РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.10.2019Справа № 910/6108/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовомКомунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство»
доПриватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивачаДепартаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
прозобов`язання вчинити дії та стягнення 778 268,53 грн.

Представники учасників справи:

від позивача Каспрук Л.Д. (довіреність № 050/30-632 від 14.06.2019);

від відповідача Кулаков В.В. (довіреність № 00118/0/14-18 від 26.12.2018, адвокат);

від третьої особи не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство» (далі - позивач, КП «Київське інвестиційне агентство») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі - відповідач, ПрАТ «ХК «Київміськбуд»), в якому просить:

- зобов`язати ПрАТ «ХК «Київміськбуд» безоплатно передати 45,1 кв. м. у житлових будинках за адресою: вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва, за актами до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) для передачі їх постраждалим від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центр»;

- стягнути з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на користь КП «Київське інвестиційне агентство» 672 807,67 грн. компенсації витрат за утримання земельної ділянки;

- стягнути з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на користь КП «Київське інвестиційне агентство» 105 460,86 грн. нарахованих штрафних санкцій (пеня);

- зобов`язати ПрАТ «ХК «Київміськбуд» вчинити всі необхідні дії щодо будівництва та введення в експлуатацію підземного паркінгу за адресою: вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва, зокрема: здійснити виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняти в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; здійснити реєстрацію права власності на об`єкт містобудування (підземний паркінг).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про передачу функцій замовника з будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-побутового призначення та підземним паркінгом по вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва № 5345 від 24.04.2012 в частині компенсації плати за користування земельною ділянкою, передачі частини площі квартир по об`єкту та будівництва підземного паркінгу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 позовну заяву КП «Київське інвестиційне агентство» залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

27.05.2019 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви, розглянувши які суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 відкрито провадження у справі № 910/6108/19 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 27.06.2019 та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

18.06.2019 до загального відділу діловодства суду від ПрАТ «ХК «Київміськбуд» надійшла зустрічна позовна заява про розірвання договору про передачу функцій замовника № 5345 від 24.04.2012, укладеного між ПрАТ «ХК «Київміськбуд», яке є правонаступником публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», та комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство», у зв`язку з істотною зміною обставин.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ПрАТ «ХК «Київміськбуд», з посиланням на звіт ДП «Інститут проблем технічної надійності конструкцій Академії будівництва України «IPR» № 02460/1, зазначає про неможливість здійснення будівельних робіт підземного паркінгу на вул. Драгоманова, 40 в м. Києві. Крім цього, ПрАТ «ХК «Київміськбуд» вказує на те, що умовами спірного Договору передбачено передачу виключно житлової площі, яка відповідно до актів № 28 від 16.02.2015, № 47 від 19.03.2015 та № 88 від 12.08.2014 вже була передана КП «Київське інвестиційне агентство», що в сукупності, на переконання ПрАТ «ХК «Київміськбуд», свідчить про відсутність порушеного права КП «Київське інвестиційне агентство».

Також, ПрАТ «ХК «Київміськбуд» було подано заяву про застосування строків позовної давності, в обґрунтування якої зазначено, що відповідно до актів № 88 від 12.08.2014, № 28 від 16.02.2015 та № 47 від 19.03.2015 Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийняв 5,6% житла в збудованих житлових будинках по вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва, а тому про кількість переданих квадратних метрів та, відповідно, про наявність порушеного права, КП «Київське інвестиційне агентство» було відомо ще в березні 2015 року, що, за доводами ПрАТ «ХК «Київміськбуд», свідчить про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача передати 45,1 кв. м. у житлових будинках за адресою: вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва.

Крім цього, відповідачем через загальний відділ діловодства суду подано заяву, в якій з посиланням на те, що позивачем не визначено та не подано доказів належного встановлення дійсної вартості майна (45,1 кв. м. у житлових будинках за адресою: вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва), а відповідно, й доказів правильного визначення ціни позову, наслідком чого є сплата судового збору з порушенням Закону України «Про судовий збір», просить зобов`язати КП «Київське інвестиційне агентство» надати до суду та направити учасникам справи звіт про оцінку 45,1 кв. м. у житлових будинках по вул. Драгоманова, 40 з визначенням дійсної вартості майна на час розгляду справи № 910/6108/19 та, у разі виявлення різниці між розмірами сплаченого судового збору та судового збору, який необхідно буде сплатити після проведення оцінки майна, зобов`язати КП «Київське інвестиційне агентство» сплатити у відповідній частині судовий збір згідно з Законом України «Про судовий збір» та надати докази такої сплати.

18.06.2019 до загального відділу діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні з підстав того, що ні в договорі № 5345 з додатковою угодою до нього, ні в рішеннях Київської міської ради не передбачено передання Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) житла на абсолютно безоплатній основі, про що також свідчить зміст п. 1.1 рішення Київської міської ради № 360/360 від 13.11.2014 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради № 508/5320 від 28.12.2010 «Про деякі питання надання житла у власність потерпілим громадянам від діяльності групи будівельних компаній «Еліта-Центр».

Крім цього, відповідач, з посиланням на акти № 28 від 16.02.2015, № 47 від 19.03.2015 та № 88 від 12.08.2014, вказує на належне виконання ним зобов`язання з передачі Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 5,6% житла від загальної площі квартир в об`єкті будівництва, оскільки відповідно до п. 3 рішення Київської міської ради № 508/5320 від 28.12.2010 «Про деякі питання надання житла у власність потерпілим громадянам від діяльності групи будівельних компаній «Еліта-Центр» в редакції рішення Київської міської ради № 360/360 від 13.11.2014 управненою (уповноваженою) стороною у зобов`язанні є саме Департамент, яким зазначені акти підписано без будь-яких зауважень.

При цьому, враховуючи те, що управненою (уповноваженою) стороною у зобов`язанні є саме Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), то за доводами відповідача, КП «Київське інвестиційне агентство» не є особою, чиї права порушені, не визнані чи оспорені, у зв`язку з невиконанням відповідачем в повному обсязі зобов`язання щодо передачі 5,6% від загальної площі квартир по об`єкту.

Стосовно вимоги про стягнення компенсації витрат за утримання земельної ділянки по вул. Драгоманова, 40 в м. Києві, відповідач, з посиланням на недобросовісність дій позивача, які полягають в неукладенні останнім з експлуатуючою організацією угоди про компенсацію витрат за користування земельною ділянкою, як то передбачено п.п. 3.5 п. 1.2, п.п. 4.2 п. 1.3 Додаткової угоди № 1 до Договору, вказує на відсутність у нього обов`язку зі сплати витрат за користування земельною ділянкою.

Водночас, на переконання відповідача, надані позивачем копії рахунків та платіжних доручень не є достовірними доказами сплати позивачем земельного податку, починаючи з лютого 2018 року, оскільки з їх змісту неможливо встановити, чи входять суми, зазначені в рахунках, до сум, сплачених згідно з наданими позивачем платіжними дорученнями.

Щодо нарахованих штрафних санкцій відповідач зазначив, що позивачем не враховано положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, яка обмежує нарахування пені шестимісячним строком, а тому з урахуванням дат отримання відповідачем рахунків, нарахування пені повинно здійснюватися за період з лютого по серпень 2018 року, а не з лютого 2018 року по лютий 2019 року, як зазначено позивачем. При цьому, відповідач, з посиланням на п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, вказує на сплив строку позовної давності в частині вимоги про стягнення пені за лютий, березень та квітень 2018 року.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача вчинити всі необхідні дії щодо будівництва та введення в експлуатацію підземного паркінгу по вул. Драгоманова, 40 в м. Києві відповідач зазначив, що умовами Договору передбачено обов`язок відповідача з передачі виключно житлової площі, що, за твердженням відповідача, свідчить про відсутність порушеного права позивача, оскільки у нього фактично та юридично відсутній законний інтерес на паркінг по вул. Драгоманова, 40 в м. Києві.

21.06.2019 до загального відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2019 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/6108/19 зустрічну позовну заяву ПрАТ «ХК «Київміськбуд», постановлено розгляд справи за первісним та зустрічним позовами здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.06.2019.

27.06.2019 до загального відділу діловодства суду надійшло клопотання, в якому позивач просить на підставі ст. 81 Господарського процесуального кодексу України витребувати у відповідача оригінали наступних документів:

- акти № 88 від 12.08.2014, № 28 від 16.02.2015 та № 47 від 19.03.2015, якими ПрАТ «ХК «Київміськбуд» було передано Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 38 квартир, загальною площею 2542,7 кв. м.;

- розрахунки площ по кожному потерпілому, що підлягають оплаті по ринковій вартості за ціною продажу по будинках 1, 2, 3 на вул. Драгоманова, 40, проведені на виконання п. 3 рішення Київської міської ради «Про деякі питання надання житла у власність потерпілим громадянам від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центр» від 28 грудня 2010 року № 508/5320;

- договори про доплату вартості різниці площ квартир, укладені між ПрАТ «ХК «Київміськбуд» та потерпілими громадянами на виконання рішення Київської міської ради «Про деякі питання надання житла у власність потерпілим громадянам від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-центр» від 28 грудня 2010 року № 508/5320;

- сертифікати серій ІV за № 07, № 14, № 20, видані 06.11.2013 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, які засвідчують відповідність закінчених будівництвом об`єктів: «Будівництво житлових будинків з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва (І та ІІ черги будівництва)» проектній документації та підтверджують їх готовність до експлуатації;

- проект будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом по вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва;

- експертний звіт ДП «Укрдержбудекспертиза» від 06.05.2013 № 00-0428-13/ЦБ з додатками;

- акти компенсації витрат на сплату земельного податку за 2018-2019 р.р., направлені відповідачу ПрАТ «ХК «Київміськбуд».

Крім цього, позивачем також подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій доводи відповідача відхилено з наступних підстав.

Так, щодо порушення відповідачем зобов`язання з передачі частини площі квартир по об`єкту позивач зазначив, що відповідно до актів № 28 від 16.02.2015, № 47 від 19.03.2015 та № 88 від 12.08.2014 відповідач передав для потерпілих від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-центр» громадян 2542,7 кв. м., що становить 5,64% від загальної площі квартир по об`єкту, з них 63,02 кв. м., що становить 0,14% від загальної площі квартир по об`єкту, оплачена потерпілими на користь відповідача, а тому безоплатно передана площа становить 2479,68 кв. м., що становить 5,5% від загальної площі квартир по об`єкту, що, за доводами позивача, свідчить про виконання відповідачем зобов`язань, передбачених п. 4.5 та п. 4.6 Договору в частині безоплатної передачі 5,6% від загальної площі квартир по об`єкту не в повному обсязі.

Стосовно строку позовної давності позивач зазначив, що оскільки строк дії договору встановлено до 31.12.2016, то моментом, коли позивач дізнався про порушення свого права є саме 31.12.2016, а не 11.03.2015, як зазначає відповідач, оскільки до моменту спливу строку дії договору позивач очікував на виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Щодо порушень відповідачем зобов`язання з компенсації плати за користування земельною ділянкою позивач зазначив, що з 24.03.2011 та до моменту припинення права користування земельною ділянкою, позивач є платником земельного податку, а тому посилання відповідача на те, що земельний податок повинні сплачувати/компенсувати мешканці будинку (фактичні землекористувачі), є неправомірним.

При цьому, за доводами позивача, законодавством не передбачено обов`язку останнього в 120-денний термін з моменту прийняття в експлуатацію будинків по вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва укласти з експлуатуючою організацією угоду про компенсацію витрат за експлуатацію земельної ділянки, а посилання відповідача на норми ч. 12 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є безпідставними, оскільки не застосовуються до земельних відносин.

Щодо доводів відповідача про відсутність порушеного права позивача внаслідок непроведення будівництва паркінгу, останній, з посиланням на ст. 636 Цивільного кодексу України, зазначив, що оскільки проектом «Будівництво житлових будинків з об`єктами соціально-побутового призначення та підземним паркінгом по вул. Драгоманова, 40 в Дарницькому районі м. Києва», розробленим відповідно до вимог Закону України «Про основи містобудування», ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», передбачається будівництво підземного паркінгу та виконання Договору може вимагати як особа, яка уклала Договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2019 відкладено розгляд заяви ПрАТ «ХК «Київміськбуд» про зобов`язання КП «Київське інвестиційне агентство» надати звіт про оцінку 45,1 кв. м. у житлових будинках по вул. Драгоманова, 40, з визначенням дійсної вартості майна на час розгляду справи № 910/6108/19 та відкладено підготовче засідання на 16.07.2019.

02.07.2019 до загального відділу діловодства суду від ПрАТ «ХК «Київміськбуд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких сторона проти доводів КП «Київське інвестиційне агентство», викладених у відзиві на позовну заяву, заперечує з огляду на те, що обов`язок ПрАТ «ХК «Київміськбуд» передати 5,6% житла від загальної площі квартир в об`єкті для громадян, які постраждали від діяльності ГІБК «Еліта-Центр», підлягав виконанню з урахуванням рішення Київської міської ради від 13.11.2014 № 360/360, що означає, що ПрАТ «ХК «Київміськбуд» мало передати 5,6% житла від загальної площі квартир у житлових будинках по вул. Драгоманова, 40 Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який сам визначав яка квартира передається конкретному потерпілому, та у разі виявлення різниці між площею об`єкта інвестування та фактично збудованою площею, останній мав її доплатити. За твердженням ПрАТ «ХК «Київміськбуд», передана ним площа (5,64%) повністю охоплюється відсотком, визначеним договором № 5345 (5,6%), незважаючи на факт сплати потерпілими різниці між площами об`єктів інвестування та фактичною площею квартир, що свідчить про належне виконання останнім зобов`язань, передбачених п. 4.5 Договору про передачу функцій замовника № 5345 від 24.04.2012, п. 1.4 Додаткової угоди № 1 від 18.11.2013 до Договору.

Стосовно тверджень КП «Київське інвестиційне агентство» про те, що про порушення його прав йому стало відомо 31.12.2016, ПрАТ «ХК «Київміськбуд» зазначив, що оскільки управненою особою приймати частину житлової площі у збудованих будинках був Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), то саме він був уповноважений очікувати належне виконання Договору.

Крім цього, ПрАТ «ХК «Київміськбуд» зазначає, що з огляду на те, що зобов`язання між сторонами щодо передачі та прийняття частини житлової площі для постраждалих від діяльності ГІБК «Еліта-Центр» припинилось на підставі ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України, а саме в березні 2015 року, після підписання без жодних зауважень та застережень останнього акту № 47 від 19.03.2015, то саме з цього часу КП «Київське інвестиційне агентство» мало бути відомо про його порушене право.

Також ПрАТ «ХК «Київміськбуд» заперечило щодо прийняття до розгляду доданих до відповіді на відзив документів, зокрема, копії акта на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ 389534 від 24.03.2011, копії витягів про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, копії декларації зі сплати земельного податку за 2018, 2019 роки, копії листа № 050/30-218 від 28.02.2018 та банківської виписки на підтвердження компенсації ПрАТ «ХК «Київміськбуд» земельного податку за січень 2018 року, копії рахунків-фактур за сплату земельного податку, копії акту звірки взаємних розрахунків щодо компенсації витрат на сплату земельного податку та листа про його направлення відповідачу, копії актів компенсації витрат на сплату земельного податку, оскільки останні було подано КП «Київське інвестиційне агентство» без обґрунтування неможливості їх подання у строк, передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

При цьому, ПрАТ «ХК «Київміськбуд» вказує на те, що КП «Київське інвестиційне агентство» подано рахунки-фактури для сплати земельного податку за адресою: перетин вул. Вірменської, Харківського шосе та Ревуцького, 7-В, без надання документів на підтвердження кадастрових номерів зазначених земельних ділянок, з огляду на що надані рахунки-фактури є неналежними доказами.

Щодо заперечень КП «Київське інвестиційне агентство», які стосуються вимоги про зобов`язання побудувати паркінг, ПрАТ «ХК «Київміськбуд» зазначило, що оскільки рішенням Київської міської ради від 26.01.2012 № 23/7360 КП «Київське інвестиційне агентство» було надано повноваження виключно на укладення договору, та з урахуванням того, що останнім не надано жодного доказу для підтвердження наявності у нього повноважень на вчинення інших дій, які стосуються предмету спору, у тому числі представляти інтереси громадян, які постраждали від діяльності ГІБК «Еліта-Центр», жителів багатоквартирних будинків по вул. Драгоманова, 40, та територіальної громади м. Києва і гостей столиці, то твердження КП «Київське інвестиційне агентство» про те, що він уповноважений вимагати від ПрАТ «ХК «Київміськбуд» виконання умов Договору, в тому числі провести будівництво паркінгу по вул. Драгоманова, 40, не відповідають дійсності.

08.07.2019 до загального відділу діловодства суду від ПрАТ «ХК «Київміськбуд» надійшли пояснення щодо поданого КП «Київське інвестиційне агентство» клопотання про витребування доказів, в якому відповідач заперечує проти поданого останнім клопотання з підстав того, що процедура витребування судом доказів застосовується тоді, коли позивач позбавлений можливості самостійно надати до суду докази, що підтверджують його позовні вимоги, однак позивачем вже подано до суду копії актів № 88 від 12.08.2014, № 28 від 16.02.2015 та № 47 від 19.03.2015, розрахунок площ по кожному потерпілому, що підлягали оплаті по ринковій вартості за ціною продажу по будинках 1, 2, 3 на вул. Драгоманова, 40, сертифікатів серії ІУ за № 07, № 14 та № 20, виданих 06.11.2013 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, експертного звіту ДП «Укрдержбудекспертиза» від 06.05.2013 № 000428-13/ЦБ з додатками, що свідчить про відсутність підстав для застосування ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Крім цього, ПрАТ «ХК «Київміськбуд» вказує на невідповідність поданого КП «Київське інвестиційне агентство» клопотання вимогам ч. 2 т. 81 ГПК України в частині зазначення заходів, яких останній самостійно вжив для отримання доказів, що витребовуються, а також надання доказів вжиття таких заходів.

10.07.2019 до загального відділу діловодства суду від КП «Київське інвестиційне агентство» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому сторона проти вимог ПрАТ «ХК «Київміськбуд» заперечує та просить відмовити в їх задоволенні з підстав відсутності сукупності умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Зокрема, КП «Київське інвестиційне агентство» зазначає, що станом на момент укладення Договору, сторонам були відомі всі обставини (в тому числі техногенні та природні умови, взаємодія об`єктів будівництва з навколишнім середовищем), які могли вплинути на надійність і безпеку будівництва будинків і підземного паркінгу на вул. Драгоманова, 40, безпеку експлуатації збудованих об`єктів, оскільки проектна документація зазначеного будівництва була предметом комплексної державної експертизи в 2013 році.

Крім цього, КП «Київське інвестиційне агентство» зазначає, що ПрАТ «ХК «Київміськбуд» не зазначено жодних конкретних даних, які б дали можливість зробити висновок щодо того, на скільки конкретно збільшуються витрати по будівництву паркінгу, і не дає жодних доказів, які б підтверджували нові розміри витрат.

Також КП «Київське інвестиційне агентство» зазначило, що ПрАТ «ХК «Київміськбуд» не надано жодних належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження своєї позиції щодо необхідності розірвання договору № 5345 саме у зв`язку з істотною зміною обставин, при цьому зазначивши, що наданий ПрАТ «ХК «Київміськбуд» звіт № 02460/1 не є висновком експерта в розумінні ст. 98 ГПК України, а відтак, не може бути доказом. Звіт № 02460/1 не відповідає вимогам ст.ст. 76-79 ГПК України щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.

Щодо тверджень ПрАТ «ХК «Київміськбуд» про відсутність порушеного права КП «Київське інвестиційне агентство», останнє, з посиланням на ст. 636 ЦК України, зазначило, що виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

З огляду на викладене, за доводами КП «Київське інвестиційне агентство», останнє може вимагати виконання умов договору, в тому числі щодо будівництва підземного паркінгу, не зважаючи на те, що будівництво не здійснюється безпосередньо на його користь.

12.07.2019 до загального відділу діловодства суду від КП «Київське інвестиційне агентство» надійшло клопотання про витребування у ПрАТ «ХК «Київміськбуд» оригіналів та належним чином засвідчених копій документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2019 розгляд заяви про зобов`язання позивача за первісним позовом надати звіт про оцінку у житлових будинках відкладено, частково задоволено клопотання позивача за первісним позовом про витребування оригіналів доказів та відкладено підготовче засідання на 06.08.2019.

22.07.2019 до загального відділу діловодства суду від ПрАТ «ХК «Київміськбуд» надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій учасник справи заперечує проти доводів відповідача за зустрічним позовом, які стосуються обізнаності сторін на момент укладення договору щодо надійності та безпеки будівництва будинків та підземного паркінгу з посиланням на те, що експертний звіт щодо розгляду проектної документації по проекту від 06.06.2013 № 00-0428-13/ЦБ отриманий, як того вимагало законодавство, до початку здійснення будівельних робіт, з якого, зокрема, вбачається, що будівництво паркінгу було заплановано в межах останньої черги, а тому після закінчення будівництва та введення в експлуатацію попередніх черг, міг змінитися стан грунтів під збудованими будинками, прибудованими приміщеннями чи фізкультурно-оздоровчим комплексом по вул. Драгоманова, 40 або навколо них, з урахуванням чого ПрАТ «ХК «Київміськбуд» було проведено обстеження будинків по вул. Драгоманова, 40 для визначення можливості дотримання всіх вимог законодавства щодо безпечності, міцності та надійності здійснення будівельних робіт та введення в експлуатацію підземного паркінгу, за наслідками якого ПрАТ «ХК «Київміськбуд» 25.02.2019 отримало звіт № 02460/1, що свідчить про те, що останнє ніяк не могло знати про висновки, вказані в звіті.

01.08.2019 до загального відділу діловодства суду від ПрАТ «ХК «Київміськбуд» надійшли додаткові пояснення по справі.

06.08.2019 до загального відділу діловодства суду від КП «Київське інвестиційне агентство» надійшли доповнення до клопотання про витребування доказів, а також заперечення на заяву ПрАТ «ХК «Київміськбуд» про зобов`язання позивача надати до суду та направити сторонам звіт про оцінку 45,1 кв. м. у будинку на вул. Драгоманова, 40, з визначенням дійсної вартості майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 22.08.2019.

14.08.2019 до загального відділу діловодства суду від КП «Київське інвестиційне агентство» надійшли письмові обґрунтування щодо потреби призначення експертизи.

19.08.2019 від ПрАТ «ХК «Київміськбуд» через загальний відділ діловодства суду надійшли пояснення щодо клопотання КП «Київське інвестиційне агентство» про витребування доказів.

21.08.2019 від ПрАТ «ХК «Київміськбуд» через загальний відділ діловодства суду надійшла заява про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду.

У засіданні 22.08.2019, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 12.09.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2019 залишено зустрічну позовну заяву ПрАТ "ХК "Київміськбуд" до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київське інвестиційне агентство" про розірвання договору без розгляду, залишено без розгляду клопотання позивача за зустрічним позовом щодо надання звіту про оцінку майна та відмовлено у задоволенні клопотання позивача за первісним позовом щодо витребування доказів.

У судовому засіданні 12.09.2019 суд, відповідно до ч. 4 ст. 233 ГПК України, постановив відкласти розгляд справи по суті на 26.09.2019, про що зазначено в протоколі судового засідання від 12.09.2019.

У судовому засіданні 26.09.2019 судом, відповідно до ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 30.09.2019.

30.09.2019 до загального відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 відкладено розгляд справи по суті на 15.10.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 15.10.2019 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, у той же час, відповідач проти позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволення.

Третя особа явку свого представника в судове засідання 15.10.2019 не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила, хоча про місце, дату та час судового засідання була повідомлена.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на наведені приписи господарського процесуального закону, беручи до уваги відсутність будь-яких повідомлень представника третьої особи про причини її неявки в судове засідання 15.10.2019, суд вирішив розглянути дану справу за відсутності такого учасника справи.

У судовому засіданні 15.10.2019, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

На виконання вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київської міської ради «Про заходи щодо сприяння громадянам, які постраждали від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центр» від 02.03.2006 № 127/3218, комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство» було визначене замовником будівництва житлових будинків, в тому числі для громадян, що постраждали від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центр».

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації «Про проведення конкурсів із залучення інвесторів для будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-культурного призначення, в тому числі для потерпілих від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центр» від 21.08.2006 № 1263, постійнодіючій комісії, утвореній розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 26.12.2003 № 2442 «Про порядок залучення інвесторів до фінансування будівництва або реконструкції станцій метрополітену, підземних переходів, автошляхів, площ та інших об`єктів житлової та соціальної інфраструктури міста» було доручено провести конкурс із залучення інвесторів для реалізації проектів будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-культурного призначення, в тому числі для потерпілих від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центр».

Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації «Про затвердження результатів конкурсу із залучення інвесторів для будівництва жилого будинку з об`єктами соціально-культурного призначення, в тому числі для потерпілих від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центр», на вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі» від 16.08.2007 № 1049, акціонерне товариство холдингова компанія «Київміськбуд» було затверджене переможцем конкурсу із залучення інвесторів для будівництва житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення, в тому числі для потерпілих від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центр», на вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі; замовником будівництва визначене комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство»; Головному управлінню економіки та інвестицій підприємств виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та КП «Київське інвестиційне агентство» доручено укласти відповідний інвестиційний договір з переможцем конкурсу - АТХК «Київміськбуд».

На виконання зазначеного рішення між Головним управлінням економіки та інвестицій підприємств виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство» та Акціонерним товариством холдингова компанія «Київміськбуд» було укладено інвестиційний договір № 049-13/і/33 від 25.12.2007 на будівництво житлових будинків з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом по вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва.

Рішенням Київської міської ради «Про вирішення окремих питань будівництва житлових будинків, в тому числі для громадян, які постраждали від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центр» від 26.01.2012 № 23/7360 Головному управлінню економіки та інвестицій підприємств виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство» та Акціонерному товариству холдингова компанія «Київміськбуд» було доручено достроково припинити зазначений Інвестиційний договір та після такого припинення доручено Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство» укласти з Акціонерним товариством холдингова компанія «Київміськбуд» договори на передачу функцій замовника з будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-культурного призначення, в тому числі для громадян, які постраждали від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центр», за адресами: перетин вул. Вірменської та Харківського шосе, вул. Драгоманова, 40, вул. Радунська, 28-32, вул. Ревуцького, 7-В, вул. Гарматна, 39-г, вул. Хорольська, 1-а.

На виконання зазначеного рішення, 24.04.2012 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне Агентство» (сторона 1) та Акціонерним товариством холдингова компанія «Київміськбуд» (сторона 2) було укладено Договір № 5345 про передачу функцій замовника з будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-побутового призначення та підземним паркінгом по вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва (далі - Договір).

Пунктом 1.1 Договору визначено, що відповідно до цього договору сторона 1 передає стороні 2 функції замовника з будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-побутового призначення та підземним паркінгом по вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва (далі у цьому Договорі - Об`єкти).

Техніко-економічні показники об`єктів визначаються на підставі проектно-кошторисної документації, погодженої та затвердженої у встановленому чинним законодавством порядку.

Будівництво Об`єктів здійснюється на підставі проектно-кошторисної документації, дозволу на виконання будівельних робіт та відповідно до вимог державних стандартів, будівельних норм і правил для даного виду будівництва.

Відповідно до п. 2.1 Договору сторона 1 передає стороні 2 у повному обсязі функції замовника будівництва об`єктів, які визначені Положенням про замовника-забудовника і технічний нагляд у будівництві, затвердженим постановою Держбуду СРСР від 02.02.1988 № 16, іншими чинними нормативно-правовими актами та цим Договором.

Згідно з п. 2.2 Договору сторона 2 виконує функції замовника на всіх етапах будівництва, у тому числі:

- визначення проектної організації, забезпечення розроблення, погодження проектно-кошторисної документації та внесення до неї змін на всіх стадіях проектування;

- отримання дозволів на виконання будівельних робіт, інших супутніх дозволів та погоджень;

- укладання договорів генерального підряду та інших правочинів, пов`язаних з виконанням будівельних робіт;

- забезпечення організації та управління будівництвом об`єктів;

- забезпечення проведення авторського та технічного нагляду за будівництвом об`єктів;

- підготовка виконавчої та іншої документації для прийняття закінчених будівництвом об`єктів в експлуатацію;

- забезпечення здачі об`єктів в експлуатацію;

- одержання документа про відповідність збудованих об`єктів проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил;

- забезпечення передачі об`єктів в експлуатацію експлуатуючій організації або об`єднанню співвласників;

- взаємодія при вирішенні питань, пов`язаних із будівництвом об`єктів з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також з фізичними та юридичними особами будь-якої форми власності.

Сторона 2 здійснює фінансування всього комплексу робіт, пов`язаних з будівництвом об`єктів (п. 2.3 Договору).

Відповідно до п. 2.4 Договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 18.11.2013) сторона 2 здійснює компенсацію витрат, понесених стороною 1, як замовником будівництва по об`єкту «Будівництво житлових будинків з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва, у розмірі 66 604,48 грн., крім того ПДВ (20%) 13 320,89 грн., всього до сплати 79 925,37 грн. протягом п`яти робочих днів з моменту підписання цієї Додаткової угоди згідно з розрахунком, що додається.

Сторона 2 компенсує стороні 1 плату за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному п. 4.2 цього договору, до моменту укладення стороною 1 угоди з експлуатуючою організацією про компенсацію витрат за користування земельною ділянкою (п. 3.5 Договору в редакції Додаткової угоди).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що джерело фінансування будівництва об`єктів визначається стороною-2 на власний розсуд відповідно до чинного законодавства і може складатися з власних коштів, позичкових коштів та/або залучених коштів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до п. 4.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 18.11.2013) сторона 2 компенсує стороні 1 грошові кошти за утримання земельної ділянки протягом десяти банківських днів з моменту отримання відповідного рахунку та підтверджуючих документів.

Сторони домовились, що витрати, які були понесені стороною-1 за користування земельною ділянкою за попередній період, компенсуються стороною-2 на підставі акту звірки взаєморозрахунків, підписаного сторонами, що після підписання сторонами та скріплення печатками сторін стає невід`ємною частиною цього Договору.

Вказані підтверджені витрати компенсуються стороною-2 до 25 травня 2012 року (п. 4.3 Договору).

Відповідно до п. 4.4 Договору сторони встановили, що одночасно з укладенням цього договору сторона-2 набуває право власності на майнові права на об`єкти в повному обсязі. Майнові права на об`єкти, що належать стороні-2, вважаються прийнятими стороною-2 в момент укладення цього договору. Сторона-2 має право розпоряджатися майновими правами на об`єкти на власний розсуд, з урахуванням п. 4.5 цього договору.

Після введення житлових будинків в експлуатацію, сторона-2 передає частину площі квартир, що дорівнює 5,6% від загальної площі квартир в об`єктах для забезпечення житлом громадян, які постраждали від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центр» відповідно до рішення Київської міської ради «Про будівництво жилих будинків, в тому числі для громадян, що постраждали від протиправної діяльності ГІБК «Еліта-Центр» від 26.01.2012 № 23/7360 (п. 4.5 Договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2016 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (п. 7.1 Договору).

06.11.2013 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було видано сертифікати серій ІУ за № 07, № 14 та № 20, які засвідчують відповідність закінчених будівництвом об`єктів: «Будівництво житлових будинків з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва (І та ІІ черги будівництва)» проектній документації та підтверджують їх готовність до експлуатації.

Відповідно до зазначених сертифікатів загальна площа квартир по об`єкту становить 45095,1 кв. м.

На виконання умов Договору відповідач відповідно до актів № 88 від 12.08.2014, № 28 від 16.02.2015 та № 47 від 19.03.2015 передав, а Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийняв 38 квартир загальною площею 2542,7 кв. м., що становить 5,64% від загальної площі квартир по об`єкту.

Так, в обґрунтування вимог щодо порушень відповідачем зобов`язання з передачі частини площі квартир по об`єкту позивач зазначає, що на виконання рішення Київської міської ради «Про деякі питання надання житла у власність потерпілим громадянам від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-центр» від 28.12.2010 № 508/5320 Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) спільно з КП «Київське інвестиційне агентство» шляхом порівняння розрахунку площ по кожному конкретному потерпілому з актами прийому передачі площі (№ 88 від 12.08.2014, № 28 від 16.02.2015 та № 47 від 19.03.2015), було проведено розрахунки площ по кожному потерпілому, що підлягають оплаті по ринковій вартості за ціною продажу по кожному конкретному будинку, в якому потерпілі отримали житло.

Відповідно до зазначених розрахунків було встановлено, що потерпілими було сплачено на користь ПрАТ «ХК «Київміськбуд» за 63,02 кв. м. (0,14% від загальної площі квартир по об`єкту), що свідчить про безоплатну передачу лише 2479,68 кв. м. (5,5% від загальної площі квартир по об`єкту), а тому відповідачем не було виконано у повному обсязі зобов`язання, передбачені п. 4.5 та 4.6 Договору в частині безоплатної передачі 5,6% від загальної площі квартир по об`єкту для громадян, які постраждали від діяльності ГІБК «Еліта-Центр», у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про зобов`язання ПАТ «ХК «Київміськбуд» безоплатно передати 45,1 кв. м. у житлових будинках за адресою: вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва за актами до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) для передачі їх постраждалим від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центр».

Крім цього, позивач вказує на порушення відповідачем умов Договору в частині компенсації плати за користування земельною ділянкою та будівництва підземного паркінгу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Так, пунктом 4.5 Договору встановлено, що після введення житлових будинків в експлуатацію, сторона-2 передає частину площі квартир, що дорівнює 5,6% від загальної площі квартир в об`єктах для забезпечення житлом громадян, які постраждали від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центр» відповідно до рішення Київської міської ради «Про будівництво жилих будинків, в тому числі для громадян, що постраждали від протиправної діяльності ГІБК «Еліта-Центр» від 26.01.2012 р. № 23/7360.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 06.11.2013 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було видано сертифікати серії ІV за № 07, № 14 та № 20, які засвідчують відповідність закінчених будівництвом об`єктів: «Будівництво житлових будинків з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва (І та ІІ черги будівництва)» проектній документації та підтверджують їх готовність до експлуатації.

Відповідно до зазначених сертифікатів загальна площа квартир по об`єкту становить 45095,1 кв. м.

На виконання умов Договору відповідач відповідно до актів № 88 від 12.08.2014, № 28 від 16.02.2015 та № 47 від 19.03.2015 передав, а Департамент будівництва та житлового забезпечення прийняв 38 квартир загальною площею 2542,7 кв. м., що становить 5,64% від загальної площі квартир по об`єкту, з них 63,02 кв. м., що становить 0,14% від загальної площі квартир по об`єкту, оплачено потерпілими на користь відповідача, таким чином, площа, передана безоплатно, складає 2479,68 кв. м., що становить 5,5% від загальної площі квартир по об`єкту.

Відповідачем не виконано в повному обсязі передбачене Договором № 5345 зобов`язання з безоплатної передачі 5,6% від загальної площі квартир по об`єкту для громадян, які постраждали від діяльності ГІБК «Еліта-Центр», а саме залишається безоплатно не переданими 0,1% від загальної площі квартир по об`єкту, що становить 45,1 кв. м.

Враховуючи зазначене, позивач просить зобов`язати ПрАТ «ХК «Київміськбуд» безоплатно передати 45,1 кв. м. у житлових будинках за адресою: вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва, за актами до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) для передачі їх постраждалим від діяльності групи інвестиційно-будівельних компаній «Еліта-Центра».

У той же час, згідно зі ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Таким чином, майном у розумінні Цивільного кодексу є речі та майнові права і обов`язки.

Відповідно до ст. 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 184 Цивільного кодексу України речі можуть бути з родовими ознаками та з індивідуальними. Зазначеною нормою визначено, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Поділ речей на речі, визначені індивідуальними ознаками, та речі, визначені родовими ознаками, пов`язаний як з природними властивостями речей, так і з способами їхньої індивідуалізації. Поряд з предметами, єдиними у своєму роді (наприклад, картиною), до речей, визначених індивідуальними ознаками, можуть бути віднесені речі, певним способом виокремлені учасниками правочину з маси однорідних речей. Якщо ж річ визначена тільки кількісно (числом, вагою, мірою) і характеризується ознаками, спільними для всіх речей такого роду, - це річ, визначена родовими ознаками.

Проте, позивачем не зазначено, які саме квадратні метри підлягають передачі за актами третій особі, не конкретизовано їх місце розташування та характеристики (квартира, частина квартири, місця загального користування, нежитлові приміщення тощо).

Крім цього, в матеріалах справи відсутні жодні відомості та докази на підтвердження наявності в будинку за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 40 вільних площ, не реалізованих та не переданих у власність третім особам. Не надано також належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у житловому будинку об`єктів саме з такою площею, яку визначив у позовній вимозі позивач.

Враховуючи зазначене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача компенсації витрат за утримання земельної ділянки та штрафних санкцій, нарахованих за прострочення сплати останнім плати за користування земельною ділянкою, суд зазначає наступне.

Умовами п. 3.5 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 18.11.2013) визначено, що сторона 2 компенсує стороні 1 плату за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному п. 4.2 цього договору, до моменту укладення стороною 1 угоди з експлуатуючою організацією про компенсацію витрат за користування земельною ділянкою.

Сторони домовились, що витрати, які були понесені стороною-1 за користування земельною ділянкою за попередній період, компенсуються стороною-2 на підставі акту звірки взаєморозрахунків, підписаного сторонами, що після підписання сторонами та скріплення печатками сторін стає невід`ємною частиною цього Договору.

Вказані підтверджені витрати компенсуються стороною-2 до 25 травня 2012 року (п. 4.3 Договору).

Підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За змістом ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судом встановлено, що позивач набув право постійного користування земельною ділянкою площею 2 2406 га по вул. Драгоманова в Дарницькому районі міста Києва для будівництва житлових будинків з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом, що підтверджується Державним актом про право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 39534 від 24.03.2011.

Відповідно до п. 286.2. ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою в порядку, передбаченому статтею 46 Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частинами за місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.01.2018 та по теперішній час КП «Київське інвестиційне агентство» надало до ПрАТ «ХК «Київміськбуд» рахунки та підтверджуючі витрати документи, зокрема: 28.03.2018 надані документи щодо відшкодування витрат на сплату земельного податку за лютий 2018 року в розмірі 76 709,90 грн., 10.05.2018 - за березень 2018 року в розмірі 74854,02 грн., 31.05.2018 - за квітень 2018 року в розмірі 57532,43 грн.,

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за період з січня 2018 по квітень 2019 було виставлено ПрАТ «ХК «Київміськбуд» рахунки та надано підтверджуючі витрати документи, зокрема: 28.03.2018 надані документи щодо відшкодування витрат на сплату земельного податку за лютий 2018 в розмірі 76 709,90 грн., 10.05.2018 - за березень 2018 в розмірі 74854,02 грн., 31.05.2018 - за квітень 2018 в розмірі 57532,43 грн., 06.07.2018 - за травень 2018 в розмірі 57532,43 грн., 02.08.2018 р. - за червень 2018 р. в розмірі 57532,43 грн., 31.08.2018 - за липень 2018 в розмірі 57532,43 грн., 01.10.2018 - за серпень 2018 в розмірі 57532,43 грн., 05.11.2018 - за вересень 2018 в розмірі 57532,43 грн., 06.12.2018 - за жовтень 2018 в розмірі 57532,43 грн., 26.12.2018 р. - за листопад 2018 в розмірі 57532,43 грн., 05.02.2019 - за грудень 2018 в розмірі 57532,37 грн., 11.03.2019 - за січень 2019 в розмірі 1725,97 грн., 03.04.2019 - за лютий 2019 в розмірі 1725,97 грн.

Проте, як зазначає позивач, відповідачем виставлені рахунки оплачено не було.

У той же час, заперечуючи проти позовних вимог в цій частині позову, відповідач зазначає, що ПрАТ «ХК «Київміськбуд» з моменту введення житлових будинків в експлуатацію не є користувачем земельної ділянки по вул. Драгоманова, не проводить на земельній ділянці будь-яких робіт та взагалі не має з конкретно визначеного часу відношення до земельної ділянки, а отже, у нього відсутній обов`язок з відшкодування витрат земельного податку.

Як встановлено судом, 06.11.2013 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було видано сертифікати серій ІV за № 07, № 14 та № 20, які засвідчують відповідність закінчених будівництвом об`єктів: «Будівництво житлових будинків з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом на вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва (І та ІІ черги будівництва)» проектній документації та підтверджують їх готовність до експлуатації.

Відповідно до п. 3.5 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 18.11.2013 Сторона 2 компенсує стороні 1 плату за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному п. 4.2 цього договору, до моменту укладення стороною 1 угоди з експлуатуючою організацією про компенсацію витрат за користування земельною ділянкою.

24.01.2017 відповідач звернувся до позивача з листом № 00111/2/2-17, в якому просив укласти угоду про компенсацію витрат за користування земельною ділянкою з експлуатуючою організацією, однак вказаний лист залишено позивачем без відповіді та задоволення.

Приписами статті 13 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Таким чином, за висновком суду, ухилення позивача від укладення угоди про компенсацію витрат за користування земельною ділянкою з будь-якою експлуатуючою організацією свідчить про наявність ознак зловживання правом.

При цьому, відповідач у відповіді на відзив на позовну заяву зазначає про відсутність у нього передбаченого законом або договором обов`язку щодо укладення такої угоди у будь-який конкретно визначений строк.

У той же час, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідач позбавлений можливості в судовому чи позасудовому порядку спонукати позивача примусово до укладення такої угоди з тією чи іншою організацією.

У задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача пені судом також відмовлено, оскільки така вимога є похідною від вимоги про стягнення компенсації витрат за утримання земельної ділянки.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання ПАТ «ХК «Київміськбуд» вчинити всі необхідні дії щодо будівництва та введення в експлуатацію підземного паркінгу за адресою: вул. Драгоманова, 40 у Дарницькому районі м. Києва, зокрема: здійснити виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняти в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти; здійснити реєстрацію права власності на об`єкт містобудування (підземний паркінг), суд зазначає наступне.

На переконання суду, побудова відповідачем чи відсутність дій останнього, спрямованих на будівництво паркінгу, навіть не враховуючи посилання відповідача на відсутність технічної можливості для вчинення таких дій та на неможливість здійснення відповідного будівництва без загрози життю та здоров`ю громадян, а також зважаючи на потребу уникнення руйнації вже побудованих об`єктів, не сприятиме жодним чином відновленню порушеного права позивача, яке, за твердженням останнього, належить стороні за умовами спірного договору.

Зокрема, у випадку вчинення дій щодо будівництва надземного чи підземного паркінгу, введення його в експлуатацію та оформлення на нього права власності, на відповідача за умовами договору не покладається обов`язок передавати цей об`єкт або його окремі частини позивачу, натомість відповідач матиме право самостійно вирішувати правову долю новоствореного об`єкту (залишити його у власності, реалізувати на користь третіх осіб, передати у власність чи користування будь-яких юридичних чи фізичних осіб окремі паркувальні місця тощо).

Крім того, суд зазначає наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. До господарського суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, тобто має. значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права, пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, ай охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл.

Правосуддя, за своєю суттю, визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Зазначені висновки викладено в абзаці 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3рп/2003.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права.

Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення.

Після з`ясування фактичних обставин суд може зробити висновок про відповідність заявленої матеріально правової вимоги способам захисту права і про порушення охоронюваного законом інтересу позивача.

У разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права, суд приймає рішення про відмову у позові.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обгрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права, закріпленого у Господарському процесуальному кодексі України, полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ст. 4 ГПК України).

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Оскільки правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права та захисту підлягає порушене право, а матеріалами справи не підтверджено порушення прав позивача зі сторони відповідача, то відсутність порушеного права позивача також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

У розумінні приписів ст. 15, ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

При цьому особа, заявляючи позов та обираючи спосіб захисту, повинна дбати про те, щоб резолютивна частина рішення, в якій остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача, могла бути виконана в процесі виконавчого провадження у справі, адже у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04. 2005 (заява No 38722/02).

Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов`язку по відновленню порушеного права на порушника.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права, пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам (рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004).

Правосуддя, за своєю суттю, визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Зазначені висновки викладено в абзаці 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3рп/2003.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Поряд з цим, позивачем не доведено, які саме його права та законні інтереси в даному випадку порушені, а також не надано доказів, які б свідчили про порушення прав та інтересів позивача зі сторони відповідача, оскільки умовами договору не передбачено обов`язку останнього з передачі паркінгу саме позивачу.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до статті 76 цього Кодексу належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київське інвестиційне агентство», з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.10.2019.

Суддя О.Г. Удалова