ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2019 р. Справа №909/1090/16

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Желік М.Б.

суддів Бонк Т.Б.

Дубник О.П.

секретар судового засідання Гунька О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №11167/06 від 05.07.2019 (вх. ЗАГС №01-05/2655/19 від 15.07.2019)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2019 (суддя Ткаченко І.В., повний текст ухвали складено 20.06.2019 )

у справі №909/1090/16

за заявою Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області

про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Хутрофірма «Тисмениця»

за участю представників сторін:

від ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області: Постоловська Т.М. - представник

від інших учасників: не з`явились

Учасникам процесу роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2019 у справі №909/1090/16 частково затверджено звіт арбітражного керуючого Дідича Михайла Андрійовича про нарахування та виплату основної грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Хутрофірма "Тисмениця". Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь арбітражного керуючого Дідича Михайла Андрійовича 200 815,86 грн. за виконання повноважень розпорядника майна у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Хутрофірма "Тисмениця".

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду та зупинити виконання наказу, який виданий на підставі ухвали Господарського суду від 05.06.2019, ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2019 в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь арбітражного керуючого Дідича Михайла Андрійовича 200 815,86 грн. скасувати.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2019 справу № 909/1090/16 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Желіка М.Б., суддів Бонк Т.Б., Дубник О.П.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.07.2019 поновлено строк на апеляційне оскарження, зупинено дію оскаржуваної ухвали, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 28.08.2019.

27.08.2019 на електронну адресу суду надійшов відзив арбітражного керуючого Дідича М.А. на апеляційну скаргу.

28.08.2019 розгляд справи не відбувся у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Желіка М.Б. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 розгляд справи призначено на 25.09.2019.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 розгляд справи відкладено на 16.10.2019.

В судовому засіданні 16.10.2019 представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримала повністю, просила оскаржувану ухвалу скасувати в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь арбітражного керуючого Дідича Михайла Андрійовича 200 815,86 грн.

Інші учасники апеляційного провадження в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином та завчасно повідомлені про час та місце судового засідання.

Неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Врахувавши те, що інші учасники справи про банкрутство не скористалися своїм правом взяти участь у судовому засіданні колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на наступне.

На розгляді Господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа про банкрутство ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця».

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 09.02.2017 за заявою Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця», введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 115 календарних днів, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Дідича М. А., а також встановлено грошову винагороду арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 15.08.2017 замінено ініціюючого кредитора Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області на його правонаступника - Тисменицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, а ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2019 Тисменицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області замінено на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

30.05.2019 арбітражний керуючий Дідич М.А. звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із клопотанням визнати ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» банкрутом та відкрити ліквідаційну процедуру, а також подав на затвердження суду схвалений комітетом кредиторів звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення відшкодування витрат за підсумками процедури розпорядження майном, у якому просить суд стягнути з ініціюючого кредитора на його користь 296 031,30 грн.

Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2019 ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором у справі призначено арбітражного керуючого Дідича М.А.

Оскаржуваною ухвалою від 05.06.2019 частково затверджено звіт арбітражного керуючого Дідича Михайла Андрійовича про нарахування та виплату основної грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна у справі та стягнуто з ініціюючого кредитора на користь арбітражного керуючого Дідича М.А. 200 815,86 грн. за виконання повноважень розпорядника майна у справі. Видано відповідний наказ.

При постановленні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд керувався тим, що за даними протоколу засідання комітету кредиторів від 30 травня 2019, комітет кредиторів ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця», за винятком ініціюючого кредитора, погодив звіт арбітражного керуючого Дідича М. А. про нарахування та виплату основної грошової винагороди на загальну суму 296 031 грн. 30 коп., водночас, помилковим є визначення грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна виходячи із середньомісячної заробітної плати керівника боржника, оскільки ухвалою від 09 лютого 2017 р. встановлено грошову винагороду арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна у цій справі в розмірі двох мінімальних заробітних плат. Із врахуванням розміру мінімальної заробітної плати у 2017, 2018 та 2019 роках, загальна сума такої грошової винагороди за період з 09.02.0217 по 05.06.2019 становить 200 815 грн. 86 коп. Також господарський суд зазначив, що арбітражний керуючий виконує повноваження розпорядника майна протягом всього часу, який триває відповідна процедура, відтак безпідставним є твердження представника ініціюючого кредитора про право арбітражного керуючого на грошову винагороду тільки за період у 115 календарних днів, обставин, які б свідчили про невиконання або неналежне виконання арбітражним керуючим Дідичем М. А. повноважень розпорядника майна в ході відповідної процедури у даній справі, судом не встановлено.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що на думку скаржника, обов`язком ініціюючого кредитора в силу вимог ч. 2 ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є сплата грошової винагороди виключно за 115 днів у розмірі двох мінімальних заробітних плат, натомість, процедура розпорядження майном у справі тривала два роки та п`ять місяців, тобто була затягнута арбітражним керуючим, що свідчить про неналежне виконання ним своїх обов`язків. Також скаржник зазначає, що арбітражний керуючий не звертався з вимогою про виплату грошової винагороди, чим дозволив управлінню Пенсійного фонду вважати, що арбітражний керуючий задовольняє свою потребу у грошовій винагороді за рахунок господарської діяльності чи реалізованого майна боржника. Скаржник вважає, що у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів пропорційно, про що дійшов висновку Верховний суд у постанові №912/1783/16 від 01.08.2018, однак суд першої інстанції не врахував вказану правову позицію Верховного суду. Також в апеляційній скарзі зазначено, що місцевий господарський суд не досліджував питання здійснення боржником господарської діяльності, арбітражним керуючим не надано доказів які б це спростовували, а особовий рахунок про нарахування та сплату ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» єдиного соціального внеску свідчить про те, що в період здійснення процедури розпорядження майном боржника на підприємстві працювали наймані працівники і їм нараховувалась заробітна плата та здійснювались нарахування єдиного соціального внеску. Окрім того, апелянт звертає увагу, що на засіданні комітету кредиторів 30.05.2019 розглядалось питання про перехід до наступної судової процедури, однак розпорядник майна не надав звіту про проведений аналіз фінансово-господарської діяльності боржника.

У відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий Дідич М.А. наводить свої аргументи на спростування доводів апелянта, а саме зазначає, що процедура розпорядження майном тривала понад два роки у зв`язку з апеляційним та касаційним оскарженням судових рішень у справі про банкрутство, розпорядник майна неодноразово готував відзиви на апеляційні та касаційні скарги, брав участь в засіданнях судів апеляційної та касаційної інстанції; посилання скаржника на правові висновки Верховного суду у постанові №912/1783/16 від 01.08.2018 є помилковими, оскільки у наведеній справі розглядалось питання щодо грошової винагороди ліквідатора, а не розпорядника майна; неправдивими твердженнями апелянта є посилання на відсутність звіту про фінансово-господарську діяльність боржника, оскільки такий озвучувався розпорядником майна на зборах кредиторів, на засіданні комітету кредиторів та був поданий суду.

Відповідно до положень статті 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якою врегульовано питання винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати п`яти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень. Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника. Сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника. Розпорядник майна звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на першому засіданні комітету кредиторів, а також за результатами процедури розпорядження майном боржника. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Доводи скаржника щодо обов`язку ініціюючого кредитора здійснювати оплату послуг розпорядника майна лише за 115 днів, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» для проведення процедури розпорядження майна, колегія суддів відхиляє, оскільки у відповідності до ч.2 ст. 115 цього закону сплата грошової винагороди арбітражному керуючому здійснюється заявником (кредитором або боржником) за кожен місяць виконання ним повноважень розпорядника майна.

Колегія суддів зазначає, що правові висновки Верховного суду щодо здійснення оплати послуг ліквідатора за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам, викладені у постанові №912/1783/16 від 01.08.2018 та на які покликається скаржник, стосуються процедури ліквідації та виплати грошової винагороди ліквідатора.

У протоколі №2 зборів кредиторів від 30.05.2019, на яких був присутній представник скаржника - Постоловська Т.М., що підтверджується її підписом, зазначено, що при вирішення питання про перехід до наступної судової процедури виступив розпорядник майна Дідич М.А. , який звітував перед кредиторами щодо проведеного аналізу фінансової звітності. Так, зауваження скаржника про те, що розпорядник майна не надав звіту про проведений аналіз фінансово-господарської діяльності боржника, слід відхилити за безпідставністю.

У звіті за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності неплатоспроможного підприємства боржника - ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця», проведеного розпорядником майна арбітражним керуючи Дідичем М.А., зазначено, що станом на 31.12.2016 в балансі боржника відображено необоротні активи на суму 4635 тис. грн., однак, станом на день проведення аналізу все нерухоме майно боржника вилучено в рахунок погашення боргів, стан на день порушення справи про банкрутство підприємство не вело господарську діяльність, стан боржника можна характеризувати як такий, що має надкритичну неплатоспроможність. Відтак, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що боржник здійснював в процедурі розпорядження майном ефективну господарську діяльність.

Слід зазначити, що процедура розпорядження майном ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» тривала в період з 09.02.2017 по 05.06.2019, грошову винагороду арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна було встановлено ухвалою суду в розмірі двох мінімальних заробітних плат. Відповідно до Законів України «Про державний бюджет України на 2017 рік», «Про державний бюджет України на 2018 рік», «Про державний бюджет України на 2019 рік», мінімальна заробітна плата у 2017 році становила 3 200 грн., у 2018 році - 3 723 грн., з 01 січня 2019 р. мінімальна заробітна плата визначена у розмірі 4 173 грн. Відтак, у оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд вірно визначив, що за вказаний період грошова винагорода арбітражного керуючого Дідича М.А. мала б обчислюватись так: за лютий 2017 р. - 2 х 3 200 грн./28 днів х 19 днів = 4 342 грн. 86 коп.; за березень - грудень 2017 р. - 2 х 3 200 грн. х 10 місяців = 64 000 грн.; за січень - грудень 2018 р. - 2 х 3 723 грн. х 12 місяців = 89 352 грн.; за січень - травень 2019 р. - 2 х 4 173 грн. х 5 місяців = 41 730 грн.; за червень 2019 р. - 2 х 4 173 грн./30 днів х 5 днів = 1 391 грн. Загальна сума такої грошової винагороди мала б становити 200 815 грн. 86 коп.

Водночас, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду зазначає, що при визначенні розміру оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна) під час здійснення ним процедури розпорядження майном у справі про банкрутство, господарський суд має досліджувати не тільки період здійснення арбітражним керуючим процедури розпорядження майном, а й які фактичні дії вчинялись розпорядником майна протягом процедури, яка триває два роки і п`ять місяців, та чи дійсно такі дії потребують на їх вчинення саме стільки часу, оскільки оплаті підлягає виключно фактично виконана робота (її обсяг), а не період часу, протягом якого тривала процедура. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного суду від 15.05.2018 у справі №29/5005/486/2012.

Як вбачається з матеріалів справи, арбітражний керуючий провів в процедурі розпорядження майном наступну роботу: розглянув заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника та подав на затвердження суду реєстр вимог кредиторів (реєстр вимог кредиторів, копії повідомлень про розгляд кредиторських вимог з доказами надсилання повідомлень заявника додано до клопотання розпорядника майна вх.№5697/17 від 30.03.2017, а/с 102-128, том 4); вів реєстр вимог кредиторів (уточнений реєстр вимог кредиторів та реєстр вимог працівників боржника (вх. №2676/18 від 16.02.2018, а/с 197-202, уточнений реєстр вимог кредиторів вх.№7609/19 від 06.05.2019, а/с 132-134, том 21); разом з боржником організував та забезпечив проведення інвентаризації майна боржника (матеріали інвентаризації майна боржника станом на 01.04.2017 та відомості про майно боржника, що є предметом застави додано до клопотання розпорядника майна вх.№6282/17 від 11.04.2017, а/с 8-81, том 5); вживав заходів щодо збереження майна боржника - звернувся до суду із заявою про накладення арештів на нерухоме майно, яке станом на день порушення у справі про банкрутство належало на праві власності ВАТ «Хутрофірма «Тисмениця» (вх.№1247/29 від 29.01.2018, а/с 43-191, том 11), звернувся до суду із заявою про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обмежень (вх.№3566/18 від 01.03.2018, а/с 1-17, том 15); скликав та організував проведення зборів кредиторів та засідання комітету кредиторів (протокол №1 зборів кредиторів та протокол №1 засідання комітету кредиторів від 12.06.2018 додано до клопотання розпорядника майна №9472/18 від 18.06.2018, а/с 21-24, том 21, протокол №2 зборів кредиторів та протокол №2 засідання комітету кредиторів від 30.05.2019 додано до клопотання розпорядника майна №10144/19 від 30.05.2019, а/с 178-181, том 21); подав на затвердження комітету кредиторів та суду звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення відшкодування витрат за підсумками процедури розпорядження майном (а/с 182-184, том 21); здійснив аналіз фінансово-господарської діяльності боржника, за результатами проведення якого подав суду звіт (вх.№9526/19 від 03.06.2019 , а/с 196-201, том 21).

Також арбітражний керуючий брав участь у судових засіданнях в судах апеляційної та касаційної інстанції, подавав відзиви та пояснення на скарги під час оскарження ухвал Господарського суду Івано-Франківської області від 16.02.2018 про накладення арештів на майно, яке належало боржнику станом на день порушення у справі про банкрутство, та від 08.05.2019 про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обмежень.

Наведеними матеріалами справи спростовуються доводи скаржника про неналежне виконання арбітражним керуючим Дідичем М.А. обов`язків розпорядника майна у справі.

Разом з цим, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.04.2017 було зупинено провадження у справі до вирішення апеляційної скарги ПАТ «ВіЕйБі Банк» на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області до 09.02.2017 та повернення матеріалів справи. Відповідно до супровідного листа Господарського суду Івано-Франківської області від 13.04.2017 справу направлено до Львівського апеляційного господарського суду. У матеріалах справи відсутні докази участі арбітражного керуючого Дідича А.М. в судових засіданнях у суді апеляційної інстанції, подання відзиву на апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» чи будь-яких інших клопотань до суду апеляційної інстанції. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 03.08.2017 провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду на 15.08.2017, арбітражний керуючий участь у судовому засіданні 15.08.2019 брав.

Відповідно до супровідного листа Господарського суду Івано-Франківської області від 11.09.2017 справу направлено до Вищого Господарського суду України у зв`язку з поданням касаційної скарги ПАТ «ВіЕйБі Банк» на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області до 09.02.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.07.2017. Ухвалою Вищого Господарського суду України від 27.11.2017 касаційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» повернуто без розгляду, супровідним листом від 01.12.2017 матеріали справи повернуто Господарському суду Івано-Франківської області.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази фактичного виконання арбітражним керуючим Дідичем А.М. заходів, передбачених ч.3 ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у вказаний час перебування матеріалів справи в судах апеляційної та касаційної інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що виплата грошової винагороди за період з 11.04.2017 по 03.08.2017 та з 11.09.2017 по 01.12.2017, яка в загальному розмірі становить 41 016,00 грн. не є обґрунтованою, а відтак, у цій частині в затвердженні звіту арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди слід відмовити, оскаржувану ухвалу - змінити в частині розміру грошової винагороди, яка підлягає стягненню, та стягнути з ініціюючого кредитора на користь арбітражного керуючого Дідича Михайла Андрійовича 159 799 грн. 86 коп.

Керуючись ст.ст.86, 269, 270, 271, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №11167/06 від 05.07.2019 - задоволити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2019 змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини в такій редакції:

«З Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців,15, ідентифікаційний код в ) на користь арбітражного керуючого Дідича Михайла Андрійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1237 від 25 червня 2013 р.; 88018, м. Ужгород, пл. Б. Хмельницького, 21; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) стягнути 159 799 грн. 86 коп. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять гривень вісімдесят шість копійок) за виконання повноважень розпорядника майна у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Хутрофірма "Тисмениця".

3. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи №909/1090/16 повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 28.10.2019

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Бонк Т.Б.

суддя Дубник О.П.