ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2951/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"(03680, м.Києв, вул.Тверська, буд.5) в особі філії "Пасажирська компанія" АТ "Українська залізниця" (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.21/А)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Закор, М ЛТД" (61052, м. Харків,пл. Привокзальна,1 )
про стягнення коштів та виселення
за участю представників:

позивача -Гудкова Т. А., адвокат;

відповідача -Лебедєва Д.В.(адвокат)

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія" АТ "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Закор, М ЛТД" , в якій просить суд :

Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «Закор М, ЛТД» () з нежитлового приміщення, кімната № 94, яка розташована на першому поверсі восьмиповерхової будівлі вокзалу, та є пам`яткою архітектури, в переході між залом нового Сервісного центру та центральним залом (з правого боку), площею 7,7 кв.м., що знаходиться за адресою: 61052, м. Харків, майдан Привокзальний, 1.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «Закор М, ЛТД» () на користь філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» р/р НОМЕР_1 в філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», код банку 322669 неустойку в сумі 62258,16 грн (шістдесят дві тисячі двісті п`ятдесят вісім грн. 16 коп)., витрати по сплаті судового збору в сумі 3842,0грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання на 09.10.2019 о 11:00 год.

В судовому засіданні 09.10.2019 постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 23.10.2019 о 12:30 год.

23.10.2019 представником відповідача подано клопотання за вх. №25516 про долучення до матеріалів справи квитанцій, що підтверджують часткову оплату заборгованості, а також акту приймання-передачі (повернення) нерухомого майна.

Окрім цього, 23.10.2019 представником відповідача подано клопотання за вх. № 25520, в якому останній просить при винесенні рішення по справі вирішити питання про розстрочення виконання рішення в частині стягнення неустойки шляхом розстрочення сплати суми неустойки в сумі 42970,70 грн. строком на 12 місяців щомісячними платежами по 3580,89 грн.

23.102919 року представником позивача подано клопотання вх.№25515 про повернення судового збору.

В призначене судове засідання 23.10.2019 з`явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні по суті відповідач вказував на часткову оплату боргу в сумі 19287,46 грн. та повернення нерухомого майна позивачу, у зв`язку з чим просив закрити провадження у справі в частині стягнення 19287,46 грн. неустойки та в частині виселення з нежитлових приміщень. Також представник відповідача просив розстрочити виконання рішення в частині стягнення неустойки в сумі 42970,70 грн. шляхом розстрочення її сплати строком на 12 місяців щомісячними платежами по 3580,89 грн.

Представник позивача не заперечував проти закриття провадження у справі в частині стягнення неустойки у розмірі 19287,46 грн. та виселення. В частині стягнення неустойки у розмірі 42970,70 грн. позовні вимоги підтримав та просив стягнути вказану суму з відповідача. Питання про розстрочку виконання рішення представник позивача залишив на розсуд суду.

В ході розгляду даної справи, господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні представники позивача та відповідача погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.10.2019, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

27.12.2005 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківської області (далі - Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма «Закор М, ЛТД» (далі - Орендар або Відповідач) був укладений договір № 2140 - Н про оренду нерухомого майна (далі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно: нежитлове приміщення, кімната № 94, розташована на першому поверсі восьмиповерхової будівлі вокзалу, яка є пам`яткою архітектури, в переході між залом нового Сервісного центру та центральним залом (з лівого боку), площею 7,7 кв.м., що знаходиться за адресою: 61052, м. Харків, майдан Привокзальний, 1.

З 01.12.2015 року розпочата господарська діяльність ПАТ «Укрзалізниця», яке відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення публічною акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та Статуту ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Статут) утворено на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, що реорганізовані шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 -№ 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

ПАТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Відповідно до статті 284 Господарського кодексу України, реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди.

Таким чином, з 01.12.2015 року Орендодавцем за Договором стало Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця», про що 22.02.2016 року сторонами було укладено додатковий договір № П/Л-16233/НЮ.

Відповідно до Статуту, на виконання рішень правління ПАТ «Укрзалізниця» від 31.01-01.02.2017 (протокол №Ц-57/8 Ком.т.), Положення про філію «Пасажирська компанія», введеного в дію наказом публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 27.01.2017 № 054 відбулася зміна внутрішньої структури публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», а саме перепідпорядкування структурного підрозділу «Вокзал Харків-Пасажирський» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», шляхом приєднання його до філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця», (далі Орендодавець або Позивач) як виробничий підрозділ вокзал станції Харків - Пасажирський.

Об`єкт оренди обліковується на балансі Позивача, а саме виробничого підрозділу вокзал станції Харків-Пасажирський.

Додатковим договором № 7 від 30.01.2018 Позивач був визначений як Орендодавець.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів від 31.10.2018 року № 938 «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та товариство перейменоване в акціонерне товариство «Українська залізниця», про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесена відповідна запис.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Отже, всі права та обов`язки ПАТ Укрзалізниця» залишаються за АТ «Укрзалізниця».

Згідно п. 10.1 Договору (в редакції, викладеної в Додатковому договорі № 9 ПК-ВОК-Харків/2140-Н/Д2/18 від 23.05.2018 року) термін дії Договору був продовжений до 30.06.2018 року включно.

Відповідно до п. 10.11 договору чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Таким чином, договір припинив свою дію з 01.07.2018 року.

Про свій намір не продовжувати строк дії договору Позивач повідомив Відповідача 31.05.2018 року та 16.07.2018 року.

Згідно п. 2.5 договору майно вважається поверненим Орендодавцю та Балансоутримувачу з моменту підписання акту приймання-передачі.

Позивачем був складений акт приймання-передачі майна, який у двох примірниках був надісланий Відповідачу цінним листом від 31.05.2018 № ПКВОК-2-01/1252 разом з повідомленням про закінчення терміну дії договору, повернення орендованого майна Орендодавцю та підписання акту приймання-передачі (повернення) майна.

Також про негайне звільнення орендованої площі та підписання акту приймання -передачі, Позивач звертався до Відповідача листом від 16.07.2018 № ПКВОК-2-01/1575.

Проте, як вказував позивач у позові, Відповідач, у порушення ч. 1 ст. 785 ЦКУ орендоване майно Позивачу не повернув, акт приймання-передачі майна не підписав та продовжив користуватися орендованим майном.

Згідно п. 3.1 Договору, в редакції, викладеної в додатковому договорі № 7 від 30.01.2018, орендна плата з 01 січня 2018 року становить 3850,00 грн. без ПДВ в місяць.

Оскільки орендар після закінчення строку дії Договору вчасно не повернув об`єкт оренди орендодавцю у визначений Договором строк, а продовжив користування орендованим майном, неповернення об`єкту оренди за Договором у період з 1 липня 2018 року по 31 липня 2019 року відбулося виключно з вини самого орендаря. Тому, за період з 1 липня 2018 року по 31 липня 2019 року Позивачем Відповідачу за несвоєчасне повернення майна, згідно ч. 2 ст. 785 ЦК України, була нарахована неустойка в розмірі 120120,00 грн.

Частково Відповідач сплатив неустойку в сумі 57861,84 грн. Залишок боргу з неустойки у розмірі 62258,16 грн. залишився позивачем не сплаченим.

На підставі вказаного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про виселення відповідача з нежитлового приміщення та стягнення суми неустойки у розмірі 62258,16 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобов`язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору оренди

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідач отримав майно в оренду, про що свідчить акт приймання передачі від 27.12.2005 частини нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Харків, майдан Привокзальний, 1.

Згідно ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно п. 10.1 Договору (в редакції, викладеної в Додатковому договорі № 9 ПК-ВОК-Харків/2140-Н/Д2/18 від 23.05.2018 року) термін дії Договору був продовжений до 30.06.2018 року включно.

Відповідно до п. 10.11 договору чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

А отже, договір № 2140-Н про оренду нерухомого майна від 27.12.2005 припинив свою дію з 01.07.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (ч. 2 ст. 795 ЦК України).

Оскільки строк дії Договору закінчився з 01.07.2018, відповідач зобов`язаний був повернути позивачу об`єкт оренди шляхом підписання сторонами акта приймання-передачі.

Звертаючись до суду з позовом, позивачем заявлена вимога про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційна фірма Закор М, ЛТД з нежитлового приміщення, кімната № 94, яка розташована на першому поверсі восьмиповерхової будівлі вокзалу, та є пам`яткою архітектури, в переході між залом нового Сервісного центру та центральним залом (з лівого боку), площею 7,7 кв.м., що знаходиться за адресою: 61052, м. Харків, майдан Привокзальний, 1.

Позивачем вказано, що акт приймання-передачі майна у двох примірниках був надісланий Відповідачу цінним листом від 31.05.2018 № ПКВОК-2-01/1252 разом з повідомленням про закінчення терміну дії договору, проте відповідач орендоване приміщення не повернув та Акт приймання-передачі не підписав.

Під час розгляду справи, відповідач зазначив, що на цей час орендоване приміщення повернуто позивачеві та в підтвердження надав Акт приймання-передачі нерухомого майна від 31.07.2019.

Враховуючи відсутність предмету спору в частині виселення відповідача з займаної площі, відповідач просить суд в цій частині закрити провадження.

Позивач в судовому засіданні підтвердив факт виселення та передачі орендованого майна позивачу. Проти закриття провадження у справі в частині виселення з займаної площі не заперечував.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи звільнення відповідачем займаної площі, а також враховуючи відсутність заперечень з боку позивача щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо виселення, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині виселення відповідача з орендованої площі.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасне повернення орендованого майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст.785 ЦК України передбачено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Звертаючись до суду з позовом, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 62258,16 грн. нарахованої за період липень 2018 - липень 2019.

Під час розгляду справи відповідачем заявлено про часткову сплату суми неустойки у розмірі 19287,46 грн. В підтвердження часткового погашення боргу до суду надано квитанції та платіжні доручення, які долучені судом до матеріалів справи. Позовні вимоги в частині стягнення неустойки у розмірі 42970, 70 грн. визнано відповідачем.

Часткова сплата суми неустойки представником позивача також не заперечується.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК в частині стягнення з відповідача суми неустойки у розмірі 19287, 46 грн. Разом з цим, з огляду на прострочення відповідача щодо повернення орендованого майна після спливу строку дії договору оренди, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення неустойки у розмірі 42970,70 грн.

Стосовно клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до пункту 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Приймаючи до уваги повернення відповідачем орендованого майна позивачу, часткову сплату заборгованості, а також відсутність заперечень позивача щодо розстрочки виконання рішення, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та в частині стягнення неустойки в сумі 42970,70 грн. розстрочити виконання рішення строком на 12 місяців щомісячними платежами по 3580,89 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 1325,87 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи закриття провадження у справі в частині стягнення суми неустойки та виселення, судовий збір у розмірі 2516,13 грн. підлягає поверненню за клопотанням позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Закор М, ЛТД" (61052, м. Харків, пл. Привокзальна, 1, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) в особі філії "Пасажирська компанія" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 21/А, , НОМЕР_2 в філії - Головне Управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк"", код банку 322669) неустойку у розмірі 42970,70 грн., 1325,87 грн. судового збору.

В частині стягнення неустойки в сумі 42970,70 грн. розстрочити виконання рішення строком на 12 місяців щомісячними платежами по 3580,89 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення неустойки у розмірі 19287,46 грн. - закрити провадження у справі.

В частині виселення Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційна фірма Закор М, ЛТД () з нежитлового приміщення, кімната № 94 яка розташована на першому поверсі восьмиповерхової будівлі вокзалу, та є пам`яткою архітектури, в переході між залом нового Сервісного центру та центральним залом (з лівого боку), площею 7,7 кв.м., що знаходиться за адресою: 61052, м. Харків, майдан Привокзальний, 1 - закрити провадження у справі.

Після набрання рішенням законної сили, ухвалою суду Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі філії "Пасажирська компанія" Акціонерного товариства "Українська залізниця" повернути судовий збір у розмірі 2516,13 грн. з держаного бюджету.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) в особі філії "Пасажирська компанія" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 21/А, );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Закор М, ЛТД" (61052, м. Харків, пл. Привокзальна, 1, ).

Повне рішення складено "25" жовтня 2019 р.

Суддя О.О. Присяжнюк