ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2019 справа № 914/1548/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. розглянув справу за позовом: Державного підприємства Спортивний комплекс Атлет, м. Київ

до відповідача: Державного підприємства Арена Львів, м. Львів

про стягнення 104032,53грн.

Представники сторін не викликались.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Суть спору: Державне підприємство Спортивний комплекс Атлет, м. Київ, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Державного підприємства Арена Львів, м. Львів про стягнення 104032,53грн., з яких: 100000 грн. основного боргу за договором поворотної фінансової допомоги, 477,53грн. 3% річних, 555 грн. інфляційних та 3000грн. пені.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за Договором поворотної фінансової допомоги № 8-01/2013 від 08.01.2013р., Додатковою угодою № 1 від 31.12.2013р до Договору поворотної фінансової допомоги № 8-01/2013 від 08 січня 2013 року, Додатковою угодою № 2 від 31.12.2014р. до Договору поворотної фінансової допомоги № 8-01/2013 від 08 січня 2013 року, за Договором № 4 про реструктуризацію заборгованості від 30.05.2018р. та своєчасно не повернув 100 000 грн. отриманої від позивача поворотної фінансової допомоги. Крім цього, позивач на підставі п.4.1 Договору № 4 про реструктуризацію заборгованості від 30.05.2018р., ст.625 ЦК України просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 3000 грн., 3% річних в сумі 477,53 грн. та інфляційні в сумі 555грн. за порушення відповідачем строків виконання взятого на себе грошового зобов`язання з повернення фінансової допомоги.

Позивач вважає, що на підставі норм пунктів 2.2. та 4.2. Договору № 4 про реструктуризацію заборгованості від 30 травня 2018 р., цей договір ним розірвано в односторонньому порядку з 24.06.2019 р. Позивач зазначає, що на виконання пункту 4.2. Договору № 4 він надіслав відповідачу листа за № 01-05/136 від 12 червня 2019 р. з повідомленням про розірвання цього договору з 24.06.2019 р.

Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач у відзиві перелічує чотири Договори поворотної фінансової допомоги, які укладались між сторонами у справі протягом 2013 р.

Відповідач повідомляє суд, що Державне підприємство «Арена Львів» дійсно має заборгованість перед позивачем в розмірі 100 000 грн. основного боргу.

Відповідач пояснює, що невиконання ним тривалий час грошових зобов`язань перед позивачем є наслідком важкого фінансового становища, в якому перебуває підприємство з часу свого утворення.

Відповідач, з метою уникнення процедури банкрутства, звернувся у відзиві до позивача з пропозицією укласти мирову угоду у справі та клопотав перед судом про затвердження такої мирової угоди.

До відзиву відповідачем долучено не підписаний ним проект мирової угоди, в якому зазначено про визнання ним наявності 100 000 грн. заборгованості перед позивачем.

Стислий виклад письмових пояснень позивача від 07.10.2019р.

Позивач зазначає, що підтримує позовні вимоги та просить суд задовільнити їх в повному обсязі.

Позивач вказує, що ним надано, в якості додатків до позовної заяви, всі наявні у нього докази на підтвердження існування заборгованості з повернення поворотної фінансової допомоги, а саме: Договір поворотної фінансової допомоги № 8-01/2013 від 08.01.2013р., Додаткову угоду № 1 до Договору поворотної фінансової допомоги № 8-01/2013 від 08 січня 2013 року, Додаткову угоду № 2 до Договору поворотної фінансової допомоги № 8-01/2013 від 08 січня 2013 року, Договір № 4 про реструктуризацію заборгованості від 30.05.2018р. та акт звіряння взаємних розрахунків станом на 17.05.2018р.

На думку позивача, вищезгадані документи повністю підтверджують не тільки отримання відповідачем 100 000грн. безоплатної поворотної допомоги, а й свідчать про повне беззаперечне визнання останнім цієї суми заборгованості. Крім цього, позивач зазначає, що жодних перемовин щодо укладення мирової угоди між ним та відповідачем на день написання цих пояснень не велося та мирової угоди не укладалось.

28.10.2019р. від позивача надійшли письмові пояснення № 01-13/53 від 23.10.2019р. Письмові пояснення позивача тотожні тим, які уже надходили на адресу суду 07.10.2019р. У письмових поясненнях повторно зазначено, що відповідач у відзиві на позовну заяву визнає та не заперечує отримання позики в розмірі 100000грн.

Позивач пояснює, що позика в розмірі 100 000 грн. перерахована на розрахунковий рахунок відповідача 11 січня 2013 року, але надати банківську виписку позивач не має можливості, оскільки минуло майже сім років з моменту перерахування позики, а строк зберігання банківських виписок є набагато меншим. Крім цього, позивач вказує на те, що надавало позику Державне підприємство «Палац Спорту», правонаступником якого є позивач.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.08.2019 р. позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.08.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Судове засідання у справі не проводилось та сторони в судове засідання не викликались, оскільки ч.5 ст.252 ГПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) до суду не надходило.

Ухвалами суду від 07.08.2019 р. та від 27.08.2019 р. від позивача витребовувались судом первинні докази (платіжні доручення, банківські виписки тощо) на підтвердження надання відповідачу 100000 грн. поворотної фінансової допомоги на підставі договору.

Ухвалою суду від 16.10.2019р. судом від сторін на підставі ч. 4 ст. 74 ГПК України витребовувались докази передачі відповідачу 100 000 грн. позики на підставі Договору поворотної фінансової допомоги № 8-01/2013 від 08.01.2013 р., з яких би вбачалось, хто саме, коли та кому передав 100 000 грн. позики на підставі згаданого Договору.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив таке.

Між Державним підприємством «Палац спорту», правонаступником усіх прав та обов`язків якого згідно з Наказом Міністерства молоді та спорту України № 537 від 27.02.2015 і п. 1.5. Статуту є Державне підприємство «Спортивний комплекс «Атлет», та Державним підприємством «Арена Львів» 08.01.2013 р. підписано Договір поворотної фінансової допомоги №8-01/2013. Вказаний договір погоджено підписом в.о. голови Національного агентства з питань підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонтау Європи 2012 року з футболу та реалізації інфраструктурних проектів. Печатка Національного агенства на Договорі відсутня.

Відповідно до п.п. 1.1., 2.1., 3.1., 4.1., 4.3, 5.1. цього Договору, позивач, за погодженням з Національним агентством з питань підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу та реалізації інфраструктурних проектів, в порядку та на умовах визначених цим Договором, надає відповідачу поворотну фінансову допомогу, а відповідач зобов`язувався прийняти поворотну фінансову допомогу, використати її та повернути у встановлені Договором строки. Розмір поворотної фінансової допомоги за цим Договором становив 100 000грн. Поворотна фінансова допомога мала надаватись позивачем відповідачу в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача протягом п`яти днів з дати підписання договору.

Сторони домовились, що поворотна фінансова допомога надається відповідачу до 31 грудня 2013року. Строк користування поворотною фінансовою допомогою може бути продовжений за згодою сторін, що оформляється письмовими Додатковими угодами до цього Договору. Відповідач зобов`язувався повернути позивачу поворотну фінансову допомогу шляхом перерахування грошових коштів на його банківський рахунок у термін передбачений п.4.1 Договору.

31.12.2013р. додатковою угодою № 1 до Договору поворотної фінансової допомоги № 8-01/2013 від 08.01.2013р. сторони погодили продовження строку повернення фінансової допомоги до 31 грудня 2014 р.

31.12.2014р. додатковою угодою № 2 до Договору поворотної фінансової допомоги № 8-01/2013 від 08.01.2013р. сторони погодили продовження строку повернення фінансової допомоги до 31.12.2015р.

Головними бухгалтерами сторін у справі 17.05.2018 р. підписано Акт звіряння взаємних розрахунків станом на 17 травня 2018р. по договору № 8-01/2013 від 08.01.2013р. У цьому акті зазначено, що станом на 17.05.2018 р. заборгованість на користь позивача 100 000грн.

30.05.2018р. між сторонами у справі укладено Договір № 4 про реструктуризацію заборгованості. Згідно з п.1.1., 2.1., 2.2., 2.3, 4.1., 4.2, 5.1 цього Договору, у порядку та на умовах визначених цим Договором, позивач та відповідач домовилися про реструктуризацію заборгованості, що виникла у відповідача перед позивачем станом на 17 травня 2018р. та не погашена до 31 грудня 2015р. згідно з Договором поворотної фінансової допомоги № 8-01/2013 від 08.01.2013р. Сума заборгованості, що підлягає реструктуризації становить 100 000 грн., що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який додається до договору.

Відповідач зобов`язувався забезпечити своєчасне погашення боргу згідно з наступним графіком: 15000грн. до 31.12.2018р.; 85000грн. до 31.12.2019 р. Відповідач зобов`язувався сплатити в повному обсязі заборгованість у строки та розмірах, передбачених пунктом 2.2. Договору, шляхом перерахування коштів з поточного рахунка відповідача на поточний рахунок позивача. У разі несвоєчасного внесення плати за договором відповідачу нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка від суми, що підлягає до сплати, яка нараховується за кожний день прострочення, але не більше, ніж 3% загальної суми боргу. За неповне або несвоєчасне здійснення платежів згідно з п.2.2 Договору, позивач має право достроково розірвати договір в односторонньому порядку, про що письмово повідомляє відповідача не пізніше ніж за 10 днів до бажаної дати розірвання Договору та здійснювати заходи щодо дострокового стягнення непогашеної суми заборгованості згідно з Договором, нараховувати на непогашену суму заборгованості неустойку (пеню), проценти річних, інфляційні нарахування. Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2019р., а в частині розрахунків до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором та Договором поворотної фінансової допомоги № 8-01/2013 від 08.01.2013р.

Листом № 01-05/136 від 12.06.2019р. позивач, керуючись пунктом 4.2. Договору, повідомив відповідача про розірвання Договору з 24.06.2019р. у зв`язку із істотним порушенням останнім своїх зобов`язань.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики, внаслідок його реального характеру, є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України).

Такі висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду України, викладеним у його постанові від 24.02.2016 р. у справі № 6-50цс16.

Проаналізувавши зміст пункту 1.1. Договору № 4 про реструктуризацію заборгованості від 30 травня 2018 р., суд дійшов висновку, що у п. 1.1. цього письмового договору сторони засвідчили у письмовій формі факт передачі позивачем відповідачу 100 000 грн. позики станом на 31 грудня 2015 р. згідно з Договором поворотної фінансової допомоги № 8-01/2013 від 08.01.2013 р. Таким чином, Договір № 4 є передбаченим ч. 2 статті 1047 ЦК України іншим документом, який посвідчує передання відповідачу позивачем 100000 грн. позики згідно з Договором поворотної фінансової допомоги № 8-01/2013.

Позивач розірвав Договір № 4 в порядку, встановленому сторонами у п. 4.2. цього Договору, надіславши відповідачу листа № 01-05/136 від 12.06.2019 р. з повідомленням про дострокове розірвання Договору не пізніше, ніж за 10 днів до дати розірвання Договору. У цьому листі позивач просив відповідача повернути йому 100 000 грн.

Відповідач факт дострокового розірвання договору в зв`язку з допущеним ним істотним порушенням умов договору позики не заперечує.

Згідно з статтею 509 ЦК України, зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Однією з підстав виникнення зобов"язань, згідно з статтею 11 ЦК України, є договори та інші правочини.

Згідно із статтею 526, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу 100000 грн. позики станом на день розгляду справи судом.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 100000грн. обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, позивачем обгрунтовано заявлено до стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України 477,53 грн. трьох процентів за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 01.01.2019 р. по 26 липня 2019 р., а також 540 грн. інфляційних, нарахованих за період з січня 2019 р. по червень 2019 р.

Позовні вимоги в частині решти інфляційних задоволенню не підлягають, оскільки позивачем допущено арифметичні помилки при їх обчисленні (невірно заокруглено індекс інфляції за січень-червень 2019 р. до 1,037, тоді як він становивь 103,6 %).

Позовні вимоги в частині стягнення пені на підставі п. 4.1. Договору підлягають задоволенню частково, в сумі 2550 грн. Решта позовних вимог в частині стягнення пені задоволенню не підлягають з тих підстав, що згідно з приписами статей 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір цієї пені обчислюється від суми простроченого платежу, однак, він не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Посилання позивача на приписи статті 231 ГК України, як на підставу стягнення із відповідача пені у розмірі 0,1 відсотка від несплаченої суми за кожен день прострочення, безпідставні. У згаданій нормі закону йдеться про пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. Відповідач у справі допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідач у справі не допускав прострочення поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг. Крім цього, нормами ч. 4 ст. 231 ГК України дійсно встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Проте Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено верхню граничну межу розміру пені, яка у таких випадках обчислюється від суми простроченого платежу. Тому підстави для висновку про те, що розмір штрафних санкцій законом не визначено, відсутні.

Крім цього, стягненню з відповідача на підставі п. 4.1. Договору № 4 не підлягає пеня, обчислена за період часу з 25.06.2019 р. по 26.07.2019 р. Позивач стверджує, що Договір № 4 є розірваним з 24.06.2019 р. У пункті 4.1. цього Договору сторони погодили сплату пені за несвоєчасне внесення плати за договором (15000 грн. - до 31.12.2018 р. та 85000 грн. до 31.12.2019 р.). У Договорі № 4 сторони не погоджували сплату неустойки за неповернення суми позики у випадку дострокового розірвання Договору у день, з якого розірвано Договір № 4.

Згідно з статтею 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 238, 241, 242, 247-252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства Спортивний комплекс Атлет (01133, м. Київ, провулок Лабораторний, буд.7 А, ) до Державного підприємства Арена Львів (79031, м. Львів, вул. Стрийська, 199, ) задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Арена Львів (79031, м. Львів, вул. Стрийська, 199, ) на користь Державного підприємства Спортивний комплекс Атлет (01133, м. Київ, провулок Лабораторний, буд.7 А, ) 100000грн. заборгованості, 477,53 грн. трьох процентів річних, 540 грн. інфляційних, 2550 грн. пені та 1912,41 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до або через Західний апеляційний господарський суд протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бортник О.Ю.