ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/7515/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Булгакової І.В.,

розглянув у порядку письмового провадження

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Шиппінг Едженсі" (далі - ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі", Позивач, скаржник)

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2019 (головуючий - суддя Дідиченко М.А., судді Пономаренко Є.Ю., Сітайло Л.Г.)

у справі № 9910/7515/19

за позовом ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі"

до відповідача-1: державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (далі - ДП "Адміністрація морських портів України", Відповідач-1),

відповідача-2: Іллічівської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (далі - Іллічівська філія ДП "Адміністрація морських портів України", Відповідач-2),

третя особа, яка не заявляє предмета самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Антимонопольний комітет України (далі - АМК),

третя особа, яка не заявляє предмета самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Міністерство інфраструктури України

про скасування розпорядження та наказу.

1. Історія справи

1.1. ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ДП "Адміністрація морських портів України" та Іллічівської філії ДП "Адміністрація морських портів України" про скасування розпорядження в.о. Голови ДП "АМПУ" Р.Вецканганса від 03.04.2019 № 14/10 "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами" та наказа начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05.04.2019 № 69 "Про внесення змін до наказа від 27.11.2018 № 331 "Про затвердження вільних тарифів".

1.2. Також ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі" подало заяву про забезпечення позову, в якій просило суд зупинити до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі дію розпорядження в.о. Голови ДП "АМПУ" Р.Вецкаганса від 03.04.2019 № 14/10 "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами" та наказа начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05.04.2019 № 69 "Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 "Про затвердження вільних тарифів".

1.2.1. Заяву мотивовано тим, що ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі", починаючи з 2016 року, виконує роботи з перевантаження зернових вантажів на території причалів № 3, 4, 5, 6 ІФ ДП "АМПУ" по так званому "прямому варіанту", тобто зі складських майданчиків, що знаходяться за межами території морського порту "Чорноморськ". При цьому, використовується технологічна схема "склад за територією порту - автомашина (самоскид) - мобільний стрічковий конвеєр - трюм". Здійснення діяльності портового оператора пов`язане з проведенням на користь Відповідачів та самого порту цілого ряду обов`язкових платежів. Серед цих платежів є також оплата за користування автошляхами порту.

1.2.2. 03.04.2019 в.о. Голови "ДП "АМПУ" підписано розпорядження № 14/10 "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами", а 05.04.2019, начальником Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошиним, на виконання Розпорядження в.о. Голови ДП "АМПУ" від 03.04.2019 № 14/10 "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами", підписано наказ № 69, відповідно до якого на Позивача покладено обов`язок оплачувати кожен заїзд автотранспорту за повною добовою ставкою - 248,38 грн. У зв`язку з цим, Позивач змушений платити за користування автошляхами порту в декілька разів більше, ніж раніше.

1.2.3. Також Позивач зазначив, що наказом начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05.04.2019 № 69 діючі тарифи було змінено достроково, оскільки, попереднім наказом того ж начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина № 331 від 27.11.2018 термін дії старого тарифу було встановлено з 01.01.2019 до 30.06.2019. Тобто, Позивач, плануючи свою господарську діяльність мав обґрунтовані очікування, що до 30.06.2019 зміна тарифів не відбуватиметься. У зв`язку із прийнятими Відповідачами односторонніми рішеннями, які передбачають зміну методики розрахунку плати за користування автошляхами порту, Позивач мусить сплачувати за відповідну послугу в декілька разів більше, ніж раніше, а також оскаржувані рішення поставили заявника (який є роботодавцем щонайменше для 70 чоловік) на межу банкрутства.

1.2.4. З огляду на викладене, заявник вважає, що розпорядження в.о. Голови "ДП "АМПУ" Р. Вецкаганса від 03.04.2019 № 14/10 "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами" та наказ начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05.04.2019 № 69 "Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 "Про затвердження вільних тарифів" не можна вважати такими, що прийняті обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо.

1.2.5. Крім того, на думку ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі" Відповідачі порушили вимоги Закону України "Про захист економічної конкуренції".

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.06.2019 заяву ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі" про забезпечення позову задоволено. Зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі дію розпорядження в.о. Голови ДП "АМПУ" Р.Вецкаганса від 03.04.2019 № 14/10 "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами" та наказа начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05.04.2019 № 69 "Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 "Про затвердження вільних тарифів" в частині поширення їх дії на ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі".

2.1.1. Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуваними рішеннями заявник мусить оплачувати послуги структур ДП "Адміністрація морських портів України" в десятикратному (порівняно з попередніми періодами) розмірі, а тому зупинення, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, дії розпорядження в.о. Голови "ДП "АМПУ" Р.Вецкаганса від 03.04.2019 № 14/10 "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами" та наказа начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05.04.2019 № 69 "Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 "Про затвердження вільних тарифів" в даному випадку є необхідним, ефективним, об`єктивно виправданим заходом забезпечення позову.

2.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2019 скасовано ухвалу суду першої інстанції від 20.06.2019 та відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі" про забезпечення позову.

2.2.1. Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подана ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі" заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд би міг дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб та імовірності утруднення виконання рішення господарського суду у разі їх невжиття, заявлений захід забезпечення позову у даній справі не є співвідносним та адекватним із заявленими Позивачем вимогами (предметом спору), а тому дана заява безпідставно задоволена судом першої інстанції.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. У касаційній скарзі ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі", посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2019 та залишити в силі ухвалу господарського суду міста Києва від 20.06.2019.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Апеляційний господарський суд:

4.1.1. дійшов помилкового висновку, що заявником не доведено того, що наведені ним в обґрунтування заяви про забезпечення позову обставини можуть ускладнити виконання рішення суду у даній справі;

4.1.2. не звернув уваги на доводи заявника щодо можливого банкрутства ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі" у разі оплати рахунків Відповідача-2, сформованих на підставі оскаржуваних рішень;

4.1.3. не навів мотивів на обґрунтування висновків, що судом першої інстанції не було враховано порушення та обмеження в такому випадку прав та інтересів інших осіб, які не є учасниками даного судового процесу, зокрема інших портових операторів, які здійснюють навантаження на судна в такий же спосіб, як і Позивач;

5. Позиція інших учасників справи

5.1. Поданий 16.10.2019 ДП «Адміністрація морських портів України» відзив на касаційну скаргу Верховним Судом залишено без розгляду відповідно до положень статті 118, частини першої статті 295, частини першої статті 301, частини першої статті 252, частини другої статті 207 ГПК України, оскільки його подано поза межами строку, встановленого в ухвалі Верховного Суду про відкриття касаційного провадження від 03.10.2019, а саме після 15.10.2019.

6. РОЗГЛЯД СПРАВИ ВЕРХОВНИМ СУДОМ

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/7515/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий - суддя Малашенкова Т.М., судді: Бенедисюк І.М., Булгакова І.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2019.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 27.09.2019 № 29.3-02/2670 у зв`язку з перебуванням судді Булгакової І.В. у відпустці призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 910/7515/19, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкова Т.М. (головуючий), Бенедисюк І.М., Колос І.В.

Ухвалою Верховного Суду від 27.09.2019 відкрито касаційне провадження у даній справі у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 23.10.2019 № 29.3-02/3180 у зв`язку з перебуванням судді Колос І.Б. у відрядженні призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 910/7515/19, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкова Т.М. (головуючий), Бенедисюк І.М., Булгакова І.В.

7. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

8.2. Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

8.3. Предметом касаційного оскарження у даній справі є наявність або відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі дії розпорядження в.о. Голови ДП "АМПУ" Р.Вецкаганса від 03.04.2019 № 14/10 "Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами" та наказу начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05.04.2019 № 69 "Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 "Про затвердження вільних тарифів" в частині поширення їх дії на ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі".

8.4. Відповідно статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

8.5. Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (частини перша і третя статті 137).

8.6. Відповідно до частини одинадцятої статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

8.7. Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

8.8. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

8.9. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

8.10. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

8.11. Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

8.12. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

8.13. Враховуючи положення частини одинадцятої статті 137 ГПК України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справах № 906/824/17 (ухвала від 07.08.2018) та № 902/483/18 (постанова від 21.01.2019).

8.14. Оскільки у цій справі Позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру (скасування розпорядження та наказу) задоволення якої має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

8.15. Суд апеляційної інстанції, врахувавши наведені законодавчі приписи та встановивши, що Позивачем не доведено обґрунтованість припущень про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, дійшов обґрунтованого та правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі" про вжиття заявлених заходів забезпечення позову у даній справі.

8.16. Доводи касаційної скарги наведеного не спростовують та передусім стосуються з`ясування обставин обґрунтованості заявлених позовних вимог, доводи скаржника є фактично тотожними зі змістом заявлених вимог та зводяться до оцінки обставин справи, які мають бути досліджені під час розгляду справи по суті, водночас з огляду на межі повноважень, передбачених частинами другою та третьою статті 300 ГПК України, такі доводи відхиляються Верховним Судом.

8.17. Разом з тим, у відповідності до вимог частини першої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє виключно правильність застосування першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтованих доводів щодо неправильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права касаційна скарга не містить.

8.18. У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

8.19. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Звертаючись з касаційною скаргою, ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі" не спростувало наведених висновків суду апеляційної інстанції та не довело неправильного застосування ним норм матеріального права та/чи порушення норм процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення.

9.2. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі" залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін як таку, що відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

10. Судові витрати

10.1. Понесені ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі" у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Шиппінг Едженсі" залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2019 у справі № 910/7515/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова