ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 справа № 921/351/19

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., секретаря судового засідання Хороз І. Б., розглянув по суті у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Збаразької центральної районної комунальної лікарні, м. Збараж Тернопільської області,
до відповідача:підприємства «Аргентум» громадської організації «Науково-дослідне об`єднання», м. Львів,
про: стягнення 157'299,90 грн (з яких: 146'474,86 грн - основний борг, 8'393,04 грн - інфляційні втрати, 2'432,00 грн - три відсотки річних).
За участю представників сторін:
позивача:не з`явився,
відповідача:Козак Р.Я. - представник (довіреність № 171019/1 від 17.10.2019).

Рух справи

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Збаразької центральної районної комунальної лікарні до підприємства «Аргентум» громадської організації «Науково-дослідне об`єднання» про стягнення 157'299,90 грн (з яких: 146'474,86 грн - основний борг, 8'393,04 грн - інфляційні втрати, 2'432,00 грн - три відсотки річних).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 30.09.2019. Відповідну ухвалу суду сторони отримали 06.09.2019, що підтверджується долученими до матеріалів справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, на яких представники сторін власноручно розписались.

30 вересня 2019 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 17.10.2019 та постановлено ухвалу про виклик відповідача у судове засідання на 17.10.2019. Вказану ухвалу про виклик відповідач отримав 16.10.2019.

08 жовтня 2019 року від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи 17.10.2019 без участі уповноваженого представника позивача та додаткові письмові пояснення, які, зокрема, стосуються розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

У судове засідання 17.10.2019 представник відповідача з`явився, письмовий відзив на позов не подав, однак проти позову усно заперечив. Факт поставки та отримання товару за спірним договором не заперечував.

Частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відтак, суд вважає за необхідне розглянути спір по суті у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 17.10.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

На виконання умов договору № 258 про постачання брухту і відходів з вмістом дорогоцінних металів від 15.05.2018 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 446'474,86 грн. Відповідач оплатив отриманий товар частково в загальному розмірі 300'000,00 грн. Так, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 146'474,86 грн - боргу, 8'393,04 грн - інфляційних втрат та 2'432,00 грн - три відсотки річних.

Позиція відповідача

Відповідач відзив на позов не подав, проти позову усно заперечив. Факт поставки за договором не заперечив.

Обставини справи

15 травня 2018 року між підприємства «Аргентум» громадської організації «Науково-дослідне об`єднання» (Одержувач за договором) та Збаразькою центральною районною комунальною лікарнею (Відправник за договором) укладено договір № 258 про постачання брухту і відходів з вмістом дорогоцінних металів (надалі - Договір). За умовами цього Договору, Відправник постачає брухт та відходи з вмістом дорогоцінних металів (надалі - ДМ), а Одержувач приймає брухт та відходи та вилучає ДМ (п. 1.1. Договору).

Згідно з п. 4.2. Договору, розрахунок із відправником здійснюється Одержувачем у безготівковій формі на поточний банківський рахунок Відправника в терміни:

- за срібло - до 90 днів;

- за всі інші ДМ - до 180 днів.

Протоколом угоди про договірну ціну на дорогоцінні метали і відходах та брухті по договору № 258 від 15.05.2018 сторонами досягнуто угоди про величину договірної ціни за дорогоцінні метали у брухті. Закріплено, що протокол є основою проведення взаємних розрахунків і платежів між Одержувачем та Відправником.

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв дорогоцінні метали, а саме:

1. Золото диски 900 проба, 467,47 г - ціна за 1 г - 850,00 грн;

2. Золото обрізки 900 проба, 41,52 г - ціна за 1 г - 850,00 грн;

3. Камерна проволока 750 проба, 89,364 г - ціна за 1 г - 850,00 грн;

4. Золото опилки 900 проба, 1,050 г - ціна за 1 г - 850,00 грн;

на загальну суму 446'474,86 грн.

Свій обов`язок з оплати відповідач виконав частково на загальну суму 300'000,00 грн, що підтверджується долученої до матеріалів справи копією банківської виписки по рахунку позивача.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами претензіями про погашення заборгованості за Договором, зокрема, лист від 20.12.2018 № 2467, лист від 04.02.2019 № 224, лист від 05.03.2019 № 526, лист від 28.03.2019 № 672 та претензія від 14.05.2019 № 934. Доказів надіслання вказаних листів до матеріалів справи позивачем не долучено, проте з листа від 28.03.2019 № 672 та претензія від 14.05.2019 № 934 встановлено, що такі отримано В . Срібним 01.04.2019 та 15.05.2019 відповідно.

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань одним із засновників, директором та підписантом відповідача є Срібний В.М.

Також, до матеріалів справи долучено Акт звіряння розрахунків станом на 15.05.2019 підписаний та скріплений печатками підприємств, з якого вбачається заборгованість відповідача в 146'474,86 грн.

Оцінка доказів, позиція та висновки суду

Між сторонами у справі виникли зобов`язання на підставі Договору в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 4.2. Договору, розрахунок із відправником здійснюється Одержувачем у безготівковій формі на поточний банківський рахунок Відправника в терміни: - за срібло - до 90 днів; - за всі інші ДМ - до 180 днів.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято дорогоцінні метали на загальну суму 446'474,86 грн, що підтверджується Актом приймання-передання №16-18 від 16.05.2019, долученим до матеріалів справи. Кореспондуючий обов`язок з оплати за Договором відповідач виконав частково в розмірі 300'000,00 грн (100'000,00 грн - 23.05.2018 та 200'000,00 грн - 28.08.2018). Інших доказів щодо оплати за Договором до матеріалів справи сторонами не надано.

Відтак, вимоги позивача про стягнення 146'474,86 грн - боргу є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, розглянувши вимоги про стягнення 2'432,00 грн - трьох відсотків річних, перевіривши наданий розрахунок, зазначає, що такий частково здійснено правильно, а тому заявлені вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в розмірі 2'419,84 грн.

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
146474.8612.11.2018 - 31.05.20192013 %2419.84
Що стосується заявлених до стягнення 8'393,04 грн - інфляційних втрат, суд перевіривши наданий розрахунок, встановив, що такий є частково правильним, адже позивачем не враховано наступного.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18 щодо нарахування інфляційних втрат зазначає наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18. Також, відповідної позиції дотримується Верховний Суд у постанові № 913/159/18 від 30.07.2019.

Відтак, здійснивши власний розрахунок за наведеними вище правилами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат є частково обґрунтованими та підлягають до задоволення в розмірі 7'323,98 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
01.12.2018 - 31.05..861.0507323.98153798.84
Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 2'343,22 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 180, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з підприємства «Аргентум» громадської організації «Науково-дослідне об`єднання» (адреса: 79035, місто Львів, вулиця Зелена, будинок 115 «Б»; ідентифікаційний код 39613877) на користь Збаразької центральної районної комунальної лікарні (адреса: 47302, Тернопільська область, місто Збараж, вулиця Павлова, будинок 2; ідентифікаційний код 02000702) 146'474,86 грн - основного боргу, 7'323,98 грн - інфляційних втрат, 2'419,84 грн - три відсотки річних та 2'343,28 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 21.10.2019.

Суддя Трускавецький В.П.