ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2019 р. Справа№ 911/2765/13

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кравчука Г.А.

при секретарі: Добрицька В.С.

за участю представників сторін:

від ВДВС: не з`явились;

від стягувача: Грищенко О.М.;

від боржника 1: не з`явились;

від боржника 2: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області

на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.05.2019

у справі № 911/2765/13 (суддя Щоткін О.В.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп";

2) Фермерського господарства "Семеха"

про стягнення 49 686,84 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог скарги

До Господарського суду Київської області 02.05.2019 звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" із скаргою на бездіяльність державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у виконавчому провадженні № 48898525 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 11.03.2013 по справі № 911/2765/13, у якій просить суд:

- визнати за період з 17.04.2018 по 02.05.2019 неправомірною бездіяльність державного виконавця Тернопільського РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області у виконавчому провадженні № 48898525, щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 11.09.2013 по справі № 911/2765/13, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 48898525, щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 11.09.2013 по справі № 911/2765/13 із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження", та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану і їх примусове виконання;

- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Тернопільського РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 48898525, щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 11.09.2013 по справі № 911/2765/13, з урахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження", та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та фактичне примусове виконання наказу господарського суду Київської області від 11.09.2013 по справі № 911/2765/13;

- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Тернопільського РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області внести всі документи, які стосуються виконавчого провадження № 48898525, щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 11.09.2013 по справі № 911/2765/13, до Автоматизованої системи виконавчого провадження;

- стягнути з Тернопільського РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області на користь ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Скарга обґрунтована тим, що на сьогодні наказ господарського суду Київської області від 11.09.2013 не виконаний, а відповідно до офіційних відомостей, котрі містяться на офіційному веб-сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень, належних, своєчасних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій не вчинялось.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.05.2019 у справі № 911/2765/13 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у виконавчому провадженні № 48898525, щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 11.09.2013 у справі № 911/2765/13 задоволено.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції зазначив, що Тернопільським РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області не надано до суду жодних доказів на підтвердження вчинення всіх необхідних передбачених Законом України "Про виконавче провадження" виконавчих дій у період з 17.04.2018 по 02.05.2019, що в свою чергу надає можливість суду визнати обставину невчинення державним виконавцем таких дій встановленою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Тернопільський районний відділ Державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 13.05.2019 у справі № 911/2765/13 та ухвалити нове рішення, яким у відкритті провадження за скаргою ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що апелянт не отримав від позивача копію скарги на бездіяльність ВДВС, та останнього не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду скарги, оскільки ухвала суду від 03.05.2019 надійшла на адресу Відділу лише 11.05.2019. Також апелянт вказав, що стягнення з Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області 3 000,00 грн. адвокатських витрат не відповідає вимогам співрозмірності.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 911/2765/13 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Кравчук Г.А., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 911/2765/13 та призначено її до розгляду на 16.10.2019.

Позиції учасників справи

07.10.2019 через відділ документального забезпечення суду від стягувача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Явка представників сторін

Представники боржників і органу ВДВС у судове засідання 16.10.2019 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи представники боржників були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки боржники та орган ВДВС були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, в матеріалах справи містяться відзив на апеляційну скаргу, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 16.10.2019.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням господарського суду Київської області від 12.08.2013 у справі № 911/2765/13 позов ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" до ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" та ФГ "Семеха" задоволено частково та стягнуто солідарно з ФГ "Семеха" і ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 3000,00 грн. 3% річних, 3500,00 грн. витрат на послуги адвоката, 1641,89 грн. судового збору та стягнуто з ФГ "Семеха" на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 32636,86 грн. пені, 2896,80 грн. 3% річних та 8883,10 грн. інфляційних втрат.

11.09.2013 видано відповідні накази на примусове виконання рішення господарського суду Київської області від 12.08.2013.

Постановою відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 06.10.2015 відкрито виконавче провадження № 48898525 з виконання наказу господарського суду Київської області від 11.09.2013 про стягнення з Фермерського господарства "Семеха" на користь ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" боргу в сумі 44416,46 грн.

Постановою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 03.04.2018 виконавче провадження № 48898525 передано до Тернопільського РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області.

16.04.2018 Тернопільським РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 48898525.

Скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем не вчиняються дії щодо повного та належного примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 11.09.2013 по справі №911/2765/13.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно ст. 129-1 Конституції України та ст. 326 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (стаття 327 ГПК України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження", який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби, та регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Колегія суддів зазначає, що законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому, здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів).

Відповідно статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В п.1 ч.2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При цьому, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну (п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч.5 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно і ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно положень ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження; у подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Зазначена норма є імперативною щодо визначення строків, вона є обов`язковою для виконання і не підлягає коригуванню державним виконавцем на власний розсуд.

Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією ( ч. 2 та ч. 3 ст. 36 Закону № 1404-VІІІ).

Зі змісту ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом; інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Пунктами 1, 4 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що:

- реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово;

- рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016, автоматизована система виконавчого провадження - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Згідно з пунктами 2-4 Розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, виконавцем до АСВП обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.

До АСВП в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до АСВП одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до АСВП не пізніше наступного робочого дня після її проведення.

Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою АСВП. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в АСВП забороняється.

Аналогічні приписи містяться в ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої, у разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Оскільки за приписами вищевказаного Закону автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується централізоване зберігання документів виконавчого провадження, а також надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження та виготовлення документів виконавчого провадження, вказане дає підстави для висновку, що інформація внесена до АСВП виконавцем в межах конкретного виконавчого провадження щодо проведених дій на примусове виконання виконавчого документа є офіційною та може бути використана в спорі стороною, яка є учасником виконавчого провадження, з посиланням на наявні в АСВП дані, в процесі оскарження нею дій чи бездіяльності державного виконавця з приводу вжиття/невжиття виконавцем ефективних, своєчасних і в повному обсязі заходів щодо примусового виконання виконавчого документа, виданого на виконання рішення компетентного органу.

Надані суду матеріали свідчать про те, що державним виконавцем взагалі не проведено виконавчих дій, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження", спрямовані на належне, повне та об`єктивне примусове виконання наказів суду у справі №911/2765/13. Державним виконавцем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції у встановленому ГПК України порядку доказів здійснення періодичної перевірки майнового стану боржника, зокрема щодо виявлення рахунків у боржника, наявності у боржника нерухомого майна та рухомого майна, його майнових прав, та не надано доказів здійснення заходів для отримання інформації про доходи боржника на виконання вимог ч.8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження".

Твердження апелянта, що останній скаргу на дії ВДВС не отримував, а тому був позбавлений процесуального права на ознайомлення з суттю та змістом скарги колегія суддів відхиляє, оскільки в матеріалах справи містяться докази направлення скарги стягувачем на адресу державного виконавця.

Також, ухвалою Господарського суду Київської області від 03.05.2019 господарський суд зобов`язував державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області надати письмові пояснення щодо скарги та належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 48898525.

Державний виконавець ухвалу суду першої інстанції від 03.05.2019 отримав 10.05.2019, однак вимог такої ухвали не виконав, матеріали виконавчого провадження № 48898525 не надав, клопотань про надання часу для ознайомлення з поданою скаргою до суду першої інстанції не надіслав.

А тому доводи апелянта щодо в частині неналежного повідомлення судом першої інстанції про місце та час розгляду справи колегією суддів відхиляються.

За результатами перегляду даної скарги на дії ДВС, колегія суддів дійшла висновку про те, що державним виконавцем не доведено, що ним своєчасно та не в повній мірі вжито всіх необхідних, передбачених законом заходів примусового виконання рішення, що свідчить про наявність факту неправомірної бездіяльності державної виконавчої служби під час примусового виконання рішення, та є підтвердженням обґрунтованості скарги ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області за період з 17.04.2018 по 02.05.2019 у виконавчому провадженні № 48898525 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 11.09.2013 у справі №911/2765/13, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження".

Решта вимог скарги ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" відповідає вимогам ч.2 ст. 343 ГПК України, яка передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У рішенні у справі «Янголенко проти України», no. 14077/05, від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Крім того, оскаржуваною ухвалою на користь стягувача з Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області було стягнуто 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу скаржником надано до суду договір № 02-06-2018 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 02.06.2018, укладений між ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" та адвокатом Грищенко Олександром Миколайовичем, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2009, акт прийому-передачі документів від 02.06.2018, акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 02.05.2019, квитанція №0.0..1 від 02.05.2019 на суму 3000,00 грн.

Приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ст. 344 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

Враховуючи вищевикладене, оскільки судом першої інстанції було встановлено неправомірність бездіяльності органу державної виконавчої служби, які були підставою для подання скаржником відповідної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних ним робіт, а тому з Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на користь скаржника правомірно стягнуто 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З врахуванням викладеного та встановлених судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи, зважаючи на широке коло повноважень та законодавчо визначені механізми, які мають бути застосовані державними виконавцями в процесі виконання судових рішень, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення скарги ТОВ «Ніко-Тайс».

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду Київської області від 13.05.2019 року у справі № 911/2765/13 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.05.2019 року у справі № 911/2765/13 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 13.05.2019 року у справі № 911/2765/13 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 911/2765/13 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.10.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Г.А. Кравчук