ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2019 р. Справа №907/553/16

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Матущака О.І.

суддів Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, м. Ужгород, Закарпатська область б/н від 01.07.2019 (Вх.ЗАГС №01-05/2620/19 від 12.07.2019)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 10.06.2019 (суддя І.Г. Ушак, повний текст ухвали складено та підписано 21.06.2019)

про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Закарпатської області від 19.09.2016 про порушення провадження

у справі №907/553/16

за заявою ініціюючого кредитора Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, м. Ужгород, Закарпатська область

про банкрутство фізичної особи-підприємця Минди Василя Юрійовича, смт.Чинадієво, Мукачівський район, Закарпатська область

ВСТАНОВИВ:

Суть спору та фактичні обставини справи.

2.09.2016 орган ДФС звернувся до суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ФОП Минда В.Ю., посилаючись на наявність безспірних вимог до боржника на суму 6 167 607,01 грн, що становила більше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, та яка не сплачувалася боржником з 2013 року.

Ухвалою суду від 19.09.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ФОП Минда В.Ю.; визнано вимоги органу ДФС - ініціюючого кредитора в розмірі 1492588,01грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника на строк 115 календарних днів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Хлібейчук І.М.; встановлено арбітражному керуючому оплату послуг (грошову винагороду) за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень, за рахунок боржника; вжито заходи забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони власнику майна боржника приймати рішення щодо відчуження свого майна, призначено попереднє засідання на 25.11.2016.

Офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи № 907/553/16 про банкрутство ФОП Минда В.Ю. здійснено судом на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 22.09.2016 за номером 35710.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10.06.2019 задоволено заяву ФОП Минди В.Ю. про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду від 19.09.2016. Скасовано ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 19.09.2016 про порушення провадження у справі про банкрутство ФОП Минди В.Ю. Відмовлено органу ДФС у відкритті провадження у справі про банкрутство ФОП Минди В.Ю.

Ухвала суду мотивована тим, що вимоги органу ДФС як ініціюючого кредитора до ФОП Минди В.Ю. станом на час постановлення ухвали від 19.09.2016 не були безспірними, оскільки податковий борг, наявністю якого обґрунтована заява про банкрутство ФОП Минди В.Ю., виник на підставі податкової звітності за 2011-2013рр., прийнятої органом ДФС в електронній формі виключно засобами телекомунікаційного зв`язку за відсутності укладеного з ФОП Минда В.Ю. договору про визнання електронних документів; наданий органом ДФС адміністративний договір визнано недійсним.

Узагальнення доводів осіб, які подали апеляційні скарги та інших учасників справи.

Органом ДФС подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Закарпатської області від 19.09.2016 про порушення провадження у справі про банкрутство. У своїй апеляційній скарзі скаржник покликається на те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушено норми матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно допустив до участі у судовому засіданні представника ФОП Минди В.Ю. - його сина Минду Ю.В. , оскільки останній не є ані адвокатом, ані законним представником. Окрім цього, апелянт зазначає, що місцевим господарським судом безпідставно поновлено строк для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду від 19.06.2016. Апелянт вказує на те, що суд при поновленні строку взяв до уваги перебування заявника на стаціонарному лікуванні 21.03.2018, 8.05.2018, 10.05.2018 та у період з 2.11.2018 по 4.01.2019 - на постійному стаціонарному лікуванні, однак не наведені підстави пропуску строку з 12.06.2017, так як нововиявленою обставиною заявник зазначає постанову Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 807/4070/14 від 29.12.2016, яка набрала законної сили з 12.06.2017, згідно якої визнано недійсним адміністративний договір від 20.10.2011 № 201020111 про визнання електронних документів.

Орган ДФС по суті заяви стверджує, що постанова Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 807/4070/14 від 29.12.2016, згідно якої визнано недійсним адміністративний договір від 20.10.2011 № 201020111 про визнання електронних документів не може вважатися нововиявленою обставиною у розумінні норм ГПК України. Так, апелянт зазначає, що рішення по справах № 807/93/13-а, № 807/509/13-а, № 807/3261/13-а про стягнення податкового боргу, що визнаний безспірними вимогами у даній справі про банкрутство, є законними, не скасованими та не переглядалися у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

До початку розгляду справи по суті, судом встановлено, що ФОП Миндою В.Ю. подано клопотання б/н від 03.09.2019 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №303/8025/18 про визнання Минди В.Ю. недієздатним.

Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на таке.

Статтею 227 Господарського процесуального кодексу України передбачено перелік підстав, за наявності яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі. При цьому, у вказаному переліку відсутня така підстава для зупинення як розгляд кримінальної справи, тим більше, щодо предмету позову, який не має відношення до розгляду справи про банкрутство.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що з огляду на правову природу нововиявлених обставин, одною з ознак яких, є наявність таких на момент прийняття процесуального документа, який переглядається, а не новим доказом. Тобто, встановлення іншим судом у іншій справі фактів, є новими доказами та не можуть бути нововиявленими обставинами. Таким чином, при перегляді заяв за нововиявленими обставинами суд встановлює наявність або відсутність таких, а отже, не може зупиняти провадження до вирішення іншої справи, оскільки це буде свідчити про зупинення провадження з метою очікування нових нововиявлених обставин у зв`язку з прийняттям в майбутньому судового рішення.

Інших клопотань, заяв в порядку ст.207 ГПК України сторонами заявлено не було.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі Закон про банкрутство).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Статтею 9 вказаного Закону визначено, що справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно Перехідних положень Конституції України (з наступними змінами та доповненнями), представництво відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 та ст.131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Враховуючи те, що розгляд справи про банкрутство ФОП Минди В.Ю . розпочалось до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», представництво за довіреністю учасника процесу є належним представництвом.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

По суті доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Заявник - ФОП Минда В.Ю. - звертаючись до суду із заявою про перегляд ухвали від 19.09.2016, посилається на відсутність безспірних вимог ініціюючого кредитора до боржника з податкового боргу, оскільки рішенням суду - постановою Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 807/4070/14 від 29.12.2016, яка набрала законної сили з 12.06.2017, - визнано недійсним адміністративний договір від 20.10.2011 № 201020111 про визнання електронних документів, згідно якого Мукачівською ОДПІ приймалася податкова звітність ФОП Минда В.Ю., а в подальшому було складено податкові повідомлення-рішення, на підставі яких прийнято судові рішення у зазначених вище справах, що у свою чергу послугувало підставою звернення органу ДФС до суду із заявою про банкрутство ФОП Минда В.Ю.

Заявник посилається на те, що ним на підставі постанови Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 807/4070/14 від 29.12.2016 було подано до цього ж суду позов до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсною електронної звітності та скасування податкових повідомлень-рішень: ППР № від 24.12.2013 на суму 68675,28 грн; ППР № від 24.12.2013 - 7170,16 грн; ППР № від 07.11.2011 - 712339,00 грн; ППР № від 17.10.2012 - 624809,00 грн; ППР № від 24.12.2013 - 887497,00 грн; ППР № від 17.10.2012 - 510,00 грн; ППР № 012591701 від 05.11.2013 - 1020,00грн; ППР № від 24.12.2013 - 222 384,25 грн; ППР № від 24.12.2013 - 3805991,50 грн; ППР № від 24.12.2013 - 805830,25 грн; ППР № 349 від 28.11.2012 - 46338,54 грн; ППР № 348 від 28.11.2012 - 11584,64 грн; ППР № 348 від 28.11.2012 - 21062,97; ППР № 348 від 28.11.2012 - 5265,74 грн.

Зазначені вимоги заявника розглядаються у межах справи № 807/371/18, оскільки постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2018 (справа № 876/6877/18) скасовано ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.07.2018 про залишення без розгляду частини позовних вимог у справі № 807/371/18, направлено справу в цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду та 12.11.2018 Закарпатським окружним адміністративним судом продовжено розгляд справи за позовною заявою ФОП Минда В. Ю. до Мукачівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області та Закарпатської митниці ДФС про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень. На обґрунтування наведеного, заявник подав копії судових актів у справах № 807/4070/14, 807/371/18 (876/6877/18). Наведене вважає істотними для даної справи обставинами, які не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи - постановлення ухвали, що переглядається, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України.

Відповідно до статті 320 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що нововиявлена обставина - це юридичний факт, передбачений нормами права, який тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час ухвалення судового акта, то вона обов`язково вплинула би на остаточні висновки суду; юридичний факт, наявний на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомим ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону України про банкрутство справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Необхідно зазначити, що на момент прийняття спірної ухвали рішення по справах № 807/93/13-а, № 807/509/13-а, № 807/3261/13-а про стягнення податкового боргу, що визнаний безспірними вимогами у даній справі про банкрутство, є законними, не скасованими та не переглядалися у зв`язку з нововиявленими обставинами.

При цьому, незважаючи на факт визнання недійсним адміністративного договору від 20.10.2011 № 201020111 про визнання електронних документів, місцевим господарським судом помилково не взято до уваги, що станом на момент прийняття оскаржуваної ухвали, рішення про визнання недійсними вищезгаданих податкових повідомлень-рішень Закарпатським окружним адміністративним судом не прийнято.

А отже, враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що майнові вимоги Мукачівської ОДПІ Головного управління ДФС у Закарпатській області правомірно включено до реєстру вимог кредиторів, оскільки податкові повідомлення-рішення були сформовані та надіслані боржнику до порушення провадження у справі про банкрутство, а їх адміністративне (судове) оскарження не змінює юридичної природи вимог.

Апеляційний господарський зазначає також таке.

Відповідно до ст. 277 ГПК України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 321 ГПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Як підтверджується матеріалами справи, заявник, подаючи заяву про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами ухвали суду від 19.09.2016, посилається на відсутність безспірних вимог ініціюючого кредитора до боржника з податкового боргу з огляду на прийняту постанову Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 807/4070/14 від 29.12.2016, яка набрала законної сили з 12.06.2017.

Тобто, в силу вимог ст. 321 ГПК України, перебіг 30-денного строку для подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами почав перебігати з 13.06.2017 та закінчився 12.07.2017.

Водночас, поновлюючи строк для подання вказаної заяви, суд першої інстанції послався на перебування заявника на стаціонарному лікуванні 21.03.2018, 8.05.2018, 10.05.2018 та у період з 2.11.2018 по 4.01.2019 - на постійному стаціонарному лікуванні, однак, судом не зазначено причини пропуску для подання заяви з 13.07.2017 по 21.03.2018.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали окрім норм матеріального права, норм процесуального права.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 10.06.2019 скасувати та відмовити ФОП Минді В.Ю. у перегляді ухвали Господарського суду Закарпатської області від 19.09.2016 про порушення провадження у справі про банкрутство за нововиявленими обставинами.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про стягнення з ФОП Минди В.Ю. на користь апелянта судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 31 005, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 277, 282-284, 320, 321, 325 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області задовольнити.

2. Ухвалу Господарського Закарпатської області від 10.06.2019 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким відмовити ФОП Минді В.Ю. у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Закарпатської області від 19.09.2016 про порушення провадження у справі про банкрутство у справі №907/553/16.

4. Стягнути з ФОП Минди В.Ю. ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Головного управління ДФС у Закарпатській області (88000 м.Ужгород, Закарпатська область, вул. Волошина, буд. 52, ) 31 005,00 грн судового збору за розгляд заяви в суді першої інстанції та 1 921 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Господарському суду Закарпатської області видати наказ на виконання даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 25.10.2019

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. Матущак

Судді Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець