РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.10.2019Справа № 910/11085/19
За позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський Металургійний комбінат імені Ілліча»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 19433,12 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у розмірі 19433,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав взяті на себе за договорами перевезення зобов`язання щодо збереження товару, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача збитки, завдані внаслідок втрати частини товару, що перевозився відповідачем.

Ухвалою суду від 20.08.2019 відкрито провадження у справі № 910/11085/19, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін, запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 01 8 отримав 29.08.2019 ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 20.08.2019 проте не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив у встановлений строк суду не надав. Про наслідки не подання відзиву відповідач був повідомлений ухвалою суду від 20.08.2019 про відкриття провадження у справі № 910/11085/19.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подали до суду відзив на позов, а відтак не скористалися наданими їх процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

01.02.2016 між Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» та Публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» було укладено договір № 245/108/16 СБ. Відповідно до якого постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти і оплатити коксову продукцію (ресурси) на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1. договору, кількість, номенклатура ресурсів вказуються в специфікаціях до даного договору, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 3.1. - 3.5. договору, постачальник зобов`язується поставити ресурси на умовах поставки, вказаних в специфікаціях у відповідності з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів « Інкотермс» в редакції 2010 року. Строки постави ресурсів вказуються в специфікаціях. Поставка ресурсів повинна виконуватись в технічно і комерційно справних вагонах, які належать Україні а за родом рухомого складу - у вагонах з розвантажувальними люками. Допускається за згодою сторін поставка в вагонах іншої приналежності і в вагонах без розвантажувальних люків, коксовозах, окатишевозах, хопперах. У випадку поставки ресурсів в вагонах с глухим дном без попередньої згоди з покупцем, а також - не відчищених від залишків раніше перевезених вантажів, завантажених в зимовий час на замерзлі залишки чужорідних вантажів, штибів, покупець вправі вимагати від постачальника відшкодування витрат, на основі доданих вантажоприймачем документів: 1) плати за використання вагонів за час перебування таких вагонів на під`їздному шляху вантажоотримувача під відвантаженням відповідно до наданого акту загальної форми; 2) додаткові витрати з відвантаження, очищення і розігріву в гаражах розморожування вантажів або залишків чужорідних вантажів в зимовий час відповідно до калькуляції вантажоотримувача. Датою поставки, вважається дата календарного штемпеля станції вантажовідправника, указана в залізничній накладній, якщо інше не передбачено базисними умовами поставки. Постачальник зобов`язується повідомляти покупця про виконанні постави ресурсів протягом 1 робочого дня, а також протягом 5- ти днів з моменту поставки надати покупцю наступні документи: рахунок - фактуру; сертифікат якості; копії залізничних накладних, завірені печаткою вантажовідправника, та/або інші товаротранспортні документи; акти прийому - передачі.

Відповідно до п. 3.8. договору, покупець зобов`язаний: прийняти ресурси; прийняти документи на ресурси; сплатити вартість ресурсів у відповідності з умовами договору.

Відповідно до п. 4.1. договору, поставка ресурсів виконується по цінам, які визначені у відповідності з умовами поставки, вказані в специфікаціях і враховують в себе всі податки, збори і інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування і інші витрати постачальника, пов`язані с поставкою ресурсів.

Відповідно до п. 5.2. договору, у зв`язку з тим, що поставки ресурсів мають ритмічний і безперервний характер при постійному зв`язку з покупцем, сторони дійшли згоди щодо встановлення наступної періодичності оплати за поставлені ресурси: протягом строку, вказаного в специфікаціях; не рідше одного разу на місяць; не пізніше останнього дня місяця.

Відповідно до п. 6.7. договору, покупець виконує прийом ресурсів за кількістю - на основі інформації, яка міститься в залізничних накладних.

Згідно з п. 6.7.2. договору, у відповідності з ГСТУ 3-038-2003 « Вага господарських вантажів під час безтарних перевезень при торгівельно - комерційних операціях. Методика виконання вимірів». Вантажоотримувач виконує переважування всіх вагонів состава на залізничних вагах, повірених Державним інспектором без розчеплення вагонів з автоматичним запам`ятовуванням і роздруківкою результатів зважування. По результатам переважування вантажоотримувач розраховує масу нетто вантажу в цілому по составу або групі вагонів, прибулих по одній залізничній накладній, при цьому значення ваги тари визначається таким самим способом, як і постачальника відповідно до відмітки залізничної накладної. У випадку якщо розбіжність між результатами зважування і розрахунку нетто у постачальника і вантажоотримувача, з врахуванням розбіжності при зважуванні, природнього збитку і втрат при транспортуванні не перевищує 2% маси нетто вантажу, то покупець приймає вантаж по документам постачальника. У випадку перевищення розбіжності в масі нетто вантажу визначеного у постачальника та вантажоотримувача більш ніж на 2,0% , вантажоотримувач оформлює акт - розрахунок недостачі відповідно до Г ДСТУ 3 - 038-2003. Акт - розрахунок, оформлений відповідно до ДСТУ 3 - 038 - 2003, є документом який підтверджує фактичну кількість отриманих покупцем ресурсів, і є підставою для направлення претензії за даним договором.

Відповідно до п. 10.2 цей договір набуває чинності з 01.02.2016 і діє до 31.12.2016. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань по цьому договору.

До матеріалів справи додано додаткові угоди до договору № 245/108/16 СБ від 01.02.2016. Додатковою угодою № 4 від 15.12.2016 дію договору було продовжено до 31.12.2017. Додатковою угодою № 7 від 15.12.2017 дію договору було продовжено до 31.12.2018. Додатковою угодою № 9 від 07.12.2018 дію договору було продовжено до 31.12.2019.

14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний завод комбінат імені Ілліча» ( замовник) укладено договір про надання послуг № 00039/ЦТЛ - 2018. Предметом договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях ( експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендною майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою.

Відповідно до п. 1.3. договору, надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеного відомістю на іншими документами.

Відповідно до п. 2.1.6. - 2.1.6.1. договору, замовник зобов`язаний оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника. Самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов цього договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообігу, термін перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника.

Відповідно до п. 2.2.1. договору, замовник має право укладати договори на власний розсуд із підприємствами, які зацікавлені в перевезеннях вантажів, та виступати платником послуг з перевезення вантажу, користування вагонами та інших послуг, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.3.2. договору, перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах замовника або у вагонах перевізника, надавати вагони перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС «МЕСПЛАН», доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору.

Згідно з п. 2.3.7 договору, перевізник зобов`язаний надавати вагони в технічно справному стані для виконання вантажних операцій замовником.

Відповідно до п. 12.1 договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС «Месплан», або АС «Клієнт УЗ», або вчинення замовником будь - якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна з сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконанні перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору.

До матеріалів справи позивачем додано залізничну накладну № 49280548 від 12.04.19. Відповідно до накладної відправником є ПрАТ «Акхз» (постачальник за договором № 245/108/16 СБ від 01.02.2016), вантажодержувачем є ПрАТ «ММК ім.. Ілліча» (покупець за договором № 245/108/16 СБ від 01.02.2016), платником є ТОВ « Метінвест - шиппінг». Станцією відправлення є «Авдіївка», станцією призначення «Маріуполь - Сортувальний», номер вагону в якому відбувалось перевезення № 60239365. Відповідно до накладної масу відправленого вантажу «кокс доменний» визначено у розмірі 40150 кг, масу було визначено на вагонних вагах. На накладній міститься відмітка про прибуття вантажу 14.04.19, а саме, печатка станції «Маріуполь - Сортувальний». Також міститься відмітка, що на підставі накладної було складено комерційний акт №485604/395 через недостачу вантажу, а саме, «менше на 2800 кг».

У комерційному акті № 485604/395 від 14.04.2019 визначено, що у вагоні № 60239365: «На підставі попутного акту о/ф № 20035 від 13.04.19 р. ст. Волноваха Дон. з.д. виконувалось комісійне переважування вагону № 60239365 по відправці вказаної на лицьовій стороні акту. По документу значиться вантаж кокс доменний ( вологий) насипом. Вага визначена відправником на вагонних вагах (100т): брутто - не вказано, тара - 24000 кг., нетто - 40150 кг. При переважуванні виявилось: брутто - 61 350 кг., тара - 24000 кг, нетто 37350 кг, що менше документу на 2800 кг. При комерційному огляді виявлено: погрузла в вагоні вища за рівень бортів на 300 - 400 мм, «Шапка». Поверхня вантажу маркована вапном по центру вагону поздовжньою смугою шириною 400 - 600 мм уздовж вагону. По руху потягу, над 1- 3 люками є виїмка розміром 4500 мм Х на ширину вагону Х 500 - 600 мм в глибину вагону, маркування порушене, що відповідає попутному акту о/ф № 20035 ст. Волноваха Дон. з.д. Вагон прибув в технічному розумінні справний. Течі вантажу нема. Переважування вантажу виконувалось в присутності зам. ДС П.І. Людникова, аг. Ком В.М. Сибгатуллина, пр.. сд. К - та Н.В Демченко, вес - ка к- та А.Т. Гавшина на 150 т. електронних тензометричних вагах № 14 ст. Сартана -2 з повним зупиненням вагону. При повторному переважуванні даного вагону недостача вантажу підтвердилась. Завідуючого вантажним подвір`ям немає по штату». Комерційний акт містить підписи зам. ДС П.И. Людникова, аг. Ком. В.М. Сибгатуллина, пр.. сд. З-да.В. Демченко, аг. Ком. Иорданова М.А . Також на акті містяться печатки ст. «Маріуполь - Сортувальний».

У сертифікаті якості на партію № 26943 від 12.04.2019, за договором № 245/108/16Сб від 01.02.16, масу вантажу «кокс доменний» за залізничною накладною №49280548, без урахування тари, визначено у розмірі 40150 кг.

Відповідно до рахунку фактури № 92516961 від 12.04.2019 до договору № 245/108/16СБ від 01.02.2016, постачальником та вантажовідправником є ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод»; вантажоотримувачем та платником є ПрАТ «Маріупольський Металургійний комбінат імені Ілліча». Загальна сума до сплати за рахунком ( з урахуванням партії № 26943 за залізничною накладною №49280548; вартість частини партії № 26943 в рахунку визначено у розмірі 325099,94 грн., вагу партії у розмірі 40,15 т. ( строка 34 в рахунку фактурі № 925163,43 грн.

Відповідно до рахунку-фактури № 92516961 від 12.04.2019 до договору № 245/108/16СБ від 01.02.2016 вартість 1 тони вантажу «кокс доменний» визначено у розмірі 9716,56 грн. ( 325099,94(сума без ПДВ) / 40,15(вага фактична)*1,2(ПДВ)).

Відповідно до платіжного доручення № від 11.06.2019, та доданого до нього реєстру оплачуваних рахунків, платіжного доручення № від 12.06.2019 та доданого до нього реєстру оплачуваних рахунків позивач сплатив на користь ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» за рахунком фактурою № 92516961 від 12.05.2019, за договором № 245/108/16СБ від 01.02.2016, грошові кошти у розмірі 46319053,43 грн., без вирахування нестачі у розмірі 2.8 т. ( за комерційним актом № 485604/395 від 14.04.2019).

Відповідач своїм правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзив на позовну заяву не надав, жодних доказів в спростування наведених позивачем обставин відповідачем подано не було.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав взяті на себе за договорами перевезення зобов`язання щодо збереження товару, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача збитки, завдані внаслідок втрати частини товару, що перевозився відповідачем.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 00039/ЦТЛ - 2018 від 14.02.2018 про надання послуг, як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею ст. 306 Господарського кодексу України встановлено, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Як передбачено ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, п. 22 Статуту, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082 договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до накладної № 49280548 вантаж (кокс доменний) завантажено відправником насипом та маркований повздовжньою лінією вздовж борту.

Згідно з ст. 24 Статуту залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно із ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Доданий до матеріалів справи комерційний акт № 485604/395 від 14.04.2019 про недостачу вантажу в вагоні № 60239365 в кількості 2800 кг підтверджує недостачу вантажу за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних, фактичній масі вантажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Позивач є покупцем за договором № 245/108/16 СБ від 01.02.2016 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» та Публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча». Відповідно до якого постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти і оплатити коксову продукцію (ресурси) на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до платіжного доручення № від 11.06.2019, та доданого до нього реєстру оплачуваних рахунків, платіжного доручення № від 12.06.2019 та доданого до нього реєстру оплачуваних рахунків позивач сплатив на користь ПрАТ « Авдіївський коксохімічний завод» за рахунком фактурою № 92516961 від 12.05.2019, за договором № 245/108/16СБ від 01.02.2016, грошові кошти у розмірі 46319053,43 грн., без вирахування нестачі у розмірі 2.8 т. ( за комерційним актом № 485604/395 від 14.04.2019).

Проте, прийняття товару позивачем було здійснено у реально поставленій кількості. Оскільки, вантажоодержувач ( позивач) прийняв товар за реальною кількістю 37,35 т., а оплатив за визначеною в накладній 40,15 т., він є фактично таким, що поніс збитки у розмірі вартості втраченого відповідачем товару, оскільки, він не був врахований вантажоодержувачем при сплаті грошових коштів на користь ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» за рахунком фактурою № 92516961 від 12.05.2019, за договором № 245/108/16СБ від 01.02.2016.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

Вартість недостачі у вагоні № 60239365 з урахуванням ПДВ становить 19433,12 грн.

Вага згідно документа в вагоні - 40150 кг

Фактично виявилося - 37350 недостача - 2800 кг

40150 кг х 2% (природні втрати) = 803 кг

Недостача з урахуванням природних втрат становить: 2800 кг - 803 кг = 1997 кг

Вартість 1 т вугілля згідно рахунку з ПДВ становить 9716,56 грн

9716,56 грн. х 1,997 т = 19403,97 грн.

Вартість недостачі у вагоні № 60239365 з урахуванням ПДВ становить 19403,97 грн.

Загальна сума збитків становить: 19403,97 гривень.

Таким чином сума збитків, яка виникла у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні становить - 19403,97 грн.

Відповідачем не надано доказів того, що недостача вантажу з урахуванням природних втрат, виникла не з вини перевізника, натомість комерційними актами підтверджено, наявність недостачі, виявлена саме після прибуття вагонів на станцію призначення.

Відповідач своїм правом передбаченим ст. 165 ГПК України не скористався відзив на позовну заяву суду не надав, доказів які б спростовували наведені позивачем обставини до матеріалів справи відповідачем не додано

Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та доведеними, а позов таким, що підлягає задоволенню у частково на суму 19403,97 грн.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзив на позовну заяву не надав, жодних доказів в спростування наведених позивачем обставин відповідачем подано не було.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуюче вищенаведене та беручи до уваги, що залізницею вчинено порушення господарського зобов`язання, що виявилось у незбереженні вантажу, прийнятого до перевезення, та завдало позивачу збитків на суму 19403,97 грн., суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись статтями ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232- 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1, ) збитків (вартості нестачі вугілля) у сумі 19403 (дев`ятнадцять тисяч чотириста три) грн 97 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1918 (одна тисяча дев`ятсот вісімнадцять) грн. 11 коп.

3. В частині стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1, ) збитків (вартості нестачі вугілля) у сумі 29 ( двадцять дев`ять) грн..14 коп. - відмовити

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко