ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

закриття провадження у справі

21.10.2019м. ДніпроСправа № 904/3556/19

за позовом Приватного підприємства "РЕМСЕРВІС - АТП 11211", м. Марганець, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Експрес-логістик", м. Марганець, Дніпропетровська область

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача Виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області, м. Марганець

про визнання недійсними окремих частин нікчемного правочину

Суддя Назаренко Н.Г.

За участю секретаря судового засідання Вязовська К.В.

Представники:

Від позивача не з`явився

Від відповідача Сабадин А.В. - адвокат

Від третьої особи Ноздрін М.М. - представник

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "РЕМСЕРВІС - АТП 11211" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженої відповідальністю "Транспортна компанія "Експрес-логістик" в якому просить: визнати недійсними окремі частини нікчемного правочину - Договору про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Марганці № 11 від 01.07.2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Експрес-логістик", а саме: пункти 1.1. та 6.1. якими встановлюється:

Організатор надає перевізникові право на перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування Маршрут №1 "Міська лікарня - Городище 1-А", а Перевізник зобов`язується надати якісні та безпечні транспортні послуги населенню на умовах, визначених конкурсом та додатковими умовами обслуговування маршруту:

Назва маршруту Міська лікарня Городище 1-А
Номер маршруту Маршрут №1
Дозволений режим руху (звичайний, експресний, маршрутне иаксі) Звичайний
Довжина маршруту у прямому/звороному напрямках, км12,0/16,5
Переодичність виконання перевезень Щоденно
Кількість графіків руху (автобусів), од1 графік
Клас, категорія автобусів Категорія М2 клас І та (або) категорія М3 клас І, та (або) М3 клас ІІ
Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до 1 липня 2024 року.

Ухвалою від 16.08.2019 позовну заяву залишено без руху та зобов`язано позивача усунути недоліки.

22.08.2019 позивач надав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви та зміну підстав позову.

Ухвалою суду від 23.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.09.2019.

04.09.2019 відповідач надав до суду клопотання про закриття провадження у справі, зазначивши, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Ухвалою суду від 09.09.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача Виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області та розгляд справи відкладений до 01.10.2019.

09.09.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на те, що відсутні підстави для визнання недійсними окремих частин нікчемного правочину.

09.09.2019 відповідач надав до суду клопотання про залучення співвідповідача- Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області, обґрунтовуючи це тим, що за оспорюваним правочином, права та обов`язки виникли між позивачем та Виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області, який надає право здійснювати перевезення пасажирів шляхом укладення договору.

24.09.2019 позивач надав відповідь на відзив, в якій просить суд відмовити відповідачу в задоволенні його відзиву та клопотанні про закриття провадження по справі.

Ухвалою від 01.10.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 20.11.2019. та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 21.10.2019.

08.10.2019 на адресу суду від третьої особи надійшов відзив на позовну заяву, в якому третя особа просить відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки не погоджується з позовом та просить закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 ГПК України пояснення третьої особи підписуються третьою особою або її представником.

Однак, в супереч зазначеному відзив третьої особи не підписаний.

На підставі викладеного суд не приймає відзив третьої особи до розгляду.

Позивач у судове засідання призначене на 21.10.2019 не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений в судовому засіданні 01.10.2019. Крім того, ухвалу від 01.10.2019 позивач отримав 08.10.2019, що підтверджується підписом його представника у поштовому повідомленні № 039.

Відповідач у судовому засіданні підтримав заяву про закриття провадження у справі.

Третя особа підтримала заяву відповідача про закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку про задоволення заяви відповідача про закриття провадження у справі на підставі наступного.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1 та 2 частини 1 Статті 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 3 Закону України «Про автомобільний транспорт» установлює, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування, а також види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» забезпечення організації пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту, а на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області (внутрішньообласні маршрути), - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації.

Вказані повноваження виконавчого органу сільської, селищної, міської ради кореспондуються з повноваженнями, зазначеними у підпунктах 10 та 12 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а повноваження адміністрації - з пунктом 2 статті 20 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Пункт 2 вказаної статті 20 цього Закону передбачає, що місцева державна адміністрація забезпечує організацію обслуговування населення підприємствами, установами та організаціями житлово-комунального господарства, зв`язку, телебачення, радіомовлення, торгівлі та громадського харчування, побутового і транспортного обслуговування незалежно від форм власності.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Положеннями частини другої вказаної статті Закону визначено, що відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування приміських та міжміських, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути), з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються дозволом органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування автобусних маршрутів, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування (рейсів), які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника.

Таким чином, враховуючи вказані приписи норм матеріального та процесуального права, слід зазначити, що на органи виконавчої влади та місцевого самоврядування покладені повноваження із забезпечення обслуговування населення засобами транспорту, в тому числі із залученням з цією метою на договірних засадах підприємств, установ, та організацій незалежно від форм власності.

Пунктом 16 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що адміністративний договір - спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону: для розмежування компетенції чи визначення порядку взаємодії між суб`єктами владних повноважень; для делегування публічно-владних управлінських функцій; для перерозподілу або об`єднання бюджетних коштів у випадках, визначених законом; замість видання індивідуального акта; для врегулювання питань надання адміністративних послуг.

Договір на організацію перевезення пасажирів є публічно-правовим договором, який передбачає: обов`язки перевізника забезпечити певний парк автомобілів, їх технічний стан, умови щодо тарифів, тощо. Таким чином договір визначає умови, за яких перевізнику дозволяється здійснювати господарську діяльність з перевезення пасажирів.

При цьому відносини замовника перевезень та перевізника у різних випадках оформлюються різними документами - у певних випадках оформлюються договором, а в інших - дозволом. Водночас значення як дозволу, так і договору одне й те саме - встановлення вимог до перевізника щодо здійснення ним господарської діяльності. Тому і правова природа як дозволу, так і договору щодо організації перевезень - однакова.

Отже, якщо відповідно до законодавства оформлюється не дозвіл, а договір, то такий договір має природу адміністративного.

Договір на організацію перевезення пасажирів є публічно-правовим договором, який передбачає: обов`язки перевізника забезпечити належний рівень транспортного обслуговування пасажирів, умови щодо тарифів тощо. Таким чином, договір визначає умови, за яких перевізнику дозволяється здійснювати господарську діяльність з перевезення пасажирів.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить визнати недійсними окремі частини Договору про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Марганці № 11 від 01.07.2019 року укладеного між Виконавчим комітетом Марганецької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Експрес-логістик".

Тобто предметом розгляду в цій справі є дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Експрес-логістик" та Виконавчого комітету Марганецької міської ради, як суб`єкта владних повноважень під час реалізації покладених на нього управлінських функцій щодо укладення сторонами договору, який має ознаки адміністративного та свідчить про публічно-правий, а не приватноправовий характер правовідносин.

Отже, з огляду на предмет та зміст позовних вимог, характер правовідносин та суб`єктний склад сторін як учасників таких правовідносин, висновок позивача щодо наявності підстав для розгляду цього спору за правилами ГПК є помилковим і таким, що не відповідає наведеним приписам норм матеріального та процесуального прав.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 903/605/17, від 05.06.2019 у справі № 234/17657/17 та від 11.09.2019 у справі № 234/19093/17 (т.2 а.с. 117-137), висновки яких є обов`язковими при винесенні рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

На підставі викладеного провадження у справі сліз закрити.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч.4 ст. 231 ГПК України).

У відповідності до ч. 2. ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі.

З огляду на викладене, судовий збір, сплачений при зверненні до суду, підлягає поверненню у разі звернення позивача до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231, ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 904/3556/19 за позовом Приватного підприємства "РЕМСЕРВІС - АТП 11211" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Експрес-логістик", Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні Відповідача Виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області про визнання недійсними окремих частин нікчемного правочину - закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено - 23.10.2019.

Суддя Н.Г. Назаренко