ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. Справа №909/185/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання - Федорів Н.

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Бєлановський В.П. -довіреність

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Рязанцева Ігора Ігоровича б/н від 26.06.2019 (вх. ЗАГС № 01-05/2444/19 від 01.07.2019)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.2019 (суддя Ткаченко І. В., повний текст рішення складено 28.05.2019, м.Івано-Франківськ)

у справі № 909/185/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда-Трейдинг"

до відповідача Фізичної особи підприємця Рязанцева Ігора Ігоровича

про стягнення 90 602,04грн

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Арда-Трейдинг" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Рязанцева І. І. 90 602,04грн за договором поставки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не оплатив прийнятий від позивача товар згідно договору №2307-ЛЬВ від 21.12.2017 за видатковими накладними від 28 грудня 2016 № 8392 і № 8391 та від 10 січня 2018 № 2777.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.2019 позовні вимоги (з врахуванням уточненої позовної заяви від 08.04.2019) задоволено. Стягнено з фізичної особи-підприємця Рязанцева Ігора Ігоровича на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Арда-Трейдинг" 80 546,04грн основного боргу, 5 256,46грн. 3 % річних, 805,46грн. інфляційних втрат та 1 921,00 судового збору.

Рішення суду обгрунтовано тим, що із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що належним чином виконавши свої договірні зобов`язання, позивач поставив відповідачу визначений договором товар на загальну суму 80 546,04грн, який відповідач не оплатив.

ФОП Рязанцем І. І. подано апеляційну скаргу від 26.06.2019, в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.2019 скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом при розгляді справи допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом при прийнятті рішення неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права

Зокрема, скаржник посилається на те, що надані позивачем видаткові накладні №8392, 8393 від 28.12.2016 з підписом невстановленої особи, не оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і не можуть бути належними та достатніми доказами у підтвердження факту поставки продукції.

Скаржник вважає, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача коштів за договором, оскільки товар, який вказаний у видаткових накладних, відповідач не отримував, замовлення на поставку товару, зазначеного у вищевказаних накладних, відповідачем не подавалися. Окрім того, відсутні зобов`язання щодо сплати позивачу 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем на суму заборгованості.

Також, скаржник вважає, що у цій справі відбулась зміна підстав та предмету позову з порушенням порядку, передбаченого ч.3 ст.46 ГПК України, шляхом подання позивачем 08.04.2019 уточненої позовної заяви про стягнення заборгованості.

ТОВ "Арда-Трейдинг" у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що рішення суду є законним. Зокрема, позивач зазначає, що він належним чином виконував свої зобов`язання, про що свідчать видаткові накладні, підписані представником відповідача, які підтверджують факт постави товару. На момент звернення до господарського суду відповідачем товар повністю не оплачений, сума несплаченого товару складає 80 546,04грн.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.09.2019 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження в даній справі, зобов`язано позивача подати заперечення на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання вказаної ухвали.

Судом ухвалено розглядати апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Рязанцева Ігора Ігоровича б/н від 26.06.2019 без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.

На адресу Західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання б/н від 25.09.2019 від скаржника, в якому останній просив розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням сторін, посилаючись на те, що є необхідність надати сторонам додаткові пояснення про підтвердження або спростування обставин, що стосуються підписання (або не підписання) відповідачем видаткових накладних позивача, які у якості доказів долучені позивачем до матеріалів справи та щодо поставки (або її відсутності) позивачем відповідачу товарів, що зазначені у вищевказаних видаткових накладних.

Відповідно до ч.10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою суду від 26.09.2019 задоволено клопотання скаржника б/н від 25.09.2019, вирішено відповідно до ч.10 ст.270 ГПК України розглянути справу з повідомленням учасників сторін.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи , отже своїм правом на участь у судовому розгляді не скористався.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення явки в судове засідання для реалізації права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

Як вбачається із позовної заяви, 21.12.2017 фізична особа підприємець Рязанцев І.І. (покупець) та ТОВ "Арда-Трейдинг" (постачальник) уклали договір поставки №2307-ЛЬВ, відповідно до п. 2.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець приймати та оплачувати на умовах і у порядку, визначених цим договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у накладних.

Згідно з п. 4.2 договору покупець зобов`язаний оплачувати кожну партію переданого постачальником товару не пізніше 30 днів з дати поставки.

Позивач у позовній заяві зазначив, що на виконання умов договору №2307-ЛЬВ від 21.12.2017 постачальник передав покупцю товар на загальну суму 84 264,90грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи накладними № 8392, № 8393 від 28.12.2016 та №2777 від 10.01.2018, та який покупцем не оплачено.

Отже, предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений на виконання умов договору поставки №2307-ЛЬВ від 21.12.2017 товар згідно накладних № 8392, № 8393 від 28.12.2016 та №2777 від 10.01.2018.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, 01.03.2019 суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначив розгляд справи по суті на 27.03.2019.

27.03.2019 розгляд справи розпочато по суті, заслухано пояснення представника позивача та розгляд справи відкладено на 10.04.2019.

08 квітня 2019 позивачем подано в суд першої інстанції клопотання про долучення до матеріалів справи №909/185/19 уточненої позовної заяви (а.с.52), відповідно до якої ТОВ "Арда-Трейдинг" просило суд стягнути із Фізичної особи-підприємця Рязанцева І. І. суму неоплаченого товару в розмірі 86 607,96грн., з яких 80 546,04грн - основний борг, 5 256,46грн - 3 % річних, 805,46грн - інфляційні втрати на виконання умов договору №268-ЛЬВ від 01.12.2015 (договір позивачем додано до уточненої позовної заяви).

Протокольною ухвалою від 10.04.2019 суд першої інстанції прийняв заяву про уточнення позовних вимог до розгляду. Суд першої інстанції трактував вищенаведені уточнені позовні вимоги як зменшення позивачем суми позову, в тому числі й з підстав необґрунтованості первісного розрахунку ціни позову та зазначив, що предметом спору залишається вимога про стягнення суми у зменшеному розмірі.

Відтак предметом спору у даній справі судом першої інстанції визнано вимогу ТОВ "Арда-Трейдинг" про стягнення з Фізичної особи-підприємця Рязанцева І. І. 80 546,04грн. основного боргу, 5 256,46грн 3 % річних, 805,46грн інфляційних втрат (згідно заяви про уточнення позовних вимог).

За змістом положень ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як визначено у ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що встановлено ст. 629 ЦК України.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 692 ЦК України обов`язок покупця з оплати товару виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначалось вище, в ході розгляду справи в суді першої інстанції, судом встановлено, що із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що, належним чином виконавши свої договірні зобов`язання, позивач поставив відповідачу визначений договором №268-ЛЬВ від 01.12.2015 (договір позивачем долучено до уточненої позовної заяви) товар на загальну суму 80 546,04грн згідно накладних № 8392, № 8393 від 28.12.2016 та який відповідач не оплатив.

Скаржник в апеляційній скарзі наголошує на тому, що позивач як на підставу позову посилався на договір поставки №2307-ЛЬВ від 21.12.2017 і суд першої інстанції, в порушення порядку передбаченого ч.3 ст.46 ГПК України розглянув справу, в якій відбулась заміна підстави позову.

Щодо вищенаведеного судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Судова колегія, проаналізувавши матеріали справи встановила, що приймаючи рішення у справі суд першої інстанції помилково визнав уточнені позовні вимоги від 08.04.2019 зменшенням позивачем суми позову, оскільки фактично позивач, пославшись як на підставу позову на договір поставки №268-ЛЬВ від 01.12.2015, тим самим змінив підставу позову у даній справі.

Згідно з ч.2 ст.118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку, що суд першої інстанції, прийнявши до розгляду уточнені позовні вимоги 08.04.2019 порушив норми процесуального права. Заява позивача про уточнення позовних вимог від 08.04.2019 підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи наведене, вимоги заявлені у позовній заяві (вх. ГС Івано-Франківської області №3760/19від 26.02.2019) (а.с.4-6), судова колегія прийшла до висновку, що матеріалами справи підтверджується поставка товару на виконання умов договору №2307-ЛЬВ від 21.12.2017, здійснена згідно накладної №2777 від 10.01.2018 на суму 3 718,86грн. (а.с.34).

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості згідно накладних № 8392, № 8393 від 28.12.2016 слід відмовити, оскільки поставка товару згідно останніх здійснювалась на підставі договору поставки №268-ЛЬВ від 01.12.2015, який не є предметом розгляду даного спору.

Відповідно до ч.1. ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі закону та договору.

Згідно із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами першою і третьою статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі п.6.6 договору поставки №2307/ЛЬВ від 21.12.2017 позивачем нараховано відповідачу 522,07грн. пені за порушення строків оплати поставленого товару.

Здійснивши перерахунок суми пені, заявленої до стягнення, судова колегія прийшла до висновку про правомірність здійснених нарахувань.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на вищенаведені обставини, за порушення строків оплати отриманого товару на підставі накладної №2777 від 10.01.2018 підлягає стягненню з відповідача 110,65грн 3 % річних за період з 10.02.2018 по 06.02.2019.

Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, помилковим є висновок суду першої інстанції, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 80 546,04грн обґрунтована матеріалами справи та підлягає задоволенню. Отже, не підлягають стягненню і 4 898,96грн.грн. 3% річних та 805, 46грн інфляційних втрат.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно із ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення Господарського суду Івано-Франківської області у даній справі підлягає скасуванню частково в частині задоволення позовних вимог в сумі 80 546,04грн основного боргу, 4 898,96грн. 3% річних та 805, 46грн інфляційних втрат, у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129, 269,270, 273, 275, 277, 282, 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Рязанцева Ігора Ігоровича б/н від 26.06.2019 (вх. ЗАГС № 01-05/2444/19 від 01.07.2019 задоволити частково.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.2019 у справі №909/185/19 скасувати частково в частині стягнення з Фізичної особи підприємця Рязанцева Ігора Ігоровича 80 546,04грн основного боргу, 4898,96грн. 3% річних та 805, 46грн інфляційних втрат. В цій частині в позові відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Рязанцева Ігора Ігоровича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда-Трейдинг" (49083, м. Дніпро, вул. Собінова, 1; ідентифікаційний код 37029549) 3 718,86 грн основного боргу, 110,65 грн 3% річних, 522,07грн. пені та 65,27грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда-Трейдинг" (49083, м. Дніпро, вул. Собінова, 1; ідентифікаційний код 37029549) на користь Фізичної особи-підприємця Рязанцева Ігора Ігоровича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 2 783,59грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Місцевому господарському суду видати накази.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок оскарження судових рішень суду апеляційної інстанції визначено ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено і підписано 28.10.2019

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.