ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2469/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Валтекс" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, 2);

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Потапенко Людмили Василівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 22 522,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 21.08.2019 року до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю „Валтекс" вх. ГСОО №2527/19 до відповідача - Фізичної особи-підприємця Потапенко Людмили, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 22 522,23 грн., з яких: 9 911,17 грн. - основний борг, 2 447,44 грн. - пеня, 208,03 грн. - 3% річних та 9 955,59 грн. - штраф, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №53/07/16 від 28.07.2016р. в частині сплати вартості переданого товару.

Ухвалою господарського суду від 27.08.2019 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/2469/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку ст.ст. 247-252 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, даною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також було роз`яснено відповідачу право щодо звернення до суду у відповідний строк з клопотанням про призначення проведення справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвала суду від 27.08.2019р. була надіслана позивачу на визначену у позовній заяві адресу та отримана останнім 02.09.2019р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 46).

Відповідачу по справі ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого господарським процесуальним кодексом України та отримана останнім 05.09.2019р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 45).

Згідно з ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

При цьому, суд зазначає, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Із змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Так, відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Аналогічні положення щодо договору поставки містяться і у ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Як встановлено матеріалами справи, 28.07.2016 року між ТОВ „Валтекс" (надалі - постачальник) та ФОП Потапенко Людмила Василівна (надалі - покупець) було укладено договір поставки №53/07/16 (надалі - договір), згідно умов якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність у зумовлені строки покупцеві спецодяг та взуття робоче (далі - товар), а покупець зобов`язався прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму відповідно до умов договору.

Відповідно до п.1.2 договору, найменування одиниці виміру, ціна товару, що підлягає поставці за цим договором, зазначаються у рахунку-фактурі, видатковій накладній та/або специфікації/ях.

Згідно п. 4.2 договору, товар супроводжується наступними документами: рахунок-фактура, накладна на відвантаження (видаткова накладна), податкова накладна.

За умовами п. 4.5 договору, перехід права власності та ризиків на товар відбувається в момент передачі товару покупцеві (підписання видаткової накладної).

Відповідно до п. 5.5 договору, розрахунок за поставлений товар здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника. За домовленістю сторін розрахунок за поставлений товар може бути здійснено у будь-якій іншій формі , не забороненій чинним законодавством України.

Пунктом 5.6 договору передбачено, що покупець здійснює попередню оплату в розмір 100 % вартості партії товару, що підлягає поставці, на підставі рахунку-фактури постачальника.

За умовами п. 11.1 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2017р.

30.12.2017 року між сторонами у справі було укладено додаткову угоду до договору №53/07-16 від 28.07.2016 року, згідно якої сторони дійшли згоди та виклали п. 11.1 та п. 5.7 у наступних редакціях: „11.1. Цей договір вважається укладеним і набирає чинності моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2020 року" „5.7. У випадку здійснення постачальником дострокової поставки товару, тобто до виконання покупцем п. 5.6 цього договору. розрахунок здійснюється наступним чином: покупець перераховує на поточний рахунок постачальника кошти в розмірі 100% вартості поставленої партії товару не пізніше 5-ти банківських днів з моменту отримання товару".

Як встановлено матеріалами справи, згідно видаткової накладної №61 від 21.01.2019р. позивачем було передано, а відповідачем прийнято товар черевики юхтинові утеплені кількістю 232 пари на загальну суму 66370,56 грн.

При цьому, позивач наполягає, що станом на 21.03.2019 року відповідач частково розрахувався за отриманий товар сплативши лише грошові кошти у розмірі 56 459,39 грн., а саме:28.12.2018р. сплатив 31 000,00 грн., 31.01.2019р. - 15 459,39 грн. та 21.03.2019р. - 10 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками банку (а.с. 18-23 з оборотом).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, із наявних в матеріалах справи первинних документів вбачається, що між сторонами у справі відбулись господарські операції з приводу поставки товару.

Відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконав умови укладеного між сторонами договору №53/07/16 від 28.07.2016 року, а саме за фактично отриманий товар у спірний період розрахувався лише частково сплативши грошові кошти у сумі 56 459,39 грн., доказів здійснення інших проплат відповідачем не надано.

З урахуванням викладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 9911,17 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За приписами статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами п. 9.2 договору, у випадку прострочення терміну оплати покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. У випадку, якщо прострочення оплати перевищує 15 календарних днів, покупець додатково сплачує постачальникові штраф в розмірі 50% заборгованості Штрафні санкції (пеня, штраф), визначені даним пунктом, нараховуються постачальником та оплачується без будь-яких обмежень у строках до повного виконання грошових зобов`язань покупцем.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені, наведеної в листі Національного банку України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на виконання Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", сума простроченого платежу помножена на розмір пені за кожен день прострочення у відсотках, розділена на сто та помножена на кількість днів прострочення платежу буде дорівнювати сумі пені за прострочення платежу.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд, перевіривши розрахунок пені у розмірі 2447,44 грн., що наведений у розрахунку позивача (а.с.5-6) обчисленої по 13.08.2019 року встановив, що при здійсненні відповідного розрахунку позивач допустив помилку, а саме здійснив нарахування пені не врахувавши здійсненні відповідачем проплати 31.01.2019р. у сумі 15459,39 грн. та 21.03.2019р. у сумі 10000,00 грн., в зв`язку з чим станом на зазначені дати невірно визначив розмір заборгованості.

З огляду на викладене суд здійснив власний розрахунок пені з урахуванням дати здійснених відповідачем проплат та встановив, що сума пені становить 2422,32 грн.

Розрахунок пені

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені
35370.5629.01.2019 - 30.01.2019218.0000 %0.099 %69.77
19911.17 31.01.2019 - 31.01.2019118.0000 %0.099 %19.64
01.02.2019 - 14.03.20194218.0000 %0.099 %824.81
15.03.2019 - 20.03.2019618.0000 %0.099 %117.83
9911.17 21.03.2019 - 25.04.20193618.0000 %0.099 %351.91
26.04.2019 - 06.06.20194217.5000 %0.096 %399.16
07.06.2019 - 18.07.20194217.5000 %0.096 %399.16
19.07.2019 - 13.08.20192617.0000 %0.093 %240.04

Отже, загальна сума пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 2422,32 грн.

Суд, перевіривши розрахунок штрафу у розмірі 9955,59 грн. (а.с. 6), здійснений позивачем на підставі п.9.2 укладеного між сторонами договору, вважає його вірним та обґрунтованим.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Водночас, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення 3% річних у розмірі 208,03 грн. (а.с. 6), нарахованих по 13.08.2019р. суд встановив, що позивач допустився помилки аналогічної, що й при здійсненні розрахунку пені, в зв`язку з чим суд зробив власний розрахунок згідно якого сума 3% річних становить 204,93 грн.

Розрахунок 3% річних

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихСума процентів
35370.5629.01.2019 - 30.01.201923 %5.81
19911.1731.01.2019 - 20.03.2019493 %80.19
9911.1721.03.2019 - 13.08.20191463 %118.93

Отже, загальний розмір 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача становить 204,93 грн.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ „Валтекс" та стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 9911,17 грн., штрафу у розмірі 9955,59 грн., пені у розмірі 2422,32 грн. та 3% річних у розмірі 204,93 грн.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. покладаються на позивача та відповідача пропорційно розміру задоволених судом вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Потапенко Людмили Василівни ( АДРЕСА_1 ; ід. кодНОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Валтекс" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, 2; ) 9911/дев`ять тисяч дев`ятсот одинадцять/грн. 17 коп. основного боргу, 9955/девять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять/ грн. 59 коп. штрафу, 2422/дві тисячі чотириста двадцять дві/грн. 32 коп. пені та 204/двісті чотири/грн. 93 коп. 3% річних.

3.В решті позову відмовити.

4.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Потапенко Людмили Василівни ( АДРЕСА_1 ; ід. кодНОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Валтекс" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, 2; ) 1918/одна тисяча дев`ятсот вісімнадцять/грн. 50 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його підписання.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 22.10.2019р.

Суддя Ю.М. Невінгловська