ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2019 року м.Дніпро Справа № 908/408/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Іщенко О.Г., витяг з ЄДР № 0339519 від 28.01.2014 р., керівник;

від відповідача: Седляров В.С., довіреність №338 від 30.05.2019 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.08.2019, ухвалене суддею Корсун В.Л., повний текст якого підписаний 12.08.2019 у справі №908/408/19

за позовом Приватного акціонерного товариства "Запоріжзв`язоксервіс", м.З апоріжжя

до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя

про стягнення 5 876 021,64 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Запоріжзв`язоксервіс" (далі ПрАТ "Запоріжзв`язоксервіс", позивач) до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (надалі ПАТ "Запоріжжяобленерго", відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 5 834 952,61 грн., з яких: 4 290 649,13 грн. - борг за несплачену комісійну винагороду по актам виконаних робіт за період з серпня 2017 по грудень 2018 року, 428 747,18 грн. - інфляційні втрати, 118 944,96 грн. - 3 % річних, 996 611,34 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконання відповідачем своїх договірних зобов"язань в частині повної та своєчасної сплати комісійної винагороди позивачу за надані послуги з перерахування платежів за спожиту електричну енергію за договором від 27.04.09 № 041/04-09, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій, зокрема пені, передбаченої п.6.2 договору та нарахувань, передбачених ст.625 ЦК України.

23.04.2019 ПрАТ "Запоріжзв`язоксервіс" подано заяву (за вих. від 23.04.19 № 175) про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 4 682 862,42 грн. боргу за надані послуги за договором, 507 624,35 грн. пені, 151 255,44 грн. 3 % річних та 534 279,43 грн. інфляційних збитків, а всього заборгованість у розмірі 5 876 021,64 грн. Вказану заяву прийнято судом до розгляду.

23.04.2019 відповідачем подана заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо стягнення пені.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.08.2019 у справі №908/408/19 позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на користь приватного акціонерного товариства "Запоріжзв`язоксервіс" 4 682 862 грн. 42 коп. основного боргу (за комісійною винагородою), 505 349 грн. 33 коп. пені, 129 543 грн. 12 коп. 3 % річних, 410 636 грн. 83 коп. інфляційних втрат та 85 925 грн. 87 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду в частині стягнення пені, Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження доказів тяжкого фінансового становища підприємства відповідача, надання неправильної оцінки доказами, які суд взяв до уваги, просить рішення Господарського суду Запорізької області від 02.08.2019 року змінити у частині стягнення пені, зменшивши розмір стягнутої з відповідача пені до 10 000 грн.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що суд, не взяв до уваги доводи відповідача про наявність підстав для зменшення пені, наведені у відзиві на позов, зокрема, що відповідач є товариством, 60% капіталу якого належить державі в особі Фонду державного майна України та основним видом діяльності якого є постачання електричної енергії населенню, медичним та освітнім закладам, бюджетним установам, промисловим підприємствам, які мають екологічну броню та яким припинити електропостачання ПАТ "Запоріжжяобленерго" не може; основною причиною скрутного фінансового становища підприємства є значна заборгованість споживачів за надані населенню області послуги з постачання електричної енергії, надання судами розстрочки виконання рішень боржникам ПАТ "Запоріжжяобленерго", а також відсутність у товариства можливості отримувати прибуток через встановлення НКРЕКП для Відповідача нульового алгоритму та встановлення щодобових багатомільйонних відрахувань, тобто в допущенні прострочення відсутня безпосередня вина Відповідача; відносно деяких боржників відповідача порушені справи про банкрутство, таким чином, примусове стягнення заборгованості з таких підприємств є процесуально неможливим; підприємство здійснює всі можливі заходи, спрямовані на погашення заборгованості. Крім того, на підтвердження складного фінансового стану ПАТ "Запоріжжяобленерго" як підстави порушення зобов`язань за договором № 041/04-09 від 27.04.2009 до відзиву був додатний експертний висновок судового експерта Давидової О.В. (свідоцтва №1181, №1885 строк дії до 09.06.2020), наданий в рамках проведеного економічного дослідження № 282 від 17.05.2018, баланси та фінансові звіти Відповідача на періоди кінець 2017 та кінець 1 півріччя 2018 року.

Вказує на те, що така позиція суду при оцінці підстав для зменшення суми пені на підставі ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України суперечить судовій практиці Верховного Суду в аналогічних справах та роз`ясненням Вищого господарського суду.

Крім того, скаржник зазначає, що судом безпідставно визнано неналежними доказами тяжкого матеріального становища підприємства відповідача довідки ПАТ "Запоріжжяобленерго", додані до матеріалів справи через їх підписання директором з економіки та фінансів ПАТ "Запоріжжяобленерго", який може бути зацікавленою особою в частині відомостей, які зазначені у довідках, а також баланси та звіти, з посиланням на відсутність даних про їх прийняття контролюючим органом. В свою чергу апелянт зауважує, що надані ПАТ "Запоріжжяобленерго" довідки про особливості фінансового стану товариства мають узагальнюючий характер, містять, у тому числі, відомості, що є загальнодоступними, а фінансова звітність знаходиться у вільному доступі на офіційному сайті товариства. Вважає, що в зв`язку з особливостями правового регулювання діяльності публічних акціонерних товариств, окремі підтвердження дійсності та актуальності фінансової звітності ПАТ "Запоріжжяобленерго" не потребуються в зв`язку з загальнодоступністю даної інформації. На підтвердження подання офіційної звітності до контролюючих органів відповідачем додані до апеляційної скарги квитанції, підтверджуючі подання річного балансу та звіту про фінансові результати ПАТ "Запоріжжяобленерго" за 2018 рік до Центру обробки електронних звітів Держстату України за допомогою системи електронного документообігу "M.E.Doc".

Скаржник вважає, що залишення поза увагою судом наведених ним доводів та доказів в підтвердження необхідності зменшення пені порушують принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини та її основоположних свобод, ратифікованою Україною.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, зазначає, що судом рішення винесено з дослідженням всіх обставин справи та доводів сторін. Зауважує, що згідно ч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Доводи скаржника про належність 60% капіталу Відповідача державі вважає необґрунтованим, таким, що не може бути прийнято до уваги судом, адже позивач є самостійним господарюючим суб`єктом приватного сектору економіки та не відповідає за зобов`язаннями держави, зокрема за зобов`язаннями підприємств з державною часткою у капіталі. Звертає увагу, що судом першої інстанції обґрунтовано враховано наведені Позивачем у відповіді на відзив на позовну заяву підтверджені доказами обставини, що позивач майже два роки не отримує від Відповідача кошти за надані послуги, повністю сплачуючи усі податки та збори, позивач несе надмірні збитки не отримуючи від Відповідача коштів від надання послуг, не припиняючи їх надання; діяльність Позивача з надання послуг переказу коштів є виключним його видом діяльності, тому останній не має права отримувати дохід від інших видів діяльності, отже, збитки позивача є значними у порівнянні із помірним розміром пені, що заявлений до стягнення. Зазначає, що Господарським судом Запорізької області при розгляді цієї справи та при прийнятті рішення обґрунтовано застосовано норми, закріплені в ст. 7 Господарського процесуального кодексу України, за якими правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Таким чином, державна частка в статутному капіталі Відповідача (Скаржника) не впливає на виконання взятих ним за договором зобов`язань, не звільняє Відповідача від їх виконання та не є підставою для зменшення розміру пені.

Позивач зауважує, що судом обґрунтовано не взятий до уваги висновок експерта Давидової О.В. № 282 від 17.05.2018 про скрутний стан відповідача, оскільки у висновку проаналізований стан підприємства з 2015 до 2017 року, а вимогу про зменшення пені заявлено у 2019 році, тобто більше ніж через два роки з періоду, за який складений експертний висновок.

Крім того, позивач погоджується з судом першої інстанції, що довідки та фінансова звітність, подані відповідачем, визнані неналежними доказами, оскільки підписані зацікавленою особою, повноважень на підписання документів яким не надано відповідачем до відзиву на позовну заяву. При цьому позивачу зазначає, що надані відповідачем довідки датовані часом раніше часу розгляду судом першій інстанції справи, а тому вказані довідки взагалі не відображають дійсного фінансового становища відповідача на час розгляду справи судом першої інстанції і таким чином не стосуються предмету доказування.

Зазначає, що судом першої інстанції обґрунтовано не взяті до уваги звіти про фінансову діяльність підприємства, оскільки відповідачем не надані докази подання таких звітів контролюючому органу; до того ж, вважає безпідставним посилання скаржника на загальновідомість та офіційну доступність цієї інформації, оскільки вказане суперечить нормам процесуального права, зокрема, ст..74 ГПК України, за якою суд не має право самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору. В свою чергу, зауважує, що надані до суду апеляційної інстанції квитанції про подання фінансової звітності не можуть прийматись судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки фактично є додатковими доказами, неможливість подання яких суду першої інстанції з об"єктивних причин скаржник жодним чином не обґрунтував в апеляційній скарзі. Крім того, вказані примірники квитанцій взагалі не засвідчені жодним чином, що не відповідає вимогам ст.91 ГПК України щодо подання письмових доказів.

Доводи скарги, про те, що позиція суду першої інстанції при оцінці обставин для зменшення суми пені на підставі ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 ЦК України суперечить практиці Верховного суду України та роз`ясненням Вищого господарського суду України є лише припущенням скаржника, оскільки суд при розгляді вказаного питання встановив:

- як недоведеність Скаржником (Відповідачем у справі) винятковості випадку, так і недоведеність доказів скрутного фінансового становища, що само по собі не є винятковою обставиною та не є підставою звільнення від цивільно-правовою відповідальності;

- що заборгованість населення та регуляторний вплив НКРЕКП, якими Скаржник обґрунтовував свою заяву про зменшення пені як підставу, скрутного становища є зовсім не винятковим випадком з тих підстав, що перед більшістю аналогічних енергопостачальних підприємств є заборгованість населення за поставлені енергоресурси та які також підпадають під регуляторний вплив НКРЕКП, але розраховуються зі своїми постачальниками хоч і не завжди своєчасно, але в повному обсязі. В той же час, Скаржником, ні при розгляді справи судом першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не довів, які дії ним здійснені по зменшенню дебіторської заборгованості;

- значність прострочення Скаржника (ПАТ "Запоріжжяобленерго") перед позивачем, зокрема, станом на сьогоднішній день більше двох років ПрАТ "ЗАПОРІЖЗВ`ЯЗОКСЕРВІС" не отримує від ПАТ "Запоріжжяобленерго" коштів за надані послуги, повністю сплачуючи усі податки та збори; Позивач несе надмірні збитки, не отримуючи від Відповідача коштів за надані послуги, не припиняючи їх надання; діяльність Позивача з надання послуг переказу коштів є виключним його видом діяльності; Позивач не має права отримувати дохід від інших видів діяльності, а тому збитки позивача є значними у порівнянні із помірним розміром пені, що заявлений до стягнення;

- судом першої інстанції враховано негативну поведінку винної сторони та встановлено, що Відповідачем за два роки, не вчинено жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості перед Позивачем ПрАТ "ЗАПОРІЖЗВ`ЯЗОКСЕРВІС", як і не вчинено цих дій після подання Позивачем позову;

- судом першої інстанції обґрунтовано встановлено помірність розміру пені у порівнянні із збитками, які несе ПрАТ "ЗАПОРІЖЗВ`ЯЗОКСЕРВІС"; пеня, що стягнута рішенням суду першої інстанції становить лише 10,8 % від суми основної заборгованості (без врахування інфляційних втрат), а в рішеннях судів, які наводяться скаржником, якими вона зменшувалась, вона становила 50% і більше відсотків заборгованості й зменшувалась на 20%, а не в 50 разів, як просить Скаржник.

22.10.2019 скаржником подані заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в яких останній знов зауважив, що рішення у цій справі суперечить рішенням в аналогічних справах, зокрема в рішенні по справі № 908/2726/16, в якому підставою зменшення пені наведені наступні мотиви: що вартість послуг відповідача з постачання теплової енергії жорстко контролюється державою, діючі тарифи не відповідають економічно обґрунтованому рівню витрат відповідача, у них не закладені засоби для погашення штрафних та фінансових санкцій; крім цього, судом врахований тяжкий фінансовий стан відповідача. Скаржник зауважує, що знаходиться в аналогічному становищі. Зауважує, що при вирішенні подібних спорів за наявності подібних обставин, фінансового і правового становища відповідачів Господарським судом Запорізької області приймаються протилежні рішення, що, на думку апелянта, свідчить не тільки про неналежну оцінку судом доказів наданих ПАТ "Запоріжжяобленерго", а й про упереджене ставлення суду до Апелянта.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2019 скаржнику поновлено строк для подачі апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.08.2019 року у справі №908/408/19; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 23.10.2019; сторонам наданий строку для подання відзиву, заяв, клопотань; зупинено дію рішення на час розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 23.10.2019 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

27.04.2009 між Відкритим акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" (яке змінило назву на публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", далі Замовник) та приватним акціонерним товариством "Запоріжзв`язоксервіс" (Виконавець) укладено договір на приймання грошових переказів від фізичних осіб № 041/04-09, за умовами якого (п. 1.1) Замовник доручає, в Виконавець зобов`язується через мережу своїх пунктів надання фінансових послуг в м. Запоріжжі, згідно з Додатком № 1 до цього Договору, здійснювати приймання та перерахування грошових переказів від громадян - споживачів (платників) на користь Замовника по структурним підрозділам Замовника. Структурними підрозділами Замовника є Запорізькі міські електричні мережі ВАТ "Запоріжжяобленерго" (ЗМЕМ) та Райони електричних мереж ВАТ "Запоріжжяобленерго" (РЕМ). Юридичні та банківські реквізити структурних підрозділів Замовника вказані в Додатку № 2, який є невід`ємною частиною до цього договору. Приймання та перерахування грошових переказів здійснюється:

1.1.1. За спожиту електричну енергію, приймання та перерахування грошових переказів доручається на поточні рахунки із спеціальним режимом використання ВАТ "Запоріжжяобленерго", відкриті для ЗМЕМ (РЕМ) Замовника (види оплат - стор. 3 Додатку № 2 до Договору).

1.1.2. По актах про порушення Правил користування електричною енергією приймання та перерахування грошових переказів доручається на поточні рахунки із спеціальним режимом використання ВАТ "Запоріжжяобленерго", відкриті для ЗМЕМ (РЕМ) Замовника (види оплат - стор. 3 Додатку № 2 до Договору).

1.1.3. За послуги, які відносяться до іншої ліцензійної діяльності Замовника та узгоджені з ним (повторне підключення, ремонт лічильників, видачу техумови, експертизу лічильників, пеню та ін.), приймання та перерахування грошових переказів доручається на поточні рахунки ВАТ "Запоріжжяобленерго", відкриті для ЗМЕМ (РЕМ) Замовника (види оплат - стор. 3-4 Додатку № 2 до Договору).

Згідно з п. 4.2 договору (з урахуванням додаткової угоди про внесення змін від 01.09.14), за надані послуги з перерахування платежів за спожиту електричну енергію згідно пункту 1.1.1 Замовник сплачує Виконавцю комісійну винагороду в розмірі 1 % у м. Запоріжжя (ЗМЕМ) та у Запорізькій області (РЕМ) від загальної суми платежів, які перераховані Виконавцем на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, відкритих для ЗМЕМ (РЕМ) Замовника. Відсоток винагороди не може перевищувати 1 % від загальної суми платежів, які перераховані Виконавцем, якщо для виконання своїх обов`язків за договором, Виконавець залучатиме третіх осіб. Розрахунок виконується шляхом перерахування коштів з поточного рахунку ВАТ "Запоріжжяобленерго", відкритого для ЗМЕМ (РЕМ) Замовника на розрахунковий рахунок Виконавця не пізніше 10-ти банківських днів з дати підписання акту виконаних робіт.

Підставою для остаточних розрахунків між сторонами є Акти виконаних робіт, які підписують при виконанні Сторонами умов цього Договору. акти виконаних робіт за послуги надані для ЗМЕМ Замовника та для інших підрозділів (РЕМ) Замовника слід складати та підписувати окремо (п.4.4. договору).

Відповідно до п. 4.5. договору, за підсумками надання послуг згідно пункту 1.1.1 в поточному місяці Акт виконаних робіт підписують генеральний директор Виконавця і директор ЗМЕМ (начальник РЕМ) Замовника. Акти у двох примірниках направляються в ЗМЕМ (РЕМ) Замовника щомісяця, до 5 числа місяця наступного за звітним. У разі відсутності зауважень, директор ЗМЕМ (начальник РЕМ) Замовника на протязі трьох банківських днів з дати отримання, підписує Акт виконаних робіт і один примірник повертає іншій Стороні. У разі наявності претензій до роботи Виконавця директор ЗМЕМ (начальник РЕМ) Замовника зобов`язаний у триденний термін надати мотивовані заперечення та письмову претензію щодо виконання роботи Виконавцем. Форма Акта повинна відповідати Додатку № 8 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною.

Пунктами 7.1, 7.2 договору передбачено, що його укладено на строк до 31-го грудня 2009 року. Договір набуває чинності з 1-го березня 2009 року. У разі подальшої необхідності дії Договору, при умові продовження виконання Виконавцем своїх зобов`язань та за відсутності письмового повідомлення від Замовника про припинення дії договору, направленого Виконавцю не пізніше одного місяця до закінчення терміну дії цього Договору, Договір вважається чинним на такий же термін, та на тих же умовах на протязі наступного календарного року.

Додатковою угодою від 20.03.17 внесено зміни до договору від 27.04.09 №041/04-09, зокрема:

- сторони дійшли спільної згоди доповнити п. 4.2. Договору п. 4.2.1 в наступній редакції: "4.2.1 За надані послуги в січні, лютому 2017 р. з перерахування платежів за спожиту електричну енергію, згідно пункту 1.1.1., Замовник сплачує Виконавцю комісійну винагороду в розмірі 0,13 % (нуль цілих тринадцять сотих відсотка) без ПДВ у місті Запоріжжя (ЗМЕМ) та у Запорізькій області (РЕМ) від загальної суми платежів, які перераховані Виконавцем на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкритих для підрозділів Замовника.

Розрахунок виконується шляхом перерахування коштів з поточного рахунку ПАТ "Запоріжжяобленерго", Замовника, на поточний рахунок Виконавця № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ "Таскомбанк", код банку 339500" (п. 1 Додаткової угоди від 20.03.17);

- сторони дійшли спільної згоди, що відповідно до положень ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, дія п. 1 цієї Додаткової угоди до Договору розповсюджується на взаємовідносини Сторін, які виникли з 01 січні 2017 р. до 28 лютого 2017 р. включно (п. 2 Додаткової угоди від 20.03.17);

- у зв`язку зі змінами розміру комісійної винагороди Виконавця за період січень, лютий 2017 року, згідно з п. 1 цієї Додаткової угоди до Договору, Сторони дійшли спільної згоди здійснити перерахунок вартості наданих послуг з перерахування платежів за спожиту електричну енергію за період з 01 січня 2017 р. до 28 лютого 2017 р. включно, відповідним оформленням актів коригування (зміни) до актів прийому-здачі виконаних робіт (п. 3 Додаткової угоди від 20.03.17);

- сторони дійшли спільної згоди та визначили строк проведення розрахунків Замовника із Виконавцем (сплати комісійної винагороди) за послуги, які надані в період з 01 липня 2016 р. по 31 грудня 2016 р. в строк до 31 березня 2017 р. Зобов`язання Замовника по оплаті послуг Виконавця, які надані в період з 01 липня 2016 р. по 31 грудня 2016 р. вважається виконаним належним чином у разі перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця не пізніше 31 березня 2017 р. (абз. 1 п. 4 Додаткової угоди від 20.03.17);

- сторони дійшли спільної згоди та визначили строк проведення розрахунків Замовника із Виконавцем (сплати комісійної винагороди) за послуги, які надані в період з 01 січня 2017 р. по 28 лютого 2017 р. в строк до 31 березня 2017 р. Зобов`язання Замовника по оплаті послуг Виконавця, які надані в період з 01 січня 2017 р. по 28 лютого 2017 р. вважається виконаним належним чином у разі перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця не пізніше 31 березня 2017 р. (абз. 2 п. 4 Додаткової угоди від 20.03.17);

- сторони дійшли спільної згоди, що в разі належного виконання Замовником умов п. 4 цієї додаткової угоди до Договору Виконавець звільняє Замовника від оплати будь-яких нарахувань штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних втрат, які нараховані та/або можуть бути нараховані Виконавцем станом на 01.03.2017 р. Звільнення Виконавцем Замовника від оплати штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних втрат відповідно до цього пункту Додаткової угоди до Договору є прощенням боргу (п. 5 Додаткової угоди від 20.03.17);

- сторони дійшли спільної згоди внести зміни до п. 9.2. Договору та викласти його в новій редакції: "9.2. Умови цього Договору, що стосуються розрахунків за виконанні обсяги робіт підлягають зміні в разі обопільної згоди Сторін, викладені в письмовій формі." (п. 7 Додаткової угоди від 20.03.17);

- сторони погодились, що після належного та повного виконання Сторонами у встановлені строки взятих на себе зобов`язань, визначених цією Додатковою угодою до Договору, на взаємовідносини Сторін розповсюджуються умови Договору, які діяли до моменту укладення цієї додаткової угоди (п. 9 Додаткової угоди про внесення змін від 20.03.17).

Додатковою угодою від 29.09.17 внесено зміни до договору від 27.04.09 № 041/04-09, зокрема сторони дійшли спільної згоди про наступне:

- доповнити п. 4.2. Договору п. 4.2.2 в наступній редакції: "4.2.2. За надані послуги в жовтні 2017 року з перерахування платежів за спожиту електричну енергію, згідно пункту 1.1.1., Замовник сплачує Виконавцю комісійну винагороду в розмірі 0,01 % (нуль цілих одна сота відсотка) без ПДВ у місті Запоріжжя (ЗМЕМ) та у Запорізькій області (РЕМ) від загальної суми платежів, які перераховані Виконавцем на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкритих для підрозділів Замовника. Розрахунок виконується шляхом перерахування коштів з поточного рахунку ПАТ "Запоріжжяобленерго", Замовника, на поточний рахунок Виконавця № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ "Таскомбанк", код банку 339500" (п. 1 Додаткової угоди від 29.09.17);

- визначили строк проведення розрахунків Замовника із Виконавцем (сплати комісійної винагороди) за послуги, які надані в період з 01 травня 2017р. по 31 липня 2017 р. в строк до " 10" листопада 2017 р. Зобов`язання Замовника по оплаті послуг Виконавця, які надані в період з 01 травня 2017 р. по 31 липня 2017 р. вважається виконаним належним чином у разі зарахування коштів на поточний рахунок Виконавця, зазначений в п. 1 цієї Додаткової угоди до Договору, не пізніше двадцять четвертої години " 10" листопада 2017 р. (абз. 1 п. 2 Додаткової угоди від 29.09.17);

- визначили строк проведення розрахунків Замовника із Виконавцем (сплати комісійної винагороди) за послуги, які надані в жовтні 2017 р. в строк до 10 листопада 2017 року. Зобов`язання Замовника по оплаті послуг Виконавця, які надані в жовтні 2017 р. вважається виконаним належним чином у разі зарахування коштів на поточний рахунок Виконавця, зазначений в п. 1 цієї Додаткової угоди до Договору, не пізніше двадцять четвертої години 10 листопада 2017 р. (абз. 2 п. 2 Додаткової угоди від 29.09.17);

- сторони дійшли спільної згоди, що в разі належного виконання Замовником умов п. 2 цієї додаткової угоди до Договору Виконавець звільняє Замовника від оплати будь-яких нарахувань штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних втрат, які нараховані та/або можуть бути нараховані Виконавцем станом на 01.11.2017 р. Звільнення Виконавцем Замовника від: шати штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних втрат відповідно до цього пункту цієї Податкової угоди до Договору є прощенням боргу (п. 3 Додаткової угоди від 29.09.17);

- внести зміни до п. 9.2. Договору та викласти його в новій редакції: " 9.2. Умови цього Договору, що стосуються розрахунків за виконанні обсяги робіт підлягають зміні в разі обопільної згоди Сторін, викладені в письмовій формі." (п. 5 Додаткової угоди від 29.09.17);

- після належного та повного виконання Сторонами у встановлені строки взятих на себе зобов`язань, визначених цією Додатковою угодою до Договору, з 11 листопада 2017 р. між Сторонами відновлюються взаємовідносини, до підписання цієї Додаткової угоди до Договору (п. 7 Додаткової угоди від 29.09.17).

На виконання умов договору від 27.04.09 ПрАТ "Запоріжзв`язоксервіс" у період з лютого 2016 по березень 2019 року надало відповідачу послуги з приймання та перерахування грошових переказів від громадян - споживачів (платників) на користь ПАТ "Запоріжжяобленерго", про що сторонами за договором складені та підписані із засвідченням печатками кожної із сторін акти прийому-здачі виконаних робіт:

- від 29.02.16 №№ 975/02-16, 973/02-16, 9071/02-16, згідно з якими комісійна винагорода позивача у лютому 2016 р. склала 420,69 грн., 7181,16 грн. та 165 891,88 грн. відповідно;

- від 31.03.16 №№ 975/03-16, 973/03-16, 971/03-16, згідно з якими комісійна винагорода позивача у березні 2016 р. склала 587,03 грн., 7106,43 грн. та 159 822,73 грн. відповідно;

- від 30.04.16 №№ 975/04-16, 973/04-16, 971/04-16, згідно з якими комісійна винагорода позивача у квітні 2016 р. склала 433 грн., 5039,04 грн. та 151501,90 грн. відповідно;

- від 31.05.16 №№ 975/05-16, 973/05-16, 971/05-16, згідно з якими комісійна винагорода позивача у травні 2016 р. склала 381,90 грн., 5139,71 грн. та 162938,78 грн. відповідно;

- від 30.06.16 №№ 975/06-16, 973/06-16, 971/06-16, згідно з якими комісійна винагорода позивача у червні 2016 р. склала 402,66 грн., 4557,50 грн. та 162652,46 грн. відповідно;

- від 31.07.16 №№ 975/07-16, 973/07-16, 971/07-16, згідно з якими комісійна винагорода позивача у липні 2016 р. склала 356,34 грн., 4580,25 грн. та 170866,42 грн. відповідно;

- від 31.08.16 №№ 975/08-16, 973/08-16, 971/08-16, згідно з якими комісійна винагорода позивача у серпні 2016 р. склала 411,83 грн., 4692,23 грн. та 169 304,67 грн. відповідно;

- від 30.09.16 №№ 975/09-16, 973/09-16, 971/09-16, згідно з якими комісійна винагорода позивача у вересні 2016 р. склала 452,41 грн., 4905,56 грн. та 183189,49 грн. відповідно;

- від 31.10.16 №№ 975/10-16, 973/10-16, 971/10-16, згідно з якими комісійна винагорода позивача у жовтні 2016 р. склала 471,55 грн., 5608,75 грн. та 200 651 грн. відповідно;

- від 30.11.16 №№ 975/11-16, 973/11-16, 971/11-16, згідно з якими комісійна винагорода позивача у листопаді 2016 р. склала 505,09 грн., 7090,38 грн. та 212378,91 грн. відповідно;

- від 31.12.16 №№ 975/12-16, 973/12-16, 971/12-16, згідно з якими комісійна винагорода позивача у грудні 2016 р. склала 694,10 грн., 7645,95 грн. та 215244,92 грн. відповідно;

- від 31.01.17 №№ 975/01-17, 973/01-17, 971/01-17, згідно з якими комісійна винагорода позивача у січні 2017 р. склала 841,78 грн., 9392,14 грн. та 234121,55 грн. відповідно;

- від 28.02.17 №№ 975/02-17, 973/02-17, 971/02-17, згідно з якими комісійна винагорода позивача у лютому 2017 р. склала 823,41 грн., 9327,68 грн. та 216 535,14 грн. відповідно;

- від 31.03.17 №№ 975/03-17, 973/03-17, 971/03-17, згідно з якими комісійна винагорода позивача у березні 2017 р. склала 797,39 грн., 9140,16 грн. та 223204,24 грн. відповідно;

- від 30.04.17 №№ 975/04-17, 973/04-17, 971/04-17, згідно з якими комісійна винагорода позивача у квітні 2017 р. склала 793,22 грн., 7211,93 грн. та 212 874,62 грн. відповідно;

- від 31.05.17 №№ 975/05-17, 973/05-17, 971/05-17, згідно з якими комісійна винагорода позивача у травні 2017 р. склала 792,46 грн., 8363,07 грн. та 277900,15 грн. відповідно;

- від 30.06.17 №№ 975/06-17, 973/06-17, 971/06-17, згідно з якими комісійна винагорода позивача у червні 2017 р. склала 640,41 грн., 7702,98 грн. та 246865,59 грн. відповідно;

- від 31.07.17 №№ 975/07-17, 973/07-17, 971/07-17, згідно з якими комісійна винагорода позивача у липні 2017 р. склала 728,77 грн., 7167,18 грн. та 252127,24 грн. відповідно;

- від 31.08.17 №№ 975/08-17, 973/08-17, 971/08-17, згідно з якими комісійна винагорода позивача у серпні 2017 р. склала 648,56 грн., 7087,46 грн. та 272680,32 грн. відповідно;

- від 30.09.17 №№ 975/09-17, 973/09-17, 971/09-17, згідно з якими комісійна винагорода позивача у вересні 2017 р. склала 696,45 грн., 7778,82 грн. та 269214,61 грн. відповідно;

- від 30.11.17 №№ 975/11-17, 973/11-17, 971/11-17, згідно з якими комісійна винагорода позивача у листопаді 2017 р. склала 782,36 грн., 7716,51 грн. та 259889,10 грн. відповідно;

- від 31.12.17 №№ 975/12-17, 973/12-17, 971/12-17, згідно з якими комісійна винагорода позивача у грудні 2017 р. склала 682,54 грн., 8180,87 грн. та 230462,58 грн. відповідно;

- від 31.01.18 №№ 975/01-18, 973/01-18, 971/01-18, згідно з якими комісійна винагорода позивача у січня 2018 р. склала 858,23 грн., 9320,47 грн. та 275684,51 грн. відповідно;

- від 28.02.18 №№ 975/02-18, 973/02-18, 971/02-18, згідно з якими комісійна винагорода позивача у лютому 2018 р. склала 864,44 грн., 8753,60 грн. та 241037,79 грн. відповідно;

- від 31.03.18 №№ 975/03-18, 973/03-18, 971/03-18, згідно з якими комісійна винагорода позивача у березні 2018 р. склала 943,12 грн., 9142,19 грн. та 250600,89 грн. відповідно;

- від 30.04.18 №№ 975/04-18, 973/04-18, 971/04-18, згідно з якими комісійна винагорода позивача у квітні 2018 р. склала 1057,51 грн., 8552,19 грн. та 226845,97 грн. відповідно;

- від 31.05.18 №№ 975/05-18, 973/05-18, 971/05-18, згідно з якими комісійна винагорода позивача у травні 2018 р. склала 918,77 грн., 9272,15 грн. та 270847,48 грн. відповідно;

- від 30.06.18 №№ 975/06-18, 973/06-18, 971/06-18, згідно з якими комісійна винагорода позивача у червні 2018 р. склала 668,94 грн., 7530,37 грн. та 234273,36 грн. відповідно;

- від 31.07.18 №№ 975/07-18, 973/07-18, 971/07-18, згідно з якими комісійна винагорода позивача у липні 2018 р. склала 892,34 грн., 8535,57 грн. та 279402,12 грн. відповідно;

- від 31.08.18 №№ 975/08-18, 973/08-18, 971/08-18, згідно з якими комісійна винагорода позивача у серпні 2018 р. склала 914,62 грн., 8434,83 грн. та 271 339,98 грн. відповідно;

- від 30.09.18 №№ 975/09-18, 973/09-18, 971/09-18, згідно з якими комісійна винагорода позивача у вересні 2018 р. склала 903,04 грн., 7763,45 грн. та 256311,92 грн. відповідно;

- від 31.10.18 №№ 975/10-18, 973/10-18, 971/10-18, згідно з якими комісійна винагорода позивача у жовтні 2018 р. склала 1030,51 грн., 8656,05 грн. та 276966,48 грн. відповідно;

- від 30.11.18 №№ 975/11-18, 973/11-18, 971/11-18, згідно з якими комісійна винагорода позивача у листопаді 2018 р. склала 1017,94 грн., 8478,90 грн. та 274416,03 грн. відповідно;

- від 31.12.18 №№ 975/12-18, 973/12-18, 971/12-18, згідно з якими комісійна винагорода позивача у грудні 2018 р. склала 1047,61 грн., 8988,99 грн. та 252 556,64 грн. відповідно;

- від 31.01.19 №№ 975/01-19, 973/01-19, 971/01-19, згідно з якими комісійна винагорода позивача у січні 2019 р. склала 1892,88 грн., 11 593,67 грн. та 312915,53 грн. відповідно;

- від 28.02.19 №№ 975/02-19, 973/02-19, 971/02-19, згідно з якими комісійна винагорода позивача у лютому 2019 р. склала 302,39 грн., 1807,84 грн. та 43972,67 грн. відповідно;

- від 31.03.19 №№ 975/03-19, 973/03-19, 971/03-19, згідно з якими комісійна винагорода позивача у березні 2019 р. склала 106,15 грн., 983,76 грн. та 18 638,35 грн. відповідно.

Крім того, сторонами, на виконання Додаткової угоди від 20.03.17 до договору від 27.04.09 № 041/04-09, складено та підписано уповноваженими представниками сторін коригуючі акти від 20.03.17:

- до акту прийому здачі виконаних робіт від 31.01.17 № 971/01-17, відповідно до якого загальна комісійна винагорода за виконану роботу в січні 2017 р. з урахуванням коригувань складає 30 435,80 грн.;

- до акту прийому здачі виконаних робіт від 31.01.17 № 973/01-17, відповідно до якого загальна комісійна винагорода за виконану роботу в січні 2017 р. з урахуванням коригувань складає 1220,98 грн.;

- до акту прийому здачі виконаних робіт від 31.01.17 № 951/01-17, відповідно до якого загальна комісійна винагорода за виконану роботу в січні 2017 р. з урахуванням коригувань складає 109,43 грн.;

- до акту прийому здачі виконаних робіт від 28.02.17 № 971/02-17, відповідно до якого загальна комісійна винагорода за виконану роботу в лютому 2017 р. з урахуванням коригувань складає 28 149,57 грн.;

- до акту прийому здачі виконаних робіт від 28.02.17 № 973/02-17, відповідно до якого загальна комісійна винагорода за виконану роботу в лютому 2017 р. з урахуванням коригувань складає 1212,60 грн.;

- до акту прийому здачі виконаних робіт від 28.02.17 № 975/02-17, відповідно до якого загальна комісійна винагорода за виконану роботу в лютому 2017 р. з урахуванням коригувань складає 107,04 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 530 ЦК України, п. 4.2. договору (в редакції додаткової угоди про внесення змін від 01.09.14), приписів ст. ст. 253, 254 ЦК України, встановлені законом святкові і неробочі днів в Україні за 2016-2019 роки, а також відповідні розпорядження Кабінету Міністрів України про перенесення робочих днів, ПАТ "Запоріжжяобленерго" мало здійснити остаточний розрахунок за надані послуги за актами прийому-здачі виконаних робіт:

- від 29.02.16 №№ 975/02-16, 973/02-16, 9071/02-16 по 15.03.16;

- від 31.03.16 №№ 975/03-16, 973/03-16, 971/03-16 по 14.04.16;

- від 30.04.16 №№ 975/04-16, 973/04-16, 971/04-16 по 18.05.16;

- від 31.05.16 №№ 975/05-16, 973/05-16, 971/05-16 по 14.06.16;

- від 30.06.16 №№ 975/06-16, 973/06-16, 971/06-16 по14.07.16;

- від 31.07.16 №№ 975/07-16, 973/07-16, 971/07-16 по 12.08.16;

- від 31.08.16 №№ 975/08-16, 973/08-16, 971/08-16 по 14.09.16;

- від 30.09.16 №№ 975/09-16, 973/09-16, 971/09-16 по 17.10.16;

- від 31.10.16 №№ 975/10-16, 973/10-16, 971/10-16 14.11.16;

- від 30.11.16 №№ 975/11-16, 973/11-16, 971/11-16 по 14.12.16;

- від 31.12.16 №№ 975/12-16, 973/12-16, 971/12-16 по 17.01.17;

- від 31.01.17 №№ 975/01-17, 973/01-17, 971/01-17 по 14.02.17;

- від 28.02.17 №№ 975/02-17, 973/02-17, 971/02-17 по 14.03.17;

- від 31.03.17 №№ 975/03-17, 973/03-17, 971/03-17 по 14.04.17

- від 30.04.17 №№ 975/04-17, 973/04-17, 971/04-17 по 17.05.17;

- від 31.05.17 №№ 975/05-17, 973/05-17, 971/05-17 по 14.06.17;

- від 30.06.17 №№ 975/06-17, 973/06-17, 971/06-17 по 14.07.17;

- від 31.07.17 №№ 975/07-17, 973/07-17, 971/07-17 по 14.08.17;

- від 31.08.17 №№ 975/08-17, 973/08-17, 971/08-17 по 14.09.17;

- від 30.09.17 №№ 975/09-17, 973/09-17, 971/09-17 по 13.10.17;

- від 30.11.17 №№ 975/11-17, 973/11-17, 971/11-17 по 14.12.17;

- від 31.12.17 №№ 975/12-17, 973/12-17, 971/12-17 по 16.01.18;

- від 31.01.18 №№ 975/01-18, 973/01-18, 971/01-18 по 14.02.18;

- від 28.02.18 №№ 975/02-18, 973/02-18, 971/02-18 по15.03.18;

- від 31.03.18 №№ 975/03-18, 973/03-18, 971/03-18 по16.04.18;

- від 30.04.18 №№ 975/04-18, 973/04-18, 971/04-18 по15.05.18;

- від 31.05.18 №№ 975/05-18, 973/05-18, 971/05-18 по 14.06.18;

- від 30.06.18 №№ 975/06-18, 973/06-18, 971/06-18 по 13.07.18;

- від 31.07.18 №№ 975/07-18, 973/07-18, 971/07-18 по 14.08.18;

- від 31.08.18 №№ 975/08-18, 973/08-18, 971/08-18 по 14.09.18;

- від 30.09.18 №№ 975/09-18, 973/09-18, 971/09-18 по 12.10.18;

- від 31.10.18 №№ 975/10-18, 973/10-18, 971/10-18 по 14.11.18;

- від 30.11.18 №№ 975/11-18, 973/11-18, 971/11-18 по 14.12.18;

- від 31.12.18 №№ 975/12-18, 973/12-18, 971/12-18 по 16.01.19;

- від 31.01.19 №№ 975/01-19, 973/01-19, 971/01-19 по 14.02.19;

- від 28.02.19 №№ 975/02-19, 973/02-19, 971/02-19 по 14.03.19;

- від 31.03.19 №№ 975/03-19, 973/03-19, 971/03-19 по 12.04.19.

Додатковими угодами від 20.03.17 та від 29.09.17 про внесення змін до договору від 27.04.09 № 041/04-09, сторони змінили строк розрахунків за послуги, які надані за зазначеним договором в період: з 01.07.16 по 31.12.16, з 01.01.17 по 28.02.17, з 01.05.17 по 31.07.17 і за жовтень 2017. Так, сторони визначили що відповідач має розрахуватись за послуги, які надані в період з 01 липня 2016 по 31 грудня 2016 та в період з 01 січня 2017 по 28 лютого 2017 в строк до 31 березня 2017, а за послуги надані в період з 01 травня 2017 по 31 липня 2017, в жовтні 2017 та в квітні 2017 року в строк до 10 листопада 2017.

Також вказаними Додатковими угодами сторони погодили, що в разі належного виконання Замовником вказаних вище умов п. 4 додаткової угоди про внесення змін від 20.03.17 та п. 2 додаткової угоди про внесення змін від 29.09.17 до договору (щодо розрахунків) Виконавець звільняє Замовника від оплати будь-яких нарахувань штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних втрат, які нараховані та/або можуть бути нараховані Виконавцем станом на 01.03.17 (п. 5 Додаткової угоди про внесення змін від 20.03.17) та на 01.11.17 (п. 3 Додаткової угоди про внесення змін від 29.09.17). Звільнення Виконавцем Замовника від: сплати штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних втрат відповідно до цього пункту цієї додаткової угоди до Договору є прощенням боргу.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції сторонами визнано належне виконання відповідачем умови п. 4 додаткової угоди від 20.03.17 про внесення змін та п. 2 додаткової угоди від 29.09.17 про внесення змін до договору від 27.04.09 № 041/04-09.

Здійснення відповідачем розрахунків за послуги, які надані в період з 01 липня 2016 по 31 грудня 2016 та в період з 01 січня 2017 по 28 лютого 2017 в строк до 31 березня 2017 та за послуги надані в період з 01 травня 2017 по 31 липня 2017 в строк до 10 листопада 2017 підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунками позивача по 3% річних та інфляційним втратам.

З підстав прострочення відповідачем оплати наданих виконавцем послуг за договором від 27.04.09 № 041/04-09, позивачем заявлено до стягнення з ПАТ "Запоріжжяобленерго" 4 290 649,13 грн. боргу за комісійною винагородою за період з серпня 2017 р. по грудень 2018 р., 428 747,18 грн. - інфляційних втрат за загальний період з квітня 2016 р. - березень 2019 р. та 118 944,96 грн. - 3 % річних за загальний період з 16.03.16 - 24.04.19 (за порушення грошових зобов`язань з оплати комісійної винагороди за період з лютого 2016 р. - березень 2019 р.) та 96 611,34 грн. - пені за загальний період з 16.03.17 по 24.04.19 (за порушення грошових зобов`язань з оплати комісійної винагороди за період з лютого 2018 р. - березень 2019 р.)

У відзиві на позов відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру неустойки (пені) на підставі ст.233 ГК України та ст.551 ЦК України до 50 000,00 грн. та про надання розстрочки виконання рішення суду на 12 місяців, зі сплатою сум щомісячно рівними частинами.

В подальшому, 10.06.2019 відповідачем подані доповнення до заперечення на відповідь на відзив, в яких останній просив зменшити розмір пені до 10 000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, господарський суд виходив з того, що наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують заборгованість відповідача за комісійною винагородою по договору від 27.04.09 № 041/04-09 за період з серпня 2017 по березень 2019 року у розмірі 4 682 862,42 грн., яка не сплачена відповідачем у строки, встановлені договором, та визнається останнім, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині основної заборгованості.

Крім того, враховуючи несвоєчасність здійснення розрахунків за актами прийому-здачі виконаних робіт за період з лютого 2018 по березень 2019 позивачем заявлено до стягнення з відповідача 507 624,35 грн. пені за загальний період з 16.03.18 по 24.04.19.

Здійснивши перевірку розрахунку позивача по пені, судом визнано законною та обґрунтованою вимогу в цій частині на суму 505 349,33 грн. за загальний період з 16.03.18 по 24.04.19. В іншій частині вимоги про стягнення пені судом визнані безпідставними. Зокрема, визнані такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, у тому числі ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування позивачем пені за послуги надані у травні 2018 за 16.12.18 (1 день), за послуги надані у червні 2018 за 15.01.19-16.01.19 (2 дні), за серпень 2018 за 16.03.17-17.03.17 (2 дні), за вересень 2018 за 14.04.19-16.04.19 (3 дні), за лютий 2019 за 12.03.19-15.03.19 (4 дні).

При цьому, оскільки позивачем заявою від 23.04.19 №175 фактично зменшено позовні вимоги в частині стягнення пені та періоду її стягнення, суд відмовив у задоволені заяви ПАТ "Запоріжжяобленерго" про застосування позовної давності.

Стосовно вимог щодо стягнення 3 % річних у розмірі 151 255,44 грн. (загальний період нарахування 16.03.16 по 24.04.19) та індексу інфляції (інфляційних втрат) у розмірі 534 279,43 грн. (загальний період нарахування квітень 2016 - березень 2019) за порушення грошового зобов`язання за договором від 27.04.19 № 041/04-09 по оплаті комісійної винагороди за актами прийому-здачі виконаних робіт за період з лютого 2016 по березень 2019, суд, після проведеної перевірки розрахунку позивача, визнав обґрунтованими позовні вимоги в цій частині, зокрема, щодо 3 % річних у загальній сумі 129 543,12 грн. та 410 636,83 грн. інфляційних втрат.

В іншій частині вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат судом визнані безпідставними. Зокрема, нарахування позивачем 3 % річних за послуги надані у квітні 2016 за 18.05.16 (1 день), за послуги надані у вересні 2017 за 13.10.17 (1 день) є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Також суд визнав необґрунтованим нарахування позивачем відповідачу інфляційних втрат за послуги надані у квітні 2017 на суму 220879,77 грн. за період травень-червень 2017, з огляду на те, що сума боргу, за послуги надані у квітні 2017 мала бути сплачена відповідачем по 17.05.17 включно, а тому нарахування інфляційних починається з наступного місяця - червня 2017, однак відповідач 29.05.17 повністю сплатив борг, а тому підстави для відповідних нарахувань інфляційних відсутні. Крім того, з огляду на належне виконання відповідачем п. 4 Додаткової угоди від 20.03.17 про внесення змін до договору та п. 2 Додаткової угоди від 29.09.17 про внесення змін до договору та відповідно до положень п. 5 і п. 3 вказаних Додаткових угод, судом визнано безпідставним нарахування позивачем відповідачу 3 % річних та інфляційних втрат за послуги, які надані в період з 01 липня 2016 по 28 лютого 2017 та за послуги надані в період з 01 травня 2017 по 31 липня 2017.

В задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені з наданням розстрочки виконання рішення відмовлено, з огляду на не віднесення вказаного випадку до виняткового, не підтвердження відповідачем належними доказами важкого матеріального становища підприємства; не надання доказів запланованого погашення заборгованості в разі надання розстрочки виконання рішення; ненадання доказів відсутності коштів на рахунках, наявної загрози банкрутства чи інших виняткових обставин, які станом на час розгляду справи судом ускладнюють виконання рішення.

При цьому судом враховано положення ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації, є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій.

Саме в частині стягнення пені та, відповідно, незадоволення клопотання про зменшення її розміру оскаржує рішення господарського суду відповідач в апеляційній скарзі, в зв`язку з чим, на підставі ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення лише в межах заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо незадоволення клопотання про зменшення розміру пені з наступних мотивів.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору про надання послуг є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

За змістом частини першої ст. 901, частини першої ст. 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору про надання послуг, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

На обґрунтування заявленого клопотання про зменшення розміру пені відповідач послався на те, що:

- підприємство відповідача на 60% капіталу належить державі в особі Фонду державного майна України, основним видом діяльності є поставка електричної енергії населенню, медичним та освітнім закладам, бюджетним установам, промисловим підприємствам, які мають екологічну броню та яким відповідач не має можливості припинити постачання електричної енергії;

- основною причиною скрутного фінансового становища товариства є значна заборгованість споживачів за надані населенню області послуги з постачання електричної енергії, а також відсутність у товариства можливості отримувати прибуток через встановлення НКРЕКП для відповідача нульового алгоритму та встановлення щодобових багатомільйонних відрахувань, тобто, в допущенні прострочення відсутня безпосередня вина відповідача;

- складний фінансовий стан;

- включення відповідача до переліку об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації.

На підтвердження скрутного фінансового стану відповідачем надано наступні документи: довідки за підписом директора з економіки та фінансів ПАТ "Запоріжжяобленерго" Галета О.Л. від 10.12.18 № 003-46/365 та від 22.04.19 № 003-46/54 щодо податкового боргу станом на 07.12.18 та станом на 22.04.19, від 10.12.18 № 003-46/364 та від 23.04.19 № 003-09/7017 про кредиторську заборгованість ПАТ "Запоріжжяобленерго" перед ДП "Енергоринок" станом на 30.11.18, на 31.03.19 та за роботи, послуги, ТМЦ станом на 01.03.19, від 23.04.19 № 003-09/61 про залишки грошових коштів на поточних рахунка ПАТ "Запоріжжяобленерго" станом на 22.04.19 від 10.12.18 № 003-08/368 про нормативи відрахувань у 2016-2018 роках, від 23.04.19 № 003-08/59 щодо дефіциту обігових коштів ПАТ "Запоріжжяобленерго", від 23.04.19 № 003-08/60 про нормативи відрахувань для ПАТ "Запоріжжяобленерго" за 2016-2018, від 23.04.19 № 003-08/58 щодо мінімально необхідних платежів ПАТ "Зпоріжжяобленерго" в межах, передбачених затвердженою структурою тарифів на послуги з розподілу електричної енергії з 01.01.19, баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.17, на 31.12.18, звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2017 та за 2018 роки, звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 1 півріччя 2018, звіт про рух грошових коштів за 2018 рік, звіт про власний капітал за 2018 рік; висновок експерта за результатами проведення економічної експертизи № 282 від 17.05.18.

Надані відповідачем довідки судом першої інстанції визнані неналежними доказами, оскільки їх підписано директором з економіки та фінансів ПАТ "Запоріжжяобленерго" Галета О.Л., тобто однією (одним) з посадових осіб відповідача, яка (який) є (може бути) зацікавленою особою в частині відомостей, які зазначені у наведених вище довідках.

Крім того, на підтвердження доводів про скрутний фінансовий стан відповідача, ПАТ "Запоріжжяобленерго" надано суду висновок судового експерта від 17.05.18 № 282 (копія долучена до матеріалів справи разом із відзивом від 29.10.18 № 33-33/16105).

Згідно змісту зазначеного висновку судового експерта, аналіз фінансового стану ПАТ "Запоріжжяобленерго" проведений за період 2015-2017 роки, і висновок наданий саме станом на 31.12.17.

З урахуванням відсутності доказів проведення аналізу актуального фінансового стану відповідача (станом на момент винесення рішення у справі) судом вказаний висновок не прийнятий як доказ важкого фінансового становища відповідача.

Також судом не були прийняті до уваги посилання ПАТ "Запоріжжяобленерго" на баланси (звіт про фінансовий стан) та звіти про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2017-2018 роки, через відсутність доказів подання таких балансів і звітів до контролюючого органу та їх прийняття таким органом.

Отже, наведені відповідачем доводи та подані докази не визнані судом першої інстанції такими, що свідчать про винятковість обставин, достатніх та необхідних для зменшення пені у розумінні ст.ст. 73, 74, 76, 77 ГПК України.

Колегія суддів з вказаними доводами суду першої інстанції погоджується та зауважує наступне.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що по-перше, однією з основних умов зменшення розміру неустойки є надмірність (значне перевищення) розміру штрафних санкцій порівняно зі збитками кредитора, по-друге, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

За таких обставин не приймаються посилання апеляційної скарги на судову практику та інші справи, оскільки в кожному конкретному випадку питання зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом окремо, а не аналогічно з іншими справами.

При цьому в даному випадку скаржником взагалі не наводяться доводи про надмірний розмір штрафних санкцій, який є основною підставою для зменшення розміру неустойки в розумінні ст.233 ГК України та ст.551 ЦК України.

До того ж слід звернути увагу, що надмірним є такий розмір штрафних санкцій, який би перевищував розмір основного зобов"язання або розмір основної заборгованості.

Колегія суддів наголошує, що значність суми штрафу може порівнюватись лише з розміром збитків кредитора, при цьому під розміром збитків (в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України) слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму (вказаний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-473цс16).

Одночасно, слід зауважити, що в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, під винятковістю слід розуміти такі обставини, які дозволяють суду при обов`язковому застосуванні штрафних санкцій, передбачених договором або законом, їх зменшити, а не в будь-якому випадку, в разі подання стороною у справі клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Також слід зауважити, що штрафні санкції за своєю природою є засобами стимулювання боржника належним чином виконати свій обов`язок, а не покласти на нього додатковий, тому слід розуміти, що передбачені законом санкції будуть застосовані в разі порушення зобов`язань, а їх зменшення скоріше є виключенням.

При цьому, статтями 6, 627 ЦК України встановлена свобода договору, відповідно якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи клопотання відповідача критично, слід зазначити, що посилання заявника на те, що капітал останнього на 60% належить державі в особі Фонду державного майна України не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності.

При цьому, колегія суддів наголошує, що організаційна форма підприємства відповідача, в даному випадку одним з засновників якого є держава в особі Фонду державного майна України, не впливає на те, що відповідач є таким самим учасником господарських відносин та суб`єктом господарювання, як і позивач та на нього, відповідно, розповсюджуються ті самі норми права, що регулюють спірні відносини, в даному випадку щодо відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, що мало місце у цій справі.

Питання неналежності розрахунків інших контрагентів відповідача та населення за отримані від відповідача товар/послуги не впливає на правовідносини позивача та відповідача, які виникли із договору надання послуг, які, отримавши від позивача в повному обсязі, мав оплатити відповідач у встановлені законом строки та які він порушив. При цьому при посиланні скаржника на неможливість отримувати прибуток через встановлення НКРЕКП до відповідача нульового алгоритму та встановлення надмірних відрахувань (щоденних), фактичне блокування надходження грошових коштів після розподілу на рахунки відповідача, що, на думку скаржника, свідчить про економічну необґрунтованість такого алгоритму, скаржником не надано жодного доказу до матеріалів справи, який би підтверджував вчинення ним дій щодо зміни цієї ситуації на свою користь. При посиланні на вчинення дій щодо стягнення дебіторської заборгованості (заборгованості населення, контрагентів відповідача та ін..) не надано доказів проведення претензійно-позовної роботи по стягненню такої заборгованості.

Зменшення обігових коштів відповідача (їх недостатність) не впливає на обов`язковість належного виконання взятих на себе договірних зобов`язань перед позивачем, оскільки згідно з чинним законодавством, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання.

Наявна перед позивачем заборгованість майже 5 млн. гривень (4 682 862,42 грн.) утворилась за період з серпня 2017 року, тобто майже два роки до винесення оскаржуваного рішення відповідач взагалі не виконує своїх договірних зобов"язань, взятих на себе добровільно при укладенні договору від 27.04.2009, навіть частково, після звернення позивача з позовом до суду. Тобто прострочення виконання зобов"язання носить суттєвий характер, а доказів негайного усунення або взагалі вчинення будь-яких дій на усунення такого порушення відповідачем до матеріалів справи не подавалось. Останнім надані докази лише його незадовільного фінансового становища.

При цьому судом першої інстанції здійснений правильний висновок про не взяття до уваги висновку експерта, оскільки останній здійснений за період з 2015 по 2017 роки, а не станом на момент винесення рішення, фінансова звітність не взята до уваги, оскільки відсутні докази подання її контролюючим органам, а докази надсилання таких звітів, подані суду апеляційної інстанції, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки за своєю правовою природою є додатковими доказами у справі й відповідачем не обґрунтовано неможливості їх подання суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника, що, навіть, якщо брати до уваги звітність відповідача, то у співставленні звітності за півріччя 2018 та річної звітності за 2018 рік підприємство відповідача має тенденцію до зменшення збитковості (чистого фінансового результату прибуток/збиток - код рядка 2355 (а.с.87, 131, т.2)).

Таким чином, оцінивши у сукупності всі критерії необхідні для зменшення розміру неустойки, а не лише майновий стан відповідача, вказаний випадок обґрунтовано не визначено судом першої інстанції, як винятковий та відмовлено у задоволенні поданого відповідачем клопотання.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.08.2019 у справі №908/408/19 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 02.08.2019 у справі №908/408/19 - залишити без змін.

Судові витрати Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", Запоріжжя за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.10.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна