ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2019 р. Справа №914/488/19

Місто Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бонк Т.Б.

суддів Матущак О.І.,

Якімець Г.Г.

розглянувши у письмовому порядку апеляційну скаргу: Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Княгиня Ярославна", м. Київ, б/д

на рішення Господарського суду Львівської області від 04.06.2019, суддя Морозюк А.Я, повний текст складено - 10.06.2019р.,

у справі № 914/488/19

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Княгиня Ярославна", м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гнатковського Богдана Юрійовича, м. Львів

про стягнення 191 772 грн. 09 коп.

без повідомлення учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст вимог позову та рішення суду першої інстанції:

позов заявлено Приватним акціонерним товариством "Фінансова компанія "Княгиня Ярославна" до Фізичної особи-підприємця Гнатковського Богдана Юрійовича про стягнення 191772 грн. 09 коп., з яких: 160650 грн. 00 коп. - основного боргу, 28679 грн. 33 коп. - пені, 2442 грн. 76 коп. - 3% річних за користування чужими коштами.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.06.2019 у справі № 914/488/19 у позові відмовлено - повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що отримання доступу позивача до програмного забезпечення "Brainify" та можливість користування цим програмним забезпеченням протягом шести місяців сторонами визнається та підтверджується матеріалами справи. Матеріалами справи доведено, що відповідач повністю виконав свої зобов`язання в частині надання доступу позивачу до використання програмного забезпечення "Brainify", тому відсутні будь-які підстави для повернення сплаченої суми коштів, а також для нарахування на цю суму коштів пені та трьох відсотків річних за користування чужими коштами.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

в апеляційній скарзі позивач просить оскаржуване рішення суду першої інстанції -скасувати та позов задоволити, мотивуючи це тим, що:

- виконання сторонами своїх обов`язків, передбачених Ліцензійною угодою на програмне забезпечення, пов`язане з виконанням таких обов`язків за Договором технічної підтримки на програмне забезпечення. Отримане позивачем відповідно до умов Угоди право на використання програмного забезпечення не може бути в повній мірі реалізоване без виконання відповідачем своїх обов`язків, що визначені у Договорі. Сам факт надання доступу до програмного забезпечення не підтверджує того факту, що позивач після отримання доступу мав змогу використовувати програмне забезпечення у повній мірі у відповідно до умов Угоди, договору та з урахуванням технічних завдань.

- факт бездіяльності відповідача щодо налаштування програмного забезпечення під потреби позивача відповідно до технічних завдань підтверджується відсутністю Акту надання послуг;

- судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги копії електронних листів. Порядок засвідчення паперових копій електронних доказів досі не визначений законодавством України. Судом не було витребувано оригіналу електронного доказу;

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги з тих мотивів, що :

- відповідач у повному обсязі виконав умови Ліцензійної Угоди на програмне забезпечення, надавши доступ відповідачу для користування засобами та інструментами програмного забезпечення згідно умов Угоди та оплаченого позивачем рахунку за 6 місяців користування.

- відсутність Акту про надання послуг не може бути підставою для повернення коштів, оскільки сторонами в Договорі передбачено альтернативу щодо оплати за даною угодою, а саме:- протягом семи банківських днів з дня підписання сторонами відповідного Акту, або протягом семи банківських днів після отримання рахунку ліцензіара на оплату;

- умови та порядок оплати згідно Ліцензійної угоди та Договору є різними. В Договорі технічної підтримки передбачено інший розмір та порядок оплати послуг, що додатково підтверджує, що розрахунок між сторонами відбувався саме на підставі Ліцензійної Угоди.

- за своєю суттю обов`язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов`язання в розумінні ст. 625 ЦК України, оскільки повернення суми попередньої оплати є поверненням суми авансу, відтак нарахування пені та 3 процентів річних не відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно витягу з Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2019 року для розгляду справи визначено наступний склад суду: головуючий суддя - Бонк Т.Б., судді - Бойко С.М., Матущак О.І. У зв`язку з перебуванням судді - члена колегії Бойко С.М. у відпустці Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 17.10.2019 року суддю Бойко С.М. замінено на суддю Матущака О.І.

Розглянувши у письмовому провадженні наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Згідно встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

30.05.2017р. між фізичною особою підприємцем Гнатковським Богданом Юрійовичем та Приватним акціонерним товариством "Фінансова компанія "Княгиня Ярославна" було укладено Ліцензійну угоду на програмне забезпечення "Brainify" (Угода), Договір технічної підтримки на програмне забезпечення "Brainify" (Договір) та Гарантійний лист на програмне забезпечення "Brainify" шляхом здійснення сторонами листування електронною поштою.

У п. 8.1. ліцензійної угоди та п. 8.1. договору технічної підтримки сторони погодили, що угода та договір з додатками до них, разом з гарантійним листом, умовами користування програмним забезпеченням, політикою конфіденційності складають повну угоду між сторонами.

Зокрема, ліцензійну угоду укладено між ФОП Гнатковським Б.Ю. - уповноваженим представником правовласника програмного забезпечення "Brainify" на території України, як ліцензіаром, та ПрАТ "ФК "Княгиня Ярославна", як ліцензіатом; згідно з п. 2.1. угоди ліцензіар надає ліцензіату обмежену невиключну ліцензію на використання програмного забезпечення "Brainify" кінцевими користувачами на території всього світу та протягом терміну дії підписки на користування програмним забезпеченням, на умовах обраної підписки щодо обсягу доступу до функціоналу програмного забезпечення, й за винагороду, яка призначається цією угодою та умовами підписки, що становить додаток до цієї угоди. Відповідно до п.2.11. ліцензійної угоди програмне забезпечення захищено законами Королівства Нідерланди, України, та міжнародними угодами про авторське право та інші права інтелектуальної власності.

30.05.2017 р. укладено Договір технічної підтримки на програмне забезпечення "Brainify" між ФОП Гнатковським Б.Ю. - уповноваженим представником правовласника програмного забезпечення "Brainify" на території України, як розробником, та ПрАТ "ФК "Княгиня Ярославна", як користувачем; згідно з п.2.1. договору розробник, розвиваючи та вдосконалюючи функціонування програмного забезпечення "Brainify", усі права інтелектуальної власності на яке йому належать, надає користувачу послуги із комп`ютерного програмування та іншої діяльності у сфері інформатизації для вирішення завдань, погоджених між сторонами, з метою оптимізації роботи програмного забезпечення через створення або налаштування програмних компонентів, що надаються користувачеві у використання на ліцензійних умовах та за винагороду, які визначаються цим договором.

У гарантійному листі на програмне забезпечення "Brainify" від 30.05.2017р. ФОП Гнатковський Б.Ю. - уповноважений представник правовласника програмного забезпечення "Brainify" на території України, як розробник, надає гарантійні зобов`язання на програмне забезпечення "Brainify", яке використовує ПрАТ "ФК "Княгиня Ярославна" як користувач, на основі укладеної між ними ліцензійної угоди та договору технічної підтримки.

Відповідно до визначень, наведених у ліцензійній угоді та договорі технічної підтримки, правовласником об`єкту інтелектуальної власності є іноземна юридична особа "Holmez B.V.", яка діє під торгівельною маркою "Brainify", і якій належать виключні майнові права на розроблене нею програмне забезпечення "Brainify".

Також у ліцензійній угоді та договорі технічної підтримки визначено поняття використання - отримання доступу, незалежно від пристроїв з яких він здійснюється, взаємодія, та безпосереднє користування засобами та інструментами програмного забезпечення "Brainify" на основі веб-технологій та відповідно до ліцензійних умов; підписка - умови щодо обсягу доступу користувача до функціоналу програмного забезпечення та термін користування програмним забезпеченням, за який здійснюється передплата винагороди розробникові на основі щомісячних або щорічних платежів; технічна підтримка - надання розробником послуг на підставі договору технічної підтримки.

Відповідно до п. 7.1, п. 7.2. ліцензійної угоди та договору технічної підтримки строк дії угоди та договору складає один рік з моменту підписання сторонами.

Відповідно до 3.1 ліцензійної угоди ліцензіар зобов`язаний надати ліцензіату у використання програмне забезпечення на термін та на умовах визначених цією угодою та додатками до неї.

Відповідно до 4.1 ліцензійної угоди ліцензіат отримує права на використання програмного забезпечення, а також права на підтримку, лише після здійснення повної і своєчасної виплати винагороди, відповідно до узгоджених умов оплати.

Відповідно до 4.2 ліцензійної угоди винагородою (роялті) за цією угодою визнається вартість періодичної передплати на підписку "Стандартна", що встановлена цією угодою та додатками до неї, і яка підлягає сплаті на основі щорічних платежів з розрахунку 26 775,00 грн. за один місяць користування програмним забезпеченням. Сторони погодили, що перший платіж винагороди (роялті) за цією угодою буде здійснено ліцензіатом за шість календарних місяців на умовах передплати.

Відповідно до 4.4 ліцензійної угоди ліцензіат здійснює оплату за даною угодою шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок вказаний ліцензіаром в рахунку на оплату протягом 7 (семи) банківських днів з дня підписання сторонами відповідного акту надання послуг або протягом 7 (семи) банківських днів після отримання рахунку ліцензіара на передоплату. Фактична вартість послуг, що підлягає оплаті за відповідним актом, визначається сторонами в цьому акті. Ліцензіат несе повну відповідальність за здійснення платежу на визначений ліцензіаром рахунок.

06.06.2017 р. відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру №69 на суму 160 650,00 грн. з призначенням платежу "авансовий платіж за користування програмним забезпеченням "Brainify" згідно ліцензійної угоди за 6 місяців від 06.06.2017".

Відповідно до платіжного доручення №1200 від 08.06.2017 р. позивач сплатив відповідачу кошти в розмірі 160 650,00 грн. з призначенням платежу "передплата за користування програмним забезпеченням, згідно рахунку №69 від 06.06.2017 р.".

Предмет позову - вимога про стягнення з ФОП Гнатковський Б.Ю. - 160 650,00 грн. основного боргу, 28 679,33 грн. пені за період прострочення з 30.05.2018 року по 30.11.2018 року; 2 442,76 грн. 3 % річних за період прострочення з 30.05.2018 року по 30.11.2018 року.

Підстава позову, як зазначено позивачем, - невиконання належним чином відповідачем обов`язку зі здійснення програмування та налаштування програмних компонентів програмного забезпечення під потреби позивача, а отже, на думку позивача, не виконані технічні завдання користувача.

Разом з тим, позивачем при цьому у позовній заяві не уточнено, в чому полягає невиконання належним чином вказаного обов`язку відповідача, які саме недоліки виявлено, коли такі виявлено, у чому полягають порушення технічного завдання користувача та яких його вимог і положень.

Крім того, позивачем не зазначено, чому він вважає, що початком такого порушення є саме 30.05.2018 року, нараховуючи пеню та 3 відсотки річних саме зі вказаної дати, враховуючи також те, що свою вимогу з покликанням на статтю 693 ЦК України позивач надіслав відповідачу - лише 13 вересня 2018 року (а.с 28).

У позовній заяві позивач стверджує, що 08.06.2017 р. здійснив платіж в розмірі 160650,00 грн. на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури №69 з призначенням "авансовий платіж за користування програмним забезпеченням "Brainify" згідно ліцензійної угоди за 6 місяців від 06.06.2017", що підтверджується платіжним дорученням №1200, проте, наголошує, що сторонами не підписано акту про надання послуг та зазначає, що підставою повернення сплачених коштів є передбачене ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. У претензії №1 про сплату заборгованості №1011 від 13.09.2018 р. зазначено, що на виконання умов договору користувач здійснив передоплату на суму 160 650,00 грн. на рахунок розробника, зазначений у рахунку-фактурі №69 від 06.06.2017 р., проте сторонами не було підписано акту про надання послуг. Водночас, у відповіді на відзив позивач стверджує, що кошти, які були сплачені відповідачу, є оплатою за умовами угоди, договору та гарантійного листа з метою підтвердження взятих на себе зобов`язань за переліченими документами, проте сума сплачених коштів не є попередньою оплатою чи авансовим платежем. При цьому позивач вважає, що призначення платежу у рахунку-фактурі не має враховуватись при винесенні рішення судом, тому що сторонами не укладалось будь-якого правочину, датованого 06.06.2017 р.

Стаття 693 Цивільного кодексу України, на котру позивач посилається як на підставу повернення сплачених ним коштів, регулює відносини саме щодо передоплати в договірних зобов`язаннях купівлі-продажу.

Натомість укладені сторонами документи свідчать про відносини надання послуг, плата за договором про надання послуг регулюється статтею 903 Цивільного кодексу України, на акт надання послуг покликається також і позивач. Також призначення платежу у платіжному дорученні зазначає сам платник і відповідальність за достовірність даних, зазначених у цьому обов`язковому реквізиті лежить саме на платнику. Крім того, датою « 06.06.2017р.» датовано рахунок-фактуру №69 на суму 160 650,00 грн.

У відповідності до положень ч. 2.ст. 1087,ч.1, ч. 4 ст. 1088 Цивільного кодексу України розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі, зокрема, допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, а порядок здійснення безготівкових розрахунків регулюється цим Кодексом, законом та банківськими правилами.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 1090 Цивільного кодексу України зміст і форма платіжного доручення та розрахункових документів, що подаються разом з ним, мають відповідати вимогам, встановленим законом і банківськими правилами, банк не має права робити виправлення у платіжному дорученні клієнта, якщо інше не встановлено законом або банківськими правилами. Відповідно до п. 1.30 ч.1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до п. 3.8. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004 р. реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам інструкції лише за зовнішніми ознаками.

Відтак сторони вчинили дії, які свідчать про досягнення згоди у виборі способу оплати винагороди за використання програмного забезпечення, а саме шляхом виставлення ліцензіаром рахунку на передоплату та оплату ліцензіатом такого рахунку, відповідно до умов п. 4.4. ліцензійної угоди.

Наведеним також спростовується необхідність підписання сторонами акту приймання-передачі послуг, оскільки 4.4 ліцензійної угоди передбачає оплату за даною угодою шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок вказаний ліцензіаром в рахунку на оплату протягом 7 (семи) банківських днів з дня підписання сторонами відповідного акту надання послуг або протягом 7 (семи) банківських днів після отримання рахунку ліцензіара на передоплату.

В апеляційній скарзі також наявні аналогічні доводи скаржника щодо того, що він вважає, що непідписання сторонами Акту надання послуг свідчить про факт бездіяльності відповідача щодо налаштування програмного забезпечення та про те, що відповідачем не були виконані зобов`язання за Договором.

У даному випадку, апеляційний суд погоджується з оцінкою суду першої інстанції, належно наданою таким доводам скаржника на підставі проаналізованих умов Угоди та Договору. Крім того, підписання акту надання послуг не є прерогативою лише певної сторони, кожна сторона вправі ініціювати підписання такого акту, якщо тільки інше не визначено Договором між сторонами.

Відповідно до п. 4.1. договору технічної підтримки користувач отримує права на використання компонентів програмного забезпечення, розроблених за цим договором, а також права на підтримку, лише після здійснення повної і своєчасної виплати винагороди, відповідно до узгоджених умов оплати.

Відповідно до п. 4.2. договору технічної підтримки ціна послуг розробника визначається виходячи з кількості оплачуваних годин, витрачених на надання послуг за даним договором. Ціна однієї години, витраченої на надання послуг, становить 670 грн. 00 коп., що на момент укладання даного договору є грошовим еквівалентом 25 доларів США. У разі зміни офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним Банком України на дату підписання акту про надання послуг, вартість однієї години у гривні змінюється пропорційно без укладення додаткової угоди до цього договору.

Відповідно до п. 4.4. договору технічної підтримки користувач здійснює оплату за даним договором шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок, вказаний розробником в рахунку, протягом 7 (семи) банківських днів з дня підписання сторонами відповідного акту про надання послуг, якщо інший порядок не визначено у відповідному технічному завданні. Фактична вартість послуг, що підлягає оплаті за відповідним актом, визначається сторонами в такому акті.

Відтак в договорі технічної підтримки від 30.05.2017 р. передбачено інший розмір та порядок оплати послуг, що додатково підтверджує, що розрахунок між сторонами здійснювався саме на підставі ліцензійної угоди від 30.05.2017 р.

Як стверджує у позовній заяві позивач, відповідачем не було належним чином здійснено програмування та налаштування програмних компонентів програмного забезпечення "Brainify" під потреби позивача, не виконані технічні завдання користувача (позивача).

Як стверджує відповідач у відзиві на позов, сторони вели переписку по електронній пошті, позивачем було передано відповідачу дані на створення користувачів, після чого відповідачем на виконання вимог ліцензійної угоди на програмне забезпечення "Brainify" було надано доступ до системи. У базі даних відповідача (на сервері) є записи, які підтверджують авторизацію користувачів, згідно списку, який був наданий позивачем відповідачу, на підтвердження зазначеного подав суду клопотання про приєднання до матеріалів справи список користувачів та скріншот стану системи. Паперові копії електронних доказів засвідчено належним чином.

Факт надання доступу користувачам до програмного забезпечення позивач не заперечує, що представник позивача усно підтвердила в судовому засіданні, про що зазначено судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до п.2.5. ліцензійної угоди ліцензіат повною мірою визнає та погоджується, що, за усталеною практикою в сфері інформаційних технологій, програмне забезпечення надається для використання на засаді "як є" з усіма можливими дефектами, без гарантій безперебійного та безпомилкового функціонування, задовільної якості, збереженості даних, придатності специфікацій або функцій для цілей чи вимог користувача, тощо. Усі ризики, пов`язані із використанням програмного забезпечення покладаються на ліцензіата. Ця умова не позбавляє ліцензіара зобов`язання усувати недоліки програмного забезпечення, згідно п. 3.10. Згідно з п. 3.10. ліцензійної угоди після отримання повідомлення від ліцензіата про виявлені недоліки, помилки, інші технічні неполадки, які істотно впливають на заявлені характеристики функціонування програмного забезпечення, ліцензіар та/або правовласник вживають невідкладні заходи щодо їх безкоштовного усунення.

Відповідно до п.3.9. ліцензійної угоди ліцензіар, правовласник, або їх уповноважені представники, надають послуги із підтримки програмного забезпечення відповідно до умов комерційної пропозиції, прилюдно заявлених стандартів і документації та гарантій, зазначених у гарантійному листі. Ліцензіар застерігає, що підтримка програмного забезпечення не передбачає надання обслуговування за іншими явними або непрямими заявами, деклараціями, гарантіями чи умовами щодо властивостей, якості, та придатності програмного забезпечення до виконання визначених функцій.

Згідно з п.3.2. договору технічної підтримки на програмне забезпечення "Brainify" розробник (відповідач) здійснює надання послуг відповідно до умов технічних завдань, які стають невід`ємною частиною цього договору, в терміни та на умовах визначених цим договором.

Відповідно до п. 3.1. договору технічної підтримки для надання послуг за цим договором сторони погоджують в письмовій, або в усній формі, технічні завдання, які містять перелік, обсяги, строки та порядок надання послуг. Технічні завдання також можуть містити ціну конкретних послуг та порядок їх оплати.

Відповідно до п. 3.5. договору технічної підтримки метою підтвердження факту надання послуг в цілому або виконання конкретного етапу на певну дату сторони складають відповідний акт надання послуг, що є достатньою підставою для здійснення розрахунків з розробником. Користувач зобов`язується своєчасно, але не пізніше 7 (семи) робочих днів з моменту надання акту виконаних послуг, приймати за актами про надання послуг та своєчасно і повному обсязі оплачувати надані розробником послуги, відповідно до умов технічних завдань.

Позивач спростовує зазначене, посилаючись на історію комунікації (листування), підготовлену та надіслану позивачу відповідачем електронним листом від 21.09.2017 р., яку додано до відповіді на відзив на позовну заяву, а також на копії електронних листів, які розміщені в тексті відповіді на відзив на позовну заяву.

Відповідно до п.8.4. ліцензійної угоди сторони обумовили, що повідомлення за цією угодою можуть здійснюватись засобами електронного зв`язку, зокрема шляхом надсилання електронного листа. Факт електронного листування визнається також відповідачем, про що зазначено судом першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 96 ГПК України, учасники мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом.

Однак, доданий позивачем до відповіді на відзив (а.с. 90) лист відповідача від 21.09.2017р. з історією комунікації не засвідчено жодним чином. Неправильно засвідчені або незасвідчені копії документів є недопустимими доказами фактичних обставин справи та є підставою для скасування судового рішення у справі (про що зазначено у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2018р. у справі №904/8549/17). Відтак, суди не беруть до уваги лист відповідача від 21.09.2017 р. з історією комунікації з позивачем, додані позивачем до відповіді на відзив, як недопустимі докази фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

В цьому випадку суд не застосовує ч. 1 ст. 75 ГПК України, оскільки сторонами визнається лише сам факт електронного листування між працівниками позивача та відповідача, а не зміст кожного електронного повідомлення, незасвідчені паперові копії яких позивач долучив до відповіді на відзив.

Апеляційний суд також зазначає, що така електронна комунація (листування) названа «Історія комунікації з Perfect Group», однак в матеріалах справи відсутні належні дані стосовно такого учасника чи особи як «Perfect Group», крім того, позивачем не доведене, що зазначене листування стосувалося саме відносин, які виникли на підставі Угоди та Договору у даній справі. Також, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження статусу учасників такого листування.

Як зазначалось, позивач вважає, що основні зобов`язання, які виникли у відповідача внаслідок укладення договору це поставка і передача товару, а у позивача - прийняття товару та оплата його вартості.

Однак, ліцензійна угода за своєю правовою природою є договором на використання об`єкта інтелектуальної власності, а договір на технічну підтримку - договором про надання послуг, що має наслідком застосування правового регулювання, передбаченого законодавством для цих правовідносин.

Положеннями ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГКУ допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Згідно з ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Також згідно з ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відтак, сторони, шляхом досягнення істотних умов договору за допомогою електронного зв`язку, уклали ліцензійну угоду на програмне забезпечення "Brainify", договір технічної підтримки на програмне забезпечення "Brainify" та гарантійний лист на програмне забезпечення "Brainify" та вчинили дії по виконанню досягнутих домовленостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 Цивільного кодексу України до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать комп`ютерні програми.

Сторони визнають, що програмне забезпечення "Brainify" є об`єктом інтелектуальної власності.

Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір. Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Відповідно до ліцензійної угоди від 30.05.2017 р. відповідач надав позивачу обмежену невиключну ліцензію на використання програмного забезпечення "Brainify" та надав доступ до програмного забезпечення.

Відповідно до визначення, наведеного у ліцензійній угоді, використанням програмного забезпечення є отримання доступу, незалежно від пристроїв з яких він здійснюється, взаємодія та безпосереднє користування засобами та інструментами програмного забезпечення "Brainify" на основі вебтехнологій та відповідно до ліцензійних умов.

Позивач отримав доступ до програмного забезпечення "Brainify" після передбаченої пп.4.4. ліцензійної угоди від 30.05.2017р. передоплати винагороди за шість місяців користування на загальну суму 160 650,00 грн. відповідно до платіжного доручення №1200 від 08.06.2017 р. (26 775,00 грн., п.4.2. ліцензійної угоди * 6 = 160 650,00 грн.).

Відповідно до п.2.5. ліцензійної угоди ліцензіат повною мірою визнає та погоджується, що, за усталеною практикою в сфері інформаційних технологій, програмне забезпечення надається для використання на засаді "як є" з усіма можливими дефектами, без гарантій безперебійного та безпомилкового функціонування, задовільної якості, збереженості даних, придатності специфікацій або функцій для цілей чи вимог користувача, тощо. Усі ризики, пов`язані із використанням програмного забезпечення покладаються на ліцензіата.

Отримання доступу позивача до програмного забезпечення "Brainify" та можливість користування цим програмним забезпеченням протягом шести місяців сторонами визнається та підтверджується матеріалами справи.

Згідно п.7.4. Угоди права на використання ПЗ припиняються одразу після завершення терміну підписки, за яку було сплачено винагороду.

Отже, в даному випадку термін підписки, за яку було сплачено винагороду, яку просить повернути позивач, сплив.

Умови договору технічної підтримки від 30.05.2017 р. застосовуються у разі доручення користувачем розробнику технічних завдань та за винагороду, що встановлена в цьому договорі, розмір та умови оплати такої винагороди відрізняються від розміру та умов оплати винагороди, що передбачені ліцензійної угодою від 30.05.2017 р. і відповідно до яких позивач здійснив оплату за використання програмного забезпечення "Brainify".

Матеріалами справи доведено, що відповідач повністю виконав свої зобов`язання в частині надання доступу позивачу до використання програмного забезпечення "Brainify", позивач погодився прийняти програмне забезпечення для використання на засаді "як є" з усіма можливими дефектами, без гарантій безперебійного та безпомилкового функціонування, задовільної якості, збереженості даних, придатності специфікацій або функцій для цілей чи вимог користувача, тощо; усі ризики, пов`язані із використанням програмного забезпечення покладаються на ліцензіата, тому відсутні будь-які підстави для повернення сплаченої суми коштів, а також для нарахування на цю суму коштів пені та трьох відсотків річних за користування чужими коштами.

Згідно п.8.9. Угоди усі спори, які можуть виникнути за цією Угодою, розглядаються в господарському суді за встановленою законодавством України підсудністю та підвідомчістю.

Висновок суду апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 04.06.2019 у справі № 914/488/19 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення. У свою чергу, відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу спростовано аргументи скаржника шляхом посилання на належні норми матеріального права та фактичні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Пунктами 1, 2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати за результатами перегляду справи в апеляційній інстанції.

Згідно ст.129 ГПК України апеляційний суд дійшов висновку про покладення сплаченого скаржником судового збору на скаржника.

Керуючись ст. ст. 8, 52, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Княгиня Ярославна", м. Київ, б/д - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 04.06.2019 у справі № 914/488/19 - залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Порядок оскарження постанови в касаційному порядку передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді О.І. Матущак

Г.Г. Якімець