ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.10.2019 Справа № 920/946/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Юлії Артурівни, при секретарі судового засідання Галашан І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/946/19 в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Сумського державного університету, м. Суми,

до відповідача: Дочірнього підприємства «Завод обважневих бурильних та ведучих труб», м. Суми,

про стягнення 42 552 грн 17 коп

представники сторін:

позивача Заїка Н.Ю., за довіреністю від 08.05.2019 № 05.03/01-05/2174;

відповідача не з`явився.

Суть спору: 09.09.2019 представник Сумського державного університету звернулась до Господарського суду Сумської області з позовною заявою б/н, б/д (від 09.09.2019 Вх.№ 2788), відповідно до якої просить суд стягнути з Дочірнього підприємства «Завод обважневих бурильних та ведучих труб» на свою користь 42 552 грн 17 коп, з яких: 35 000 грн 00 коп заборгованість за договором; 151 грн 07 коп збитки, внаслідок інфляції; 386 грн 01 коп 3% річних за увесь час прострочення платежу; 4 696 грн 40 коп пені; 2 620 грн. 83 коп штраф (7 %), а також суму сплаченого судового збору - 1 921 грн 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 11.09.2019 № 920/946/19 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження та розглядати справу № 920/946/19 у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Також в даній ухвалі, суд запропонував відповідачу в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали надати суду заяву із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

16.10.2019 до Господарського суду Сумської області надійшла заява б/н, б/д (від 16.10.2019 Вх. № 3220к) представника Сумського державного університету про зменшення розміру позовних вимог у справі № 920/946/19, в якій представник позивача повідомила суд, що після винесення ухвали про відкриття провадження відповідачем добровільно перераховано позивачу частину заборгованості на загальну суму 4 000 грн 00 коп, тому на підставі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, просить суд зменшити розмір позовних вимог в частині суми основного боргу з 35 000 грн 00 коп до 31 000 грн 00 коп.

В судовому засіданні 17.10.2019 представник позивача просила задовольнити позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 27)), про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оцінивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

19.02.2019 між Сумським державним університетом та Дочірнім підприємством «Завод обважневих бурильних та ведучих труб» було укладено договір № 15.01-2019.СП/02 (далі по тексту Договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язувався надати відповідачу науково-технічні послуги по перевірці та встановленню верстата К661/6 на герметичну точність вартістю 74 880 грн 00 коп, в тому числі ПДВ 12 480 грн 00 коп.

Згідно з п. 5.2. Договору строк надання послуг становить 45 робочих днів з моменту отримання авансового платежу позивачем у сумі 37 440 грн 00 коп (50 % від вартості договору). Відповідач своєчасно та в повному розмірі перерахував аванс на розрахунковий рахунок позивача, що підтверджується випискою з банку від 21.03.2019 (а.с. 17). Відтак, позивач, виконуючи взяті на себе зобов`язання, розпочав надання послуг.

Відповідно до п. 3.1. Договору приймання науково-технічних послуг оформлюється актом здачі-прийняття наданих послуг.

12.04.2019 позивач та відповідач підписали акт-здачі приймання науково-технічних послуг, засвідчивши факт завершення надання послуг, їх передачу позивачем відповідачеві та відсутність зауважень чи заперечень зі сторони відповідача щодо невідповідності послуг умовам договору.

Згідно з п. 2.4. Договору остаточний розрахунок повинен бути здійснений відповідачем протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту здачі-приймання науково-технічних послуг.

Таким чином, відповідач був зобов`язаний перерахувати позивачеві 37 440 грн 00 коп до 26.04.2019, але кошти перераховані не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З метою забезпечення виконання зобов`язання щодо оплати належно наданих послуг за Договором позивач листом від 19.06.2019 №15.01/26-05/2794 звернувся до відповідача з вимогою сплатити наявну суму заборгованості 37 440 грн 00 коп.

Відповідач виконав вимогу частково, перерахувавши на рахунок позивача 2 440 грн 00 коп, що підтверджується випискою з банку від 26.06.2019.

Частиною 2 ст. 222 ГК України встановлено, що у разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією.

09.07.2019 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію, у якій вимагалось сплатити заборгованості у розмірі 35 000 грн 00 коп протягом 30 днів із дня отримання претензії.

Претензія відповідачем була отримана 15.07.2019, проте позивачу не надано, заборгованість не сплачено.

Таким чином, сума невиконаного Дочірнім підприємством "Завод Обважневих бурильних та ведучих труб" зобов`язання за Договором (боргу) складає 35 000 грн 00 коп.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 ГК України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 ГК України визначено, що санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Враховуючи заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог та часткову сплату боргу відповідачем (4 000 грн 00 коп), господарський суд задовольняє дану заяву та закриває провадження в справі № 920/946/19 в частині стягнення 4 000 грн 00 коп основного боргу на підставі п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (за відсутністю предмета спору).

Відтак заборгованість Дочірнього підприємства «Завод обважневих бурильних та ведучих труб» за договором становить 31 000 грн 00 коп.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями Цивільного та Господарського кодексів України передбачається, що суми та порядок відшкодування завданих збитків та штрафних санкцій встановлюється договором, а у випадку відсутності таких приписів - згідно чинного законодавства.

Договором не визначено відповідальність відповідача у разі несвоєчасної оплати наданих послуг, проте, п. 4.1. Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по цьому договору виконавець і замовник несуть майнову відповідальність згідно чинного законодавства.

Згідно з ст. 231 ГК України якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0.1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Перевіривши розрахунки Сумського державного університету, суд дійшов висновку щодо стягнення з Дочірнього підприємства «Завод обважневих бурильних та ведучих труб» загальної суми заборгованості за договором від 19.02.2019 № 15.-01-2019.СП/02, що становить 38 552 грн 17 коп, з яких: 31 000 грн 00 коп заборгованість за договором; 151 грн 07 коп інфляційні втрати; 386 грн 01 коп 3% річних; 4 696 грн 40 коп пені; 2 620 грн. 83 коп штраф (7 %).

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, на основі сукупного аналізу наявних у справі доказів, суд вважає правомірною та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача щодо стягнення з відповідача загальної суми заборгованості з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог - 38 552 грн 17 коп.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору у зв`язку із задоволенням позову покладаються на відповідача.

Керуючись, ст. ст. 13, 73, 86, 129, 232, 233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В частині стягнення 4 000 грн 00 коп основного боргу провадження у справі № 920/946/19 закрити.

2. В іншій частині позовних вимог позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства «Завод обважневих бурильних та ведучих труб» (40020, м. Суми, вул. Комарова, 2, ) на корсить Сумського державного університету (40007, м. Суми, вул. Римського-Корсакова, 2, ) заборгованість за неналежне виконання зобов`язань за договором від 19.02.2019 № 15.-01-2019.СП/02 на загальну суму 38 552 грн 17 коп, з яких: 31 000 грн 00 коп основна заборгованість, 151 грн 07 коп інфляційні втрати, 386 грн 01 коп 3% річних, 4 696 грн 40 коп пені, 2 620 грн 83 коп штраф (7%), а також 1 921 грн 00 коп відшкодування витрат зі сплати судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 22.10.2019.

Суддя Ю.А. Джепа