ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" жовтня 2019 р. Справа № 903/614/17

Суддя Господарського суду Волинської області Костюк С. В., розглянувши матеріали за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" на дії приватного виконавця Таранка Д. В.

у справі № 903/614/17

за позовом Акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо"

про стягнення 92770022,62 грн.,

за участю представників сторін:

від стягувача: н/з;

від скаржника: н/з;

від боржника-2: н/з;

від приватного виконавця: Таранко Д. В., посвідчення № 0026 від 01.06.2017 року.

Права та обов`язки учаснику судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

в с т а н о в и в:

09.09.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" звернулося до Господарського суду Волинської області із скаргою № 263 від 06.09.2019 на дії приватного виконавця Таранка Д. В., в якій просить:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича щодо відмови в скасуванні (зупиненні) проведення аукціону 15.08.2019р. з продажу лоту: Магазин «Фаворит» (А), загальною площею 488,7 кв.м, за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Привокзальна, 9 (згідно Закону України «Про фінансову реструктуризацію»);

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича щодо відмови в скасуванні (зупиненні) проведення аукціону 19.08.2019р. з продажу лоту: Приміщення магазину (А), загальною площею 1327.2 м2. за адресою: Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, 1 (згідно Закону України «Про фінансову реструктуризацію»);

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні 59251862 на період проведення процедури фінансової реструктуризації ТОВ «Пакко Холдинг» на виконання вимог Закону України «Про фінансову реструктуризацію»;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Д.В. повідомити суд і заявника про виконання ухвали у десятиденний строк з дня її одержання.

В скарзі вважає неправомірними дії приватного виконавця Таранка Д. В. щодо примусового виконання наказу господарського суду № 903/614/17-1, а саме: в частині відмови в скасуванні (зупиненні) проведення аукціонів 15.08.2019 та 19.08.2019 з продажу нерухомого майна, оскільки боржником 05.08.2019 розпочалося проведення добровільної процедури фінансової реструктуризації зобов`язань у відповідності до Закону України «Про фінансову реструктуризацію» № 1414-VIII від 14.06.2016, а тому з дня початку проведення процедури фінансової реструктуризації на боржника розповсюджується мораторій протягом дії якого забороняється відчужувати (реалізовувати) та примусово звертати стягнення на необоротні активи боржника, які є предметом застави (іпотеки) на підставі виконавчих документів.

Ухвалою суду від 09.09.2019 відкладено вирішення питання про прийняття скарги ТзОВ «Пакко Холдинг» № 263 від 06.09.2019 до повернення справи № 903/614/17 з апеляційної інстанції до Господарського суду Волинської області; ухвалою суду від 19.09.2019 скаргу № 263 від 06.09.2019 залишено без руху в зв`язку з відсутністю доказів її надіслання учасникам справи листом з описом вкладення та встановлено 10-ти денний строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 10.10.2019 скаргу прийнято до розгляду та призначено її розгляд на 16.10.2019 на 10 год 40 хв.

Приватний виконавець Таранко Д. В. 16.10.2019 подав пояснення № 366 від 15.10.2019, в якому заперечує скаргу ТзОВ «Пакко Холдинг» вказуючи, що згідно п. 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про фінансову реструктуризацію» мораторій поширюється щодо вимог залучених кредиторів і пов`язаних осіб; Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено підстав для зупинення вчинення виконавчих дій у зв`язку із дією мораторію згідно Закону України «Про фінансову реструктуризацію». Вказує, що 14.08.2019 приватним виконавцем Таранко Д. В., на виконання вимог ухвали Господарського суду Івано-Франківської області про забезпечення позову від 09.08.2019, винесено постанову про зупинення електронних торгів № 59251862, яку надіслано до Волинської філії ДП «Сетам», тому на підставі наведеного просить відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" № 263 від 06.09.2019.

Стягувач 15.10.2019 через відділ документального забезпечення та контролю подав клопотання в якому вказує, що не зможе прибути в судове засідання 16.10.2019 та просить провести його в режимі відеоконференції.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" учасникам судового процесу на підставі рішення суду забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому процесуальним законом. Обов`язок забезпечити проведення відеоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення.

Відповідно до ст. 197 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

З викладеного господарський суд приходить до висновку, що особа, яка заявила клопотання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, має забезпечити надходження цього клопотання до суду у строк, визначений ч.7 ст.197 ГПК України, тобто не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. В даному випадку, оскільки клопотання надійшло до суду за день до розгляду скарги, суд не в змозі вчинити дії, передбачені ч.8 ст.197 дотримуючись вимог ст.242 ч.5 ГПК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, про залишення клопотання АТ "Укрсоцбанк" про проведення судового засідання, що призначене на 16.10.2019 у режимі відеоконференції без розгляду.

Скаржник та боржник-2 в судове засідання не з`явились, хоча вчасно та належно були повідомленні про час та місце судового засідання, що підтверджується повернутими на адресу суду рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Дослідивши надані сторонами матеріали, суд вважає скаргу боржника-1 необґрунтованою та відмовляє в її задоволенні з врахуванням наступного.

Відповідно ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на дату видачі наказу суду).

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 ГПК України в редакції станом на дату видачі наказу суду).

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 у справі №903/614/17 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" в користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 88451226,90 грн., з них 63450000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16562543,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5070562,11 грн. пені по тілу кредиту, 3368121,10 грн. пені по відсотках, а також 590470,15 грн. витрат по сплаті судового збору, в решті позову відмовлено, дане рішення залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2019.

01.02.2019 на виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 та рішення Господарського суду Волинської області від 10 жовтня 2018 у справі № 903/614/17 видано накази.

26.03.2019 згідно постанови Верховного суду у справі №903/614/17 у задоволенні касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" відмовлено, рішення Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 у справі №903/614/17 залишено без змін.

31.05.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Таранко Д.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №59251862 з виконання наказу №903/614/17-1, виданого 01.02.2019 Господарським судом Волинської області. Дана постанова боржником оскаржувалась в судовому порядку, ухвалою суду від 25.06.2016, залишеною без змін постановою апеляційної інстанції від 05.09.2019, в задоволені скарги відмовлено.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" постановою приватного виконавця від 31.05.2019 №59251862 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника в межах суми боргу 97947866,75 грн. про, що внесено відповідні відомості до державних реєстрів (Державний реєстр речових прав на нерухоме майно номер запису про обтяження 31815113 від 31.05.2019.), 16.07.2019 приватним виконавцем розміщено оголошення про проведення аукціону з продажу майна за адресою м.Івано-Франківськ, вул. Привокзальна,9 та 19.07.2019 - майна по вул. Тролейбусна,1, м. Івано-Франківськ.

ТзОВ "Пакко Холдинг" подано скаргу на дії приватного виконавця в частині відмови в скасуванні проведення аукціонів з продажу нерухомого майна з посиланням на Закону України «Про фінансову реструктуризацію».

В підтвердження доводів скарги долучає: клопотання № 244 від 09.08.2019 про скасування проведення аукціону з продажу майна з доказами надіслання приватному виконавцю, повідомлення про початок проведення процедури фінансової реструктуризації та перші збори залучених кредиторів вих.№ 2019-08-05/083 від 05.08.2019, перелік залучених кредиторів, в якому зазначено, що товариство є залученим боржником.

30.08.2019 скаржник отримав відмову приватного виконавця Таранко Д. В. за № 301 від 28.08.2019 в задоволенні його клопотання.

Вказує, що з моменту отримання приватним виконавцем Таранко Д. В. клопотання ТзОВ «Пакко Холдинг» до дня подачі скарги № 263 від 06.09.2019 приватним виконавцем не вчинено жодних дій на виконання вимог Закону України "Про фінансову реструктуризацію", а саме не зупинено вчинення виконавчих дій.

Вважає, що оскільки ТзОВ "Пакко Холдинг" є учасником у процедурі фінансової реструктуризації тому згідно Закону України "Про фінансову реструктуризацію" на нього розповсюджується дія мораторію встановленого ст. 21 цього закону.

Надаючи правову оцінку доводам скарги, суд враховує наступне.

Пунктом 1 ч. 17 Закону України "Про фінансову реструктуризацію" встановлено, що мораторій це зупинення виконання боржником вимог залучених кредиторів і пов`язаних осіб боржника та зупинення здійснення заходів з виконання цих вимог, у тому числі зупинення перебігу строку пред`явлення вимоги до поручителів.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про фінансову реструктуризацію" визначено, що на період дії даного Закону інші закони України діють з урахуванням особливостей встановлених цим Законом.

Статтею 21 Закону України "Про фінансову реструктуризацію" передбачено введення мораторію, який діє до завершення процедури фінансової реструктуризації, але не більше ніж протягом 90днів. Зазначений строк може бути продовжено за згодою залучених кредиторів, жоден з яких не є пов`язаною особою з боржником, у порядку, визначеному частиною другою статті 23 цього Закону, на строк, що не може перевищувати 90 днів. Загальний строк дії мораторію не може перевищувати 180 днів. Залучені кредитори (крім пов`язаних осіб) у порядку, визначеному ч. 2, ст. 23 Закону, мають право прийняти рішення про припинення дії мораторію в будь-який час після початку проведення процедури фінансової реструктуризації.

Згідно п. 4, ст. 21 Закону України "Про фінансову реструктуризацію" визначено, що дія мораторію не поширюється на вимоги кредиторів, які не є залученими кредиторами (крім випадку, визначеного пунктом 6 частини другої цієї статті), а також на вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, та вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками. Дія мораторію поширюється на будь-які вимоги пов`язаних осіб боржника. У період дії мораторію будь-який кредитор (у тому числі на вимоги якого поширюється дія мораторію) має право розпочати або продовжити судове провадження для отримання рішення суду проти боржника про стягнення заборгованості або звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до п.6 ч.2 ст. 21 Закону України "Про фінансову реструктуризацію" передбачено, що під час дії мораторію забороняється відчужувати, в тому числі реалізовувати, та примусово звертати стягнення на необоротні активи боржника, які не є предметом застави (іпотеки) на дату початку процедури реструктуризації, на підставі виконавчих документів, а також на підставі виконавчого нотаріуса або шляхом будь-яких інших позасудових способів звернення стягнення.

Як слідує із матеріалів скарги, а саме, переліку залучених кредиторів до процедури фінансової реструктуризації та приписів Закону України "Про фінансову реструктуризацію", стягувач - АТ "Укрсоцбанк" не є залученим кредитором у фінансовій реструктуризації боржника, а отже на його вимоги дія мораторію у фінансовій реструктуризації боржника не поширюється.

Щодо вимоги про зупинення виконавчого провадження у разі введення мораторію відповідно до ст. 21 Закону України "Про фінансову реструктуризацію", суд зазначає наступне.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій передбачено ч.1 ст. 34 Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016.

Перелік підстав для зупинення виконавчих дій є виключним і не передбачає зупинення виконавчих дій у зв`язку із участю боржника у процедурі фінансової реструктуризації.

Водночас, Закон України "Про фінансову реструктуризацію" також не містить правових норм щодо зупинення вчинення виконавчих дій у зв`язку із участю боржника у процедурі фінансової реструктуризації.

Так, приватний виконавець Таранко Д. В. листом №301 від 28.08.2019 повідомив скаржника, що відповідно до пункту 2 розділу XI Порядку реалізації арештованого майна підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом є:

- рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна;

- зупинення вчинення виконавчих дій у випадках, визначених Законом України «Про виконавче провадження»;

- відкладення проведення виконавчих дій;

- зупинення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду, відкладення проведення виконавчих дій;

- наявність технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, виключно на період відновлення її працездатності.

Також зазначив, що 14.08.2019 року винесено постанову про зупинення електронних торгів на підставі ухвали Господарського суду Івано-Франківської області про забезпечення позову від 09.08.2019.

Тому суд дійшов висновку, що приватний виконавець Таранко Д.В. при вчиненні виконавчих дій по виконавчому провадженню №59251862 щодо відмови в скасуванні (зупиненні) прилюдних торгів 15.08.2019 та 19.08.2019 діяв в межах наданих повноважень відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007 передбачено, що за змістом частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини" № 01-8/1427 від 18.11.2003).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії", п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин скарги їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що дії приватного виконавця Таранка Д.В є правомірними, а доводи скарги непідтверджені належними та допустимими доказами в розумінні приписів ГПК України, а тому повністю відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд ,-

ухвалив:

1. Відмовити в задоволенні скарги ТзОВ "Пакко Холдинг" № 263 від 06.09.2019 щодо визнання неправомірних дій приватного виконавця Таранка Д. В. про відмову в скасуванні (зупиненні) проведення аукціону 15.08.2019 з продажу лоту магазину Фаворит (А) загальною площею 488,7 кв.м. та 19.08.2019 з продажу лоту: приміщення магазину (А) загальною площею 1327,2 кв.м., зобов`язанні зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 59251862.

Відповідно до ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня її проголошення (ст.256 ГПК України).

Повний текст

ухвали виготовлено

21.10.2019.

Суддя С. В. Костюк