ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" жовтня 2019 р. № 903/825/19

Суддя Господарського суду Волинської області Войціховський В.А., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Освіта-Плюс", м. Луцьк

до відповідачів: -Товариства з обмеженою відповідальністю "Проінвестком", м. Київ

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарум", м. Київ

про визнання недійсним договору іпотеки

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Освіта-Плюс" звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом від 19.10.2019р. Вих.№19 (вх.№01-50/871/19 від 21.10.2019р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проінвестком", Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарум" з вимогою про визнання недійсним договору іпотеки, посвідченого 02.06.2016р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дебольською Вікторією Володимирівною та зареєстрованого в реєстрі правочинів за номером 166, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Проінвестком" (іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зарум" (іпотекодержатель) щодо передачі в іпотеку об`єкта нерухомості-нежитлового приміщення площею 2542,7кв.м. за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Сагайдачного Гетьмана, 6, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст. ст. 203, 215, 216, 234, 236 ЦК України та засвідчує, що договір іпотеки, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Проінвестком" (іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зарум" (іпотекодержатель), посвідчений 02.06.2016р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дебольською Вікторією Володимирівною та зареєстрований в реєстрі правочинів за номером 166, щодо передачі в іпотеку об`єкта нерухомості-нежитлового приміщення площею 2542,7кв.м. за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Сагайдачного Гетьмана, 6, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01, вчинений, зокрема, без необхідного обсягу цивільної дієздатності у Товариства з обмеженою відповідальністю "Проінвестком" та без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Обґрунтовуючи підставність звернення із зазначеним позовом безпосередньо до Господарського суду Волинської області позивач, посилаючись на положення ч. 3 ст. 30 ГПК України, зазначає, що місцезнаходження нерухомого майна, переданого в іпотеку згідно договору іпотеки, посвідченого 02.06.2016р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дебольською Вікторією Володимирівною та зареєстрованого в реєстрі правочинів за номером 166, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Проінвестком" (іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зарум" (іпотекодержатель) є: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Сагайдачного Гетьмана, 6, а, відтак, даний спір, на думку позивача, слід розглядати за місцезнаходженням майна в порядку виключної підсудності.

Суд засвідчує, що згідно з ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З матеріалів справи вбачається, що місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Проінвестком" є: місто Київ, вулиця Ковпака, будинок 3, офіс 1, а місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарум" є: місто Київ, вулиця Анрі Барбюса, будинок 58/1, квартира 28.

Крім того, Господарським судом Волинської області здійснено Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що станом на 28.10.2019р. місцезнаходження відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проінвестком" є: місто Київ, вулиця Ковпака, будинок 3, офіс 1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарум" є: місто Київ, вулиця Анрі Барбюса, будинок 58/1, квартира 28.

Згідно з ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Судом акцентується увага на тій обставині, що не дивлячись на те, що предметом договору іпотеки, посвідченого 02.06.2016р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дебольською Вікторією Володимирівною та зареєстрованого в реєстрі правочинів за номером 166, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Проінвестком" (іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зарум" (іпотекодержатель), є нежитлове приміщення, позивачем заявлено вимогу лише про визнання такого договору недійсним, а не про передачу, витребування, усунення перешкод у користуванні майном, яке передано в іпотеку, або визнання права власності на таке майно. Вимоги про застосування наслідків недійсності договору позивачем не заявлялися та вони не пов`язані з передачею або отриманням майна за таким договором або майнових прав.

При цьому суд констатує, що відповідно до ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

При цьому, позивачем заявлено вимоги не щодо виконання зобов`язань за договором іпотеки або його розірвання чи внесення змін, тобто вимоги не виникають з такого договору, а навпаки спір виник у зв`язку з фактом укладення вказаного договору та порушення у зв`язку з цим прав позивача, як він вказує у позовній заяві.

Суд засвідчує, що даний спір безпосередньо не стосується нерухомого майна і виник не з приводу нерухомого майна чи умов оспорюваного договору щодо його виконання, місця його виконання, а з питань правомірності чи неправомірності укладення договору іпотеки та дотримання вимог законодавства сторонами на момент його укладення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність умов, при яких підсудність даного позову може бути визначена за приписами ч. 3 ст. 30 та ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Дослідивши позов на предмет підсудності справи, суд вважає помилковим пред`явлення позивачем даного позову до Господарського суду Волинської області, оскільки на правовідносини, які виникли між сторонами, враховуючи саме предмет спору, не поширюються правила виключної підсудності. Також, на думку суду, відсутні і підстави для надання позивачу, в порядку ст. 29 ГПК України, права вибору між господарськими судами щодо пред`явлення позову.

З огляду на приписи частини 1 статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Враховуючи те, що в даному випадку предметом спору є вимога про визнання недійсним договору іпотеки, а місцезнаходження відповідачів: -Товариства з обмеженою відповідальністю "Проінвестком" є: місто Київ, вулиця Ковпака, будинок 3, офіс 1; - Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарум" є: місто Київ, вулиця Анрі Барбюса, будинок 58/1, квартира 28, то справа, на переконання суду, підлягає розгляду господарським судом за місцезнаходженням відповідачів, тобто, Господарським судом міста Києва.

Пунктом 1 ч.1 ст.31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ГПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 29, 30, 31, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву від 19.10.2019р. Вих.№19 (вх.№01-50/871/19 від 21.10.2019р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Освіта-Плюс", м. Луцьк до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проінвестком", м. Київ, Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарум", м. Київ про визнання недійсним договору іпотеки з додатками на 91 арк. (в т.ч. оригінал квитанції №142 від 19.10.2019р. на суму 1 921,00грн. про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви) передати за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-в).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду в строки та в порядку, визначені ст. 256 ГПК України, підпунктом 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України.

Ухвала підписана 28.10.2019р.

Суддя В. А. Войціховський

Примірник ухвали суду направити:

-Товариству з обмеженою відповідальністю "Освіта-Плюс" за адресою: м. Луцьк, вул. Кравчук, 2/9;

-Товариству з обмеженою відповідальністю "Проінвестком" за адресою: м. Київ, вул. Ковпака, буд. 3, офіс 1;

- Товариству з обмеженою відповідальністю "Зарум" за адресою: м. Київ, вул. Анрі Барбюса, буд.58/1, кв. 28.