ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" жовтня 2019 р. Справа № 903/614/17

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Русинчук М.М., розглянувши матеріали скарги ТзОВ ПАККО Холдинг, м. Луцьк

на неправомірність дій приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича

по справі №903/614/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ

до відповідача-1: ТзОВ "Пакко Холдинг", м. Луцьк

до відповідача-2: ТзОВ "Торговий центр "Темпо", м. Житомир

про стягнення 69 405 745,63 грн.

за участю представників сторін:

від скаржника (відповідача-1): Загородній Микола Вікторович - ордер АС №1001850 на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 21.10.2019, посвідчення адвоката України №1162 від 30.08.2019.

від стягувача (позивача): не прибув;

від боржника (відповідача-2): не прибув;

від приватного виконавця приватного округу: Таранко Дмитро Вікторович, посвідчення №0026;

Встановив: ТзОВ ПАККО Холдинг звернувся до господарського суду зі скаргою від 04.10.2019р. за вх. №01-52/31/19, в якій просить :

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича по призначенню суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні під час процедури фінансової реструктуризації ТОВ ПАККО Холдинг, які виразилися у винесенні постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №59251862 від 24.09.2019р.;

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №59251862 від 24.09.2019р.;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу у Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №59251862 на період проведення процедури фінансової реструктуризації ТОВ ПАККО Холдинг на виконання вимог Закону України Про фінансову реструктуризацію.

Скаржник вважає неправомірними дії приватного виконавця Таранка Д.В., щодо примусового виконання наказу №903/614/17-1, а саме у винесенні постанови від 24.09.2019 в межах виконавчого провадження №59251862 про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, оскільки останній є учасником у процедурі фінансової реструктуризації відповідно до вимог Закону України «Про фінансову реструктуризацію».

Ухвалою суду від 07.10.2019р. прийнято скаргу до розгляду, розгляд скарги призначити на 15 жовтня 2019.

Ухвалою суду від 07.10.2019 відкладено розгляд скарги на 22.10.2019, для надання процесуальної можливості скаржнику подати обґрунтовані заперечення на письмові пояснення приватного виконавця Таранка Д.В.

Приватний виконавець Таранко Дмитро Вікторович в судовому засіданні та у письмових поясненнях на скаргу за вх.№01-57/11339/19 просить суд, відмовити у задоволені скарги, у зв`язку з її безпідставністю.

Представники стягувача та боржника-2 не прибули в судове засідання, хоча належним чином були повідомленні.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав в повному обсязі та просить суд її задоволити.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на дату видачі наказу суду).

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 ГПК України в редакції станом на дату видачі наказу суду).

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 року у справі №903/614/17 (суддя Костюк С. В.) позовні вимоги задоволено в сумі 92770022,62 грн. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю Пакко Холдинг (43005, Волинська область, м.Луцьк, вул. Клима Савури,21А, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий центр Темпо (10001, Житомирська область, м.Житомир, вул. Київська,87, ) в користь Акціонерного товариства (03150, м.Київ, вул. Ковпака,29, код ЄДРПОУ 000396,90 грн., з них 63450000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16562543,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5070562,11 грн. пені по тілу кредиту, 3368121,10 грн. пені по відсотках, а також 590470,15 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовити.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 по справі №903/614/17 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий центр "Темпо" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 25 червня 2019 року по справі № 903/614/17 - залишити без задоволення. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 25 червня 2019 року в справі № 903/614/17 - залишити без змін.

На виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 року та рішення Господарського суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року у справі № 903/614/17 видано накази від 01.02.2019

26.03.2019 на підставі постанови Верховного суду у справі №903/614/17 у задоволенні касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАККО Холдинг" відмовлено. Рішення Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 у справі №903/614/17 залишено без змін.

31.05.2019 приватним виконавцем виконавчим округу Волинської області Таранком Д.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №59251862 з виконання наказу №903/614/17-1 виданого 01.02.2019 Господарським судом Волинської області.

Згідно абз.2-3 ч.2 ст.5 Закону України Про виконавче провадження, протягом першого року зайняття діяльністю приватного виконавця, приватний виконавець не може здійснювати примусове виконання рішень за якими сума стягнення становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті. Строк зайняття діяльністю приватного виконавця обчислюється з дня внесення інформації про приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Згідно даних Єдиного реєстру приватних виконавців України (https://erpv.minjust.gov.ua/#/search-private-performer), ОСОБА_1 є діючим приватним виконавцем з 17.08.2017.

Виконавче провадження №59251862 відкрите 31.05.2019, тобто після проходження першого року зайняття діяльністю приватним виконавцем Таранко Д. В., тому зазначений мав повноваження виконувати рішення Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 по наказу № 903/614/17-1. Інших заборон чинне законодавство України не містить, а в Інструкції визначено розподіл підвідомчості між органами державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» постановою приватного виконавця від 31.05.2019 за №59251862 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника в межах суми боргу 97947866,75 грн. про, що внесено відповідні відомості до державних реєстрів (Державний реєстр речових прав на нерухоме майно номер запису про обтяження 31815113 від 31.05.2019.)

10.09.2019 винесено постанови №59251862/1, №59251862/2 про арешт майна (коштів) боржника.

Як слідує із постанов приватного виконавця Таранка Дмитра Вікторовича №59251862/1, №59251862/2, від 10.09.2019р. описано та арештовано майно боржника, а саме: об`єкт незавершеного будівництва, 58% готовності, нежитлове приміщення К-2 загальною площею 7632,20 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . садова, 2А та цілісний майновий комплекс, магазин №58 Ювілейний. Частка ТзОВ ПАККО Холдинг складає 41/100. загальна площа приміщення 914 кв.м., місцезнаходження: м. Рівне, вул. Соборна, 277.

Постановою приватного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №59251862 від 24.09.2019 залучено ТзОВ «Євроексперт груп» для визначення вартості вищезазначеного майна.

Скаржник доводить, що вищезазначена постанова №59251862 від 24.09.2019 є незаконною, оскільки ТзОВ «Пакко Холдинг» є учасником у процедурі фінансової реструктуризації та відповідно до Закону України «Про фінансову реструктуризацію» на нього розповсюджується дія мораторію встановленим ст. 21 цього закону.

ТзОВ «Пакко Холдинг» в підтвердження доводів скарги долучив повідомлення про початок проведення процедури фінансової реструктуризації та перші збори залучених кредиторів вих.№ 2019-08-05/083 від 05.08.2019. та перелік залучених кредиторів, відповідно до яких є залученим боржником.

Надаючи правову оцінку доводам скарги, суд виходив із такого:

Згідно п. 1, ч. 17 ст. 1 Закону України «Про фінансову реструктуризацію» встановлено, що мораторій це зупинення виконання боржником вимог залучених кредиторів і пов`язаних осіб боржника та зупинення здійснення заходів з виконання цих вимог, у тому числі зупинення перебігу строку пред`явлення вимоги до поручителів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про фінансову реструктуризацію» визначено, що на період дії даного Закону інші закони України діють з урахуванням особливостей встановлених цим Законом.

Статтею 21 Закону України «Про фінансову реструктуризацію» передбачено введення мораторію, який діє до завершення процедури фінансової реструктуризації, але не більше ніж протягом 90днів. Зазначений строк може бути продовжено за згодою залучених кредиторів, жоден з яких не є пов`язаною особою з боржником, у порядку, визначеному частиною другою статті 23 цього Закону, на строк, що не може перевищувати 90 днів. Загальний строк дії мораторію не може перевищувати 180 днів. Залучені кредитори (крім пов`язаних осіб) у порядку, визначеному ч. 2, ст. 23 Закону, мають право прийняти рішення про припинення дії мораторію в будь-який час після початку проведення процедури фінансової реструктуризації.

Згідно п. 4, ст. 21 Закону України «Про фінансову реструктуризацію» визначено, що дія мораторію не поширюється на вимоги кредиторів, які не є залученими кредиторами (крім випадку, визначеного пунктом 6 частини другої цієї статті), а також на вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, та вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками. Дія мораторію поширюється на будь-які вимоги пов`язаних осіб боржника. У період дії мораторію будь-який кредитор (у тому числі на вимоги якого поширюється дія мораторію) має право розпочати або продовжити судове провадження для отримання рішення суду проти боржника про стягнення заборгованості або звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до п.6 ч.2 ст. 21 Закону України «Про фінансову реструктуризацію» передбачено, що під час дії мораторію забороняється відчужувати, в тому числі реалізовувати, та примусово звертати стягнення на необоротні активи боржника, які не є предметом застави (іпотеки) на дату початку процедури реструктуризації, на підставі виконавчих документів, а також на підставі виконавчого нотаріуса або шляхом будь-яких інших позасудових способів звернення стягнення.

Як слідує із матеріалів скарги, а саме переліку залучених кредиторів до процедури фінансової реструктуризації та приписів Закону України «Про фінансову реструктуризацію», стягувач АТ «Укрсоцбанк» не є залученим кредитором у фінансовій реструктуризації боржника, а отже на його вимоги дія мораторію у фінансовій реструктуризації боржника не поширюється.

Щодо вимоги про зупинення виконавчого провадження у разі введення мораторію відповідно до ст. 21 Закону України «Про фінансову реструктуризацію», суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 34 Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі:

1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу;

2) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;

3) зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення;

4) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій за рішеннями про виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, авторської винагороди, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, рішеннями немайнового характеру, у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника);

5) звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону;

6) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення;

7) включення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, яка виникла внаслідок розрахунків за енергоносії з урахуванням дати заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", крім рішень, передбачених абзацом шостим пункту 3.7 статті 3 зазначеного Закону;

8) затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство;

9) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

10) включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);

11) встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження;

12) включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації;

13) наявності підстав, передбачених статтею 2-1 Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку";

14) наявності підстав, передбачених статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств".

Виключний перелік підстав для зупинення дій передбачений ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає зупинення виконавчих дій у зв`язку із участю боржника у процедурі фінансової реструктуризації.

Разом з тим, Закон України «Про фінансову реструктуризацію» також не містить правових норм щодо зупинення вчинення виконавчих дій у зв`язку із участю боржника у процедурі фінансової реструктуризації.

Крім того, ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» визначено , що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі.

Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надавати усні рекомендації щодо дій, які виконуються в його присутності.

Експерт, спеціаліст і суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання мають право на винагороду за надані ними послуги.

Винагорода та інші витрати, пов`язані з проведенням експертизи, наданням висновку спеціаліста або звіту суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, належать до витрат виконавчого провадження.

Експерт несе кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження, про що він має бути попереджений виконавцем. Збитки, завдані сторонам внаслідок видачі завідомо неправдивого висновку, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. За недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений виконавцем.

Відповідно до ч.2 ст. 57 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

Тому постановою від 24.09.2019 приватний виконавець правомірно призначив суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ТзОВ Євроексперт груп.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа; за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

Згідно п.4 р.IV положення про автоматизовану систему виконавчого провадження постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

Доводи скаржника щодо призначення, а не залучення суб`єкта оціночної діяльності на думку суду не змінюють змісту виконавчого документу та не є підставою його скасування.

Щодо інших підстав скасування оскаржуваної постанови, а саме не попередження експерта про кримінальну відповідальність, не зазначення порядку та строків оскарження постанови, а посилання на Закон України Про виконавче провадження, то дані підстави спростовуються оригіналом постанови від 24.09.2019 оглянутої в судовому засіданні, копія якої міститься в матеріалах справи, а подача ТзОВ Пакко Холдинг скарги на постанову свідчить про обізнаність порядку її оскарження.

Отже, приватний виконавець Таранко Д.В. виніс постанову від 24.09.2019 у виконавчому провадженні №59251862 про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та прийнята в межах повноважень приватного виконавця.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007 передбачено, що за змістом частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини № 01-8/1427 від 18.11.2003).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі Христов проти України одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа Брумареску проти Румунії, п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин скарги їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що дії приватного виконавця Таранка Д.В є правомірними, а доводи скарги непідтверджені належними та допустимими доказами в розумінні приписів ГПК України, а тому в задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.ст. 234, 341, 342 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд ,-

ухвалив:

1) В задоволенні скарги про:

-визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича по призначенню суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні під час процедури фінансової реструктуризації ТОВ ПАККО Холдинг, які виразилися у винесенні постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №59251862 від 24.09.2019р.;

- визнання неправомірними та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №59251862 від 24.09.2019р.;

- зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу у Волинській області Таранка Дмитра Вікторовича зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №59251862 на період проведення процедури фінансової реструктуризації ТОВ ПАККО Холдинг на виконання вимог Закону України Про фінансову реструктуризацію відмовити повністю.

Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу складено та підписано 22.10.2019

Суддя В. М. Дем`як