2019Справа № 910/3231/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп - Україна"

до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про стягнення 816 897,82 грн.

Суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

від позивача - Волошин О.І. - представник

від відповідача 1 - не з`явився

від відповідача 2 Ткач С.С. - представник

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві та Державного податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві про відшкодування шкоди та стягнення суми 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок прострочення повернення позивачеві з Державного бюджету України суми надміру сплаченого грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 2027413,00 грн., йому було заподіяно шкоду у вигляді матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2019 відкрито провадження у справі № 910/3231/19 та призначено підготовче засідання на 15.04.2019.

03.04.2019 відділом діловодства суду від відповідача2 отримано відзив на позовну заяву.

08.04.2019 відділом діловодства суду від позивача отримано відповідь на відзив.

12.04.2019 відділом діловодства суду від відповідача2 отримано пояснення по справі.

15.04.2019 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

22.04.2019 відділом діловодства суду від відповідача1 отримано відзив на позовну заяву

Ухвалою суду від 23.04.2019 розгляд справи призначено на 31.05.2019.

25.04.2019 відділом діловодства суду від відповідача2 отримано заперечення на відповідь на відзив.

26.04.2019 відділом діловодства суду від позивача отримано відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 31.05.2019 закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 05.07.2019.

Ухвалою суду від 05.07.2019 розгляд справи відкладено на 30.08.2019.

06.08.2019 відділом діловодства суду від відповідача2 отримано додаткові пояснення.

19.08.2019 відділом діловодства суду отримано клопотання про приєднання до матеріалів справи.

30.08.2019 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

У зв`язку з виходом судді Мельника В.І. з лікарняного, справа підлягає призначенню до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 призначено розгляд справи на 21.10.2019.

В судове засідання 21.10.2019 представник позивача з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 21.10.2019 представник відповідача 2 з`явився, просив суд відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

28.04.2016 позивач подав до ДПІ у Дніпропетровському районі ГУ ДФС у місті Києві заяву про повернення на поточний рахунок товариства суми надміру сплаченого грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства в розмірі 2027413,00 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно з підпунктом 17.1.5 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України, платнику податків надано право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно з пунктами 43.1 - 43.6 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою 28.04.2016 . Враховуючи вище зазначені норми законодавства та передбачені строки щодо повернення коштів, останні повинні були бути виплачені позивачеві - 18.05.2019.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2018 у справі №826/8216/16 визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку про повернення з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» суми надміру сплаченого грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 2027413, 00 грн. (два мільйони двадцять сім тисяч чотириста тринадцять гривень) та зобов`язано Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві підготувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок про повернення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» суми надміру сплаченого грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 2027413, 00 грн.

Позивач зазначає, що станом на день судового засідання надміру сплачена сума грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства в розмірі 2027413,00 грн. йому не повернута з бюджету в зв`язку із бездіяльністю відповідача щодо неподання до органу Державної казначейської служби України відповідного висновку, внаслідок чого з 19.05.2016 порушено право позивача на одержання такої суми.

В зв`язку із простроченням повернення із Державного бюджету України суми надміру сплаченого грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 2027413,00 грн., на думку позивача йому було завдано шкоду у вигляді матеріальних витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів. Розмір шкоди за період з 19.05.2016 р. по 28.02.2019 р. складає 647 594,95 грн. Крім того позивач також просить стягнути 3% річних в розмірі 169 302,87 грн. за період з 19.05.2016 по 28.02.2019.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини.

Відповідно до частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Умовами статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1)втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Крім того, згідно зі статтею 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

За таких обставин необхідною підставою для притягнення державного органу до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Неправомірність дій відповідача-2 підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2018 у справі №826/8216/16, яка має преюдиційне значення для розгляду даної справи про відшкодування збитків та згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України незаконність дій відповідача-2 та не потребує доказування при розгляді цієї справи.

Отже, встановлені в судовому порядку по справі № 826/8216/16 факти незаконності дій відповідача-1 повторного доведення не потребують.

Суд вважає що шкода заподіяна державним органом громадянам чи юридичним особам при здійсненні повноважень, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Позовні вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача шкоди в розмірі 647594,95 грн. підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути в зв`язку із простроченням повернення з бюджету коштів 3 % річних в розмірі 169302,87 грн.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

- повернення виконаного за недійсним правочином;

- витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

- повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

- відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ч.2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доводи відповідача проти позову спростовуються наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги повністю.

2. Стягнути із Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» (02098, м. Київ, вул. Березняківська 29, 1 поверх, літера Б, ідентифікаційний код 30579869) матеріальну шкоду в розмірі 647 594 (шістсот сорок сім тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 95 коп., 3% річних в розмірі 169302 (сто шістдесят дев`ять тисяч триста дві) грн. 87 коп., судовий збір в розмірі 2539 (дві тисячі п`ятсот тридцять дев`ять) 54 коп.

3. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.10.2019

Суддя В.І. Мельник