ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2290/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

Секретар судового засідання Дімова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/2290/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 5) в особі філії "Інфоксводоканал" (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5);

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Єфанової Галини Львівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 83 219,28 грн

за участю:

від позивача: Масіна В.П. - довіреність № 1826 від 18.03.19;

від відповідача: Тітов В.В. - ордер № 072208 від 05.09.19.

ВСТАНОВИВ:

09.08.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Єфанової Галини Львівни, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за понадлімітні обсяги скидів стічних вод за період з січня 2016р. по березень 2019р. у сумі 83 219,28 грн, а також судовий збір у сумі 1 921 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про перевищення відповідачем встановленого п.1 додаткової угоди до договору на послуги водопостачання та водовідведення №7107/3 ліміту водовідведення за період з січня 2016р. по березень 2019р., у зв`язку з чим ТОВ "Інфокс" було нараховано відповідачу до сплати заявлену до стягнення суму.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.08.2019р. відкрито провадження у справі №916/2290/19 за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на "11" вересня 2019 р. о 12:00.

06.09.2019р. до суду від Фізичної особи-підприємця Єфанової Галини Львівни надійшов відзив на позовну заяву (т.1 а.с.92-93), згідно якого відповідач проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Як вказує відповідач, позивачем було здійснено нарахування заборгованості на підставі "Правил приймання стічних вод підприємств, установ, організацій у систему каналізації м. Одеси", затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.06.2007р. №632, які, внаслідок прийняття рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №561 від 26.12.2018р. нових Правила приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення міста Одеси, втратили чинність.

Таким чином, на думку відповідача, позивач здійснив розрахунок заборгованості на підставі порядку, який втратив чинність, що, на його думку, призвело до хибного міркування про стягнення з відповідача відповідних грошових коштів.

Крім того, обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначив, що в договорі, укладеному між сторонам, відсутні посилання на можливість застосування до споживача будь-яких оперативно-господарських санкцій, що виключає їх застосування, при цьому, на думку відповідача, стягнення заборгованості за понадлімітні обсяги скидів стічних вод за своєю правовою природою є саме санкцією.

Відповідач також вказує на те, що позивач, отримуючи звіти відповідача щодо водоспоживання протягом тривалого часу, жодних заперечень не заявляв, що свідчить про його згоду з водоспоживанням та скидом стічних вод у визначеній у звітах кількості.

При цьому у вказаному відзиві відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності та розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні 11.09.2019р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" повідомив суду про те, що ним не було отримано відзиву на позову заяву, відповідач у судове засідання не з`явився.

У судовому засіданні 11.09.2019р. судом, у зв`язку із необхідністю надання позивачу часу для підготовки відповіді на відзив, а відповідачу заперечень на відповідь на відзив, оголошено протокольну ухвалу про перерву. При цьому клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження судом залишено відкритим.

Ухвалою суду від 12.09.2019р. судом, в порядку ст.120 ГПК України, повідомлено відповідача про оголошення перерви у судовому засіданні до 07.10.2019 р. о 14:00.

30.09.2019.р. до суду від ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" надійшла відповідь на відзив (т.1 а.с.108-111), згідно якої позивач зазначив, що не згоден з доводами відповідача, викладеним у відзиві на позовну заяву, вважає їх необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне.

Як вказує позивач, заборгованість у відповідача склалася за період з січня 2016 р. по березень 2019 р. в сумі 83 219,28 грн, тобто саме у той період, коли діяли Правила приймання стічних вод підприємств, установ і організацій у систему каналізації м. Одеси, які затверджені рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.06.2007р. №632 та які діяли до 28.12.2018р., а також Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджені Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 р. №316. Зазначеними нормативними документами встановлено оплату додаткових обсягів стічних вод у п`ятикратному розмірі встановленого тарифу.

Крім того, позивач вказує, що твердження відповідача стосовно застосування оперативно-господарських санкцій спростовуються положеннями Правил №316 та Порядком визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до системи централізованого водовідведення, п.1.1 Договору, яким передбачено надання позивачем послуг з подання питної води на об`єкти відповідача, а також з прийому стічних вод, що скидаються відповідачем в систему комунальної каналізації. Також позивач зазначає, що ліміти водовідведення передбачені п.1 додаткової угоди від 19.08.2004 р.

Щодо строку позовної давності, позивач вказує на положення п.4.6 договору в редакції додаткової угоди.

07.10.2019 р. до суду від ФОП Єфанової Г.Л. надійшли заперечення на відповідь на відзив (т.1 а.с.117-118).

Як стверджує відповідач, ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" виставляв рахунки на оплату водовідведення та водопостачання, які сплачувались відповідачем належним чином та жодних зауважень щодо водовідведення не були пред`явлені відповідачу.

При цьому, відповідач зазначає, що до суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Однак, як вказує відповідач, договором не врегульовано, що за понадлімітний скид споживач повинен сплачувати кошти на користь позивача, а останній не навів у відповіді на відзив свого ставлення щодо того, що заявлені нарахування є саме оперативно-господарською санкцією.

У судовому засіданні 07.10.2019р. суд протокольно відмовив у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, з огляду на те, що справа імперативно відноситься до справ, які розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження, та оголосив протокольну ухвалу про перерву при розгляді справи до 15.10.2019р. об 11:00.

Представник позивача у судовому засіданні 15.10.2019р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як свідчать матеріали справи, 12.09.2003р. між Комунальним підприємством "Одесводоканал" в особі начальника служби "Одесводозбут" та Фізичною особою-підприємцем Єфановою Галиною Львівною було укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення №7107/3 (т.1 а.с.18-19), відповідно до умов якого Водоканал надає послуги з постачання питної води на об`єкти Абонента, а також із приймання стічних вод, які скидаються Абонентом в систему комунальної каналізації у відповідності з дислокацією об`єктів.

19.08.2004р. між сторонами по справі, у зв`язку з узгодженням технічних умов (т.1 а.с.20-21), було укладено додаткову угоду до договору №7107/3 від 12.09.2003р. (т.1 а.с.22-23), якою було, зокрема, внесено зміни в преамбулу договору, а також в п.1.1 Договору.

Відповідно до п. 1.1 Договору в редакції цієї додаткової угоди Водоканал надає послуги з постачання питної води на об`єкти Абонента, а також із приймання стічних вод, які скидаються Абонентом в систему комунальної каналізації у відповідності з дислокацією об`єктів. Послуги з постачання питної води та, відповідно, послуги з приймання стічних вод надаються, зокрема за адресою: вул. Дерибасівська 5/1, в межах встановлених об`ємів, а саме - 5 куб.м/міс.

25.09.2013 р. між сторонами було укладено додаткову угоду до договору №7107/3 від 12.09.2003р. (т.2 а.с.2-5), якою вказаний договір, починаючи з п.1.2, викладено у новій редакції.

Пунктом 1.2 договору сторони погодили, що Абонент своєчасно здійснює надані йому послуги водопостачання та водовідведення, послуги відведення зливових і талих вод, забезпечує належну експлуатацію своїх водоканалізаційних мереж, споруд, приладів і пристроїв на них відповідно до Правил, перелічених в п.2.1. договору та діючого законодавства.

Відповідно до п.2.1 договору в редакції цієї додаткової угоди від 25.09.2013р. сторони зобов`язалися керуватися діючими нормативними актами: Законом України "Про питну воду та питне водопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Мінжитлокомгоспу України від 27.06.2008р. № 190, Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення, затвердженими наказом Держжитлокомгоспу України від 05.07.1995 р. № 30, Правилами приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затвердженими рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.06.2007р. № 632 (далі - Правила 632), та технічними умовами, діючим ГОСТ, іншими нормативними актами.

Відповідно до п.2.4.19 договору Відповідач зобов`язаний щомісяця з 19 по передостанній робочий день місяця в письмовому вигляді надавати відомості про водоспоживання своїх об`єктів. За п.3.1 Додаткової угоди облік скинутих стоків здійснюється за показаннями приладів обліку води та стоків, встановлених на об`єктах Відповідача.

За п.2.4.15 договору відповідач зобов`язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати послуги водопостачання та водовідведення, скид ненормативно-очищених стоків та інших платежів, передбачених "Правилами водокористування" та "Правилами прийому стічних вод" і умовами Договору.

Зі змісту п.7.3 договору вбачається, що договір діє з моменту укладання до 31.12.2015р. Договір вважається продовженим на наступні п`ять років, якщо за місяць до його припинення сторони не дійдуть згоди внести зміни або припинити його дію.

З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів, підтверджуючих наміри сторін припинити дію договору, суд вважає даний договір діючим.

Як встановлено судом зі звітів водопостачання (т.1 а.с.29-68) на виконання умов договору позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги з водопостачання та водовідведення за період з січня 2016р. по березень 2019р. у обсягах, зазначених у розрахунку подналімітного скиду (т.1 а.с.16-17). Тобто відповідачем було перевищено встановлений п.1.1. договору ліміт водовідведення за вказаний період. Зазначений факт сторонами у встановленому порядку не спростовано.

Як з достовірністю встановлено судом з матеріалів справи (т.1 а.с.122-196), за надані послуги з водопостачання та водовідведення відповідач сплачував вартість послуг в однократному розмірі встановленого у договорі тарифу за скид стічних вод. Вказаний факт сторонами також не заперечувався.

Листом №3562ВК11 від 16.04.2019 р. (т.1 а.с.27-28) Водоканал звернувся до відповідача з вимогою оплатити нараховану плату за понадлімітний скид у сумі 83 219, 28 грн.

Відповідач на лист позивача відповідь не надав, в добровільному порядку борг не сплатив, що і зумовило звернення до суду із відповідним позовом.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за понадлімітний скид стічних вод, розрахованої у п`ятикратному розмірі встановленого тарифу, а, отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 Господарського кодексу України, зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

За умовами договору сторони зобов`язались керуватись, зокрема, Правилами приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затвердженими рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.06.2007 року № 632.

Відповідно до п. 4.2 Правил приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси у разі повної відповідності якості та режиму скиду стічних вод місцевим Правилам приймання та умовам укладеного договору, підприємства сплачують за послуги водовідведення за тарифом, установленим згідно з чинним законодавством для відповідної категорії абонентів.

Обсяги стічних вод підприємств, які підлягають оплаті, визначають згідно з Правилами водокористування.

Понадлімітні обсяги стічних вод підприємств (не враховані договором), що надходять до міської каналізації, потребують додаткових витрат матеріальних та енергетичних ресурсів на їх транспортування та очищення. Порядком передбачена сплата збору за понадлімітні обсяги скидів забруднюючих речовин у водойми у п`ятикратному розмірі.

Підприємства сплачують Водоканалу за скид об`ємів стічних вод, які перевищують указані в договорі, у п`ятикратному розмірі встановленого тарифу, відповідно до умов договору.

Підприємства, що здійснюють скид та не мають договору (або при закінченні строку його дії), сплачують Водоканалу в п`ятикратному розмірі встановленого тарифу за весь обсяг скинутих за час відсутності договору стічних вод, відповідно до місцевих Правил приймання.

29.12.2018 року введені в дію нові Правила приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Одеси, затверджені рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №561 від 26.12.2018 р. (далі - Правила № 561).

Відповідно до п. 14.3, пп.15.1,15.2 п.15 Виробник повинен контролювати якість, кількість і режим скидання стічних вод Споживачами. Споживачі повинні:

- дотримуватися вимог до скиду стічних вод та установлених кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках Споживачів;

- здійснювати систематичний контроль за кількістю та якістю стічних вод, які скидаються ними до систем централізованого водовідведення.

Згідно з п.29 Правил №561 Споживачі є відповідальними за дотримання вимог скиду стічних вод до систем централізованого водовідведення відповідно до чинного законодавства України та умов договорів.

Пунктами 37, 38 Правил № 561 встановлено, що розмір плати, що справляється за скид стічних вод до системи централізованого водовідведення, визначається згідно з Порядком визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до системи централізованого водовідведення, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01 грудня 2017 року № 316.

Плата за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення у разі порушення вимог щодо якості і режиму їх скидання вноситься Споживачем на рахунок Виробника у порядку та в строки, передбачені договором.

Абзацом 3 п.1 розділу II Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017р. №316, чинного як на момент виникнення спірних правовідносин так і зараз, встановлено, що додаткові обсяги стічних вод споживачів (не враховані договором), що надходять до систем централізованого водовідведення або безпосередньо на каналізаційні очисні споруди виробників, оплачуються споживачами у п`ятикратному розмірі встановленого тарифу на послугу водовідведення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Нарахування заборгованості за скид понадлімітних об`ємів стічних вод у розрахунковий період позивачем здійснено відповідно до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення філії "Інфоксводоканал" ТОВ "Інфокс", якими встановлювалися тарифи на централізоване водовідведення (т.1 а.с.69-75).

Приймаючи до уваги, що судом встановлено чинність зазначених нормативних актів станом на день виникнення спірних правовідносин, заперечення відповідача щодо неможливості застосування Правил №632 судом до уваги не приймаються.

З урахуванням часткової сплати відповідачем вартості понадлімітного скиду (в однократному розмірі), вартість понадлімітного скиду (у чотирьохкратному розмірі), згідно наведеному розрахунку заборгованості, який перевірено судом, становить 83 219, 28 грн. (т.1 а.с.16-17).

Судом не приймаються до уваги твердження відповідача щодо застосування позивачем саме оперативно-господарської санкції з огляду на наступне.

Так, статтею 235 Господарського кодексу України встановлено, що за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку.

Відповідачем не доведено, що нарахування позивачем плати за понаднормативний скид стічних вод сприятиме припиненню або попередженню повторення порушень зобов`язання (що є характерною ознакою та метою застосування оперативно-господарської санкції).

При цьому Верховний Суд у справах №911/2720/17 та №904/7776/17 дійшов висновків про те, що плата за скид стічних вод є заборгованістю, а не оперативно-господарською санкцією. Зазначені висновки, у відповідності до п.5 ст.236 ГПК України, враховуються судом при ухваленні рішення.

Крім того, суд не враховує посилання відповідача на те, що згідно рахунків, які виставлялися позивачем жодних зауважень щодо водовідведення не були пред`явлені відповідачу, оскільки надсилання на такі нарахування окремого рахунку жодним чином не заборонено чинним законодавством України. Як було встановлено судом, рахунок на оплату понадлімітного скиду стічних вод з розрахунком було надіслано на адресу відповідача листом №3562ВК11 від 16.04.2019 р., який міститься в матеріалах справи.

Також, з огляду на п.4.6 договору в редакції додаткової угоди від 25.09.2013р., посилання відповідача на сплив позовної давності судом до уваги не приймаються.

З огляду на зазначене, суд, вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованість за понадлімітні обсяги скидів стічних вод за період з січня 2016р. по березень 2019р. у сумі 83 219,28 грн такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Єфанової Галини Львівни ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 5, ) в особі філії "Інфоксводоканал" (65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5, ) заборгованість за понадлімітні обсяги скидів стічних вод за період з січня 2016р. по березень 2019р. у сумі 83 219 /вісімдесят три тисячі двісті дев`ятнадцять/ грн. 28 коп., судовий збір у сумі 1 921 /одна тисяча дев`ятсот двадцять одна/ грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21 жовтня 2019 р.

Суддя Ю.М. Щавинська