ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" жовтня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2607/19

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши матеріали

за позовомПриватного підприємства «Лагуна»
доACQUA & TERME FIUGGI S.p.A.
простягнення 254705,52 грн.
встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного підприємства «Лагуна» (далі - позивач) до ACQUA & TERME FIUGGI S.p.A. (далі - відповідач) про стягнення 254705,52 грн., з яких 237584,80 грн. основний борг, 13613,58 грн. штрафні санкції, 1847,30 грн. комісія, 1659,84 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за контрактом від 28.11.2016 № 28/11/16 щодо здійснення передачі товару, за який позивач сплатив грошові кошти, у зв`язку з чим останній просить стягнути з відповідача кошти, які були сплачені за непереданий товар.

Як вбачається з поданої позовної заяви відповідач - ACQUA & TERME FIUGGI S.p.A. є іноземним підприємством, місцезнаходження якого є: Piazza Martiri di Nassirya - 03014 Fiuggi (FR), Italy.

Компетенція господарських судів у справах за участю іноземних суб`єктів врегульована Розділом IX Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 366 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Особливості визначення підсудності судам України справ з іноземним елементом, встановлені Законом України «Про міжнародне приватне право».

Згідно із ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом:

1) якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів, укладених в рамках державно-приватного партнерства, зокрема концесійних договорів, згідно з якими нерухоме майно є об`єктом такого партнерства, зокрема об`єктом концесії, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий об`єкт;

2) якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні;

3) якщо у справі про спадщину спадкодавець - громадянин України і мав в ній місце проживання;

4) якщо спір пов`язаний з оформленням права інтелектуальної власності, яке потребує реєстрації чи видачі свідоцтва (патенту) в Україні;

5) якщо спір пов`язаний з реєстрацією або ліквідацією на території України іноземних юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців;

6) якщо спір стосується дійсності записів у державному реєстрі, кадастрі України;

7) якщо у справах про банкрутство боржник був створений відповідно до законодавства України;

8) якщо справа стосується випуску або знищення цінних паперів, оформлених в Україні;

9) справи, що стосуються усиновлення, яке було здійснено або здійснюється на території України;

10) в інших випадках, визначених законами України.

Звертаючись з даним позовом до господарського суду, позивач в позовній заяві посилається на ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» та п.п 13.2, 13.3 контракту від 28.11.2016 № 28/11/16, укладеного між сторонами, завірена копія якого міститься в матеріалах позовної заяви.

Згідно п. 13.2 контакту у разі, якщо сторони в результаті переговорів не змогли дійти взаємної згоди щодо виниклих суперечок і розбіжностей, які виникли з контракту або в зв`язку з ним, а також у разі, якщо одна з сторін ухиляється від проведення переговорів, спір вирішується у судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору у порядку, визначеному чинним в Україні законодавством. Всі правовідносини, що виникають з умов даного контракту регулюються та вирішуються у відповідності до чинного законодавства в Україні (п. 13.3 контракту).

Тобто, вказаними положеннями контакту, сторони погодили, що спір між ними вирішується у судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору у порядку, визначеним чинним законодавством України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

В позовній заяві зазначено місцезнаходження відповідача - Італія.

За вказаних обставин, подана позовна заява у відповідності до ч. 1 ст. 27 ГПК України підлягає розгляду за місцезнаходженням відповідача, який знаходиться в Італії.

Посилання позивача на ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» не приймається судом до уваги, оскільки умови контракту від 28.11.2016 № 28/11/16, укладеного між сторонами, не містять положень про те, що сторони передбачили підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Оскільки позивач не зазначає в позовній заяві ні одного з випадків визначених вказаними положеннями Закону України «Про міжнародне приватне право», який був би підставою для прийняття господарським судом Київської області до свого провадження і розгляду зазначеної справи з іноземним елементом, а положення ст. 27 ГПК України визначають, що вказаний спір розглядається за місцем знаходження відповідача, то суд приходить до висновку, що дана позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України за правилами господарського судочинства України, у зв`язку з чим суд відмовляє у відкритті провадження у даній справі за поданою заявою.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до ч. 6 ст. 175 ГПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Розгляд поданої позовної заяви належить до юрисдикції суду на території Італійської Республіці.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

постановив:

Відмовити Приватному підприємству «Лагуна» у відкритті провадження у справі за позовом Приватного підприємства «Лагуна» до ACQUA & TERME FIUGGI S.p.A про стягнення 254705,52 грн., з яких 237584,80 грн. основний борг, 13613,58 грн. штрафні санкції, 1847,30 грн. комісія, 1659,84 грн. 3% річних.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя Ю.В. Подоляк