ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/781/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Булгакової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Чупрій А.П.,

представників учасників справи:

позивача - акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (далі - АТ "ОГС "Дніпропетровськгаз", Позивач, скаржник) - Богдана С.В. (адвокат, свідоцтво від 17.01.2018 № 5/2),

відповідача - Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - територіальне відділення АМК, Відповідач) - не з`явились,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу АТ "ОГС "Дніпропетровськгаз"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2019 (головуючий - суддя Новікова Р.Г.) та

постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.08.2019 (головуючий - суддя Парусніков Ю.Б., судді Білецька Л.М., Верхогляд Т.Ю.),

зі справи № 904/781/19

за позовом АТ "ОГС "Дніпропетровськгаз"

до територіального відділення АМК

про визнання недійсним рішення.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (перейменоване на АТ "ОГС "Дніпропетровськгаз") звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до територіального відділення АМК про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 21.12.2018 № 54/17-р/к у справі № 54/18-18 (далі - Рішення від 21.12.2018).

1.2. Позов обґрунтовано тим, що при прийнятті оспорюваного рішення Відповідачем не встановлено фактів, які можуть вказувати на вчинення АТ "ОГС "Дніпропетровськгаз" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", та невірно кваліфіковано дії останнього як порушення конкурентного законодавства, а відтак неправомірно притягнуто Позивача до відповідальності.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції , постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2019, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.08.2019, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

2.2. Рішення судів попередніх інстанцій мотивовано відсутністю передбачених законом підстав для визнання Рішення територіального відділення АМК від 21.12.2018 недійсним.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. АТ "ОГС "Дніпропетровськгаз", посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові акти у справи скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Місцевий та апеляційний господарські суди:

4.1.1. не повно з`ясували усі фактичні обставини, що мають значення для справи та не надали належної оцінки усім наявним у справі доказам;

4.1.2. дійшли безпідставних висновків про те, що Позивач станом на дату надання відповіді на вимогу Відповідача володів інформацією щодо кількості погоджених Позивачем проектних робіт, прийнятих монтажних робіт та кількості послуг налагодження каналів зв`язку системи дистанційної передачі даних та перевірку їх достовірності;

4.1.3. не обґрунтували свій висновок та не зазначили, якими нормами права передбачено обов`язок Позивача вживати заходів для уточнення чи з`ясування змісту вимоги у особи, що направила такий запит;

5. Позиція Відповідача

5.1. У відзиві на касаційну скаргу територіальне відділення АМК заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх незаконність та необґрунтованість, і просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення та постанову - без змін.

РОЗГЛЯД СПРАВИ ВЕРХОВНИМ СУДОМ

Склад суду касаційної інстанції змінювався відповідно до наявного у справі витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 21.10.2019 № 29.3-02/3134, у зв`язку з перебуванням судді Колос І.Б. у відрядженні, призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 904/781/19, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкова Т.М. (головуючий), Бенедисюк І.М., Булгакова І.В.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. Дніпропетровським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України на виконання доручення голови Антимонопольного комітету України від 06.07.2018№ 13-01/460 проводилось дослідження ринку розподілу природного газу, у зв`язку з чим 12.07.2018 на адресу АТ «Дніпропетровськгаз» надіслано вимогу про надання інформації № 54-02/784. Строк надання відповіді на вимогу становив п`ятнадцять днів з дати її отримання.

6.2. За змістом вимоги, відповідач просив позивача надати інформацію в розумінні статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», зокрема:

- перелік проектних організацій, що здійснювали розробку робочих проектів з організації та облаштування систем дистанції передачі даних за формою, наведеною в таблиці (пункт 5 вимоги);

- перелік монтажних організацій, що здійснювали встановлення систем дистанційної передачі даних за формою, наведеною в таблиці (пункт 6 вимоги);

- перелік організацій, що здійснювали налагодження каналів зв`язку систем дистанційної передачі даних та перевірку їх достовірності за формою, наведеною в таблиці (пункт 7 вимоги);

- зазначити кількість встановлених та прийнятих в експлуатацію систем дистанційної передачі даних, що підтверджується актами введення в експлуатацію. Відповідь надати за формою таблиці, наведеної в пункті 1 вимоги. Надати по 5 примірників актів введення в експлуатацію за кожен рік (пункт 10 вимоги).

6.3. Вказана вимога отримана Позивачем 16.07.2018.

6.4. Листом від 31.07.2018 № Dp007.2Cк-12972-0718 Позивач надав відповідь на вимогу від 12.07.2018 № 5402/784.

6.5. За результатом розгляду зазначеної відповіді територіальне відділення Антимонопольного комітету України дійшло висновку, що Позивач не в повному обсязі надав інформацію на вимогу.

6.6. 21.12.2018 Адміністративною колегією Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі № 54/18-18 прийнято рішення № 54/17-р/к, яким визначено, що ПАТ "Дніпропетровськгаз" не надало до територіального відділення АМК інформацію на пункти 5, 6, 7 вимоги в частині кількості погоджених проектних робіт, кількості прийнятих монтажних робіт та кількості послуг налагодження каналів зв`язку системи дистанційної передачі даних та перевірку їх достовірності.

6.7. У пункті 29 Рішення від 21.12.2018 зазначено, що розроблена проектна документація має бути погоджена газорозподільним підприємством, також газорозподільне підприємство здійснює прийняття монтажних робіт та налагодження каналів зв`язку системи дистанційної передачі даних та перевірку їх достовірності під час запуску.

6.8. Згідно з пунктом 36 Рішення від 21.12.2018 у відповідь на пункт 10 вимоги ПАТ «Дніпропетровськгаз» необхідно було надати інформацію щодо кількості встановлених та прийнятих в експлуатацію систем дистанційної передачі даних, що підтверджується актами введення в експлуатацію та надати по 5 примірників актів введення в експлуатацію за кожен рік.

6.9. У пункті 41 Рішення від 21.12.2018 зазначено, що ПАТ «Дніпропетровськгаз» не надало до територіального відділення АМК інформацію в частині надання актів, які підтверджують введення систем дистанційної передачі даних в експлуатацію, а відтак надало інформацію в неповному обсязі на 10 пункт вимоги.

6.10. У пункті 42 Рішення від 21.12.2018 зазначено, що ПАТ «Дніпропетровськгаз» не зверталось до територіального відділення АМК з приводу роз`яснень та уточнень інформації, яку було необхідно надати на вимогу.

6.11. Рішенням від 21.12.2018 визнано дії ПАТ «Дніпропетровськгаз» щодо надання інформації в неповному обсязі на вимогу про надання інформації від 12.07.2018 № 54-02/784 порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 14 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

6.12. Рішенням від 21.12.2018 № 54/17-р/к на ПАТ «Дніпропетровськгаз» за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції накладено штраф у розмірі 13 600,00 грн.

6.13. Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним рішення територіального відділення АМК від 21.12.2018 № 54/17-р/к у справі № 54/18-18 .

7. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

7.1. Закон України від 26.11.1993 № 3659-XII "Про Антимонопольний комітет України":

пункт 1 статті 3:

- основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

пункт 11 частини першої статті 7:

- у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має право, зокрема, проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження);

частина перша та друга статті 12:

- для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватись міжобласні територіальні відділення;

- повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом;

частина третя та шоста статті 121:

- адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України утворюється головою територіального відділення Антимонопольного комітету України з числа керівних працівників територіального відділення у складі не менше ніж три особи цього територіального відділення. За згодою Голови Антимонопольного комітету України до складу адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України можуть входити посадові особи Антимонопольного комітету України. Адміністративну колегію територіального відділення Антимонопольного комітету України очолює голова територіального відділення або його заступник;

- рішення адміністративної колегії Антимонопольного комітету України приймається від імені Антимонопольного комітету України;

пункти 1 та 2 частини п`ятої статті 14:

- адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами;

- приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій;

частина перша статті 19:

- під час розгляду заяв і справ про узгоджені дії, концентрацію, про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі під час проведення розслідування, дослідження, прийняття розпоряджень, рішень за заявами і справами, здійснення інших повноважень у сфері контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, контролю за узгодженими діями, концентрацією органи та посадові особи Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень керуються лише законодавством про захист економічної конкуренції і є незалежними від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та суб`єктів господарювання, а також політичних партій та інших об`єднань громадян чи їх органів;

стаття 22:

- розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом;

частина перша статті 22-1:

- суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання;

7.2. Закон України від 11 січня 2001 року № 2210-III «Про захист економічної конкуренції»:

пункт 14 статті 50:

- подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції;

частина друга статті 52:

- за порушення, передбачені, зокрема, пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", накладається штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф;

частина друга статті 56:

- рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання;

частина перша статті 60:

- заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

стаття 59:

- підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

7.3. Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України):

частина перша статті 13:

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;

частина перша статті 73:

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

частина перша статті 74:

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

частина перша статті 76:

- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування;

стаття 86:

- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності;

- суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

пункт 1 частини першої статті 308:

- суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

частина перша статті 309:

- суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права;

8. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

8.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

8.2. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

9.1. Верховний Суд зазначає, що імперативними приписами частини другої статті 300 ГПК України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Компетенція суду касаційної інстанції відповідно до частини першої вказаної статті полягає виключно в перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи.

9.2. Законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, за яких уповноважені особи Комітету мають право вимагати відповідну інформацію у суб`єктів господарювання та інших осіб.

9.3. Обов`язок надання інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи Комітету повинен виконуватися суб`єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Комітету справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законом.

9.4. Закон України "Про Антимонопольний комітет України" та інші нормативно-правові акти не містять положень про право суб`єктів господарювання на відмову від виконання вимоги уповноваженої особи Комітету щодо подання інформації, необхідної для реалізації завдань, покладених на органи Комітету.

9.5. Законодавство України, в тому числі приписи Закону України "Про Антимонопольний комітет України" і Закону України "Про захист економічної конкуренції" не ставлять можливість реалізації органом Комітету своїх повноважень щодо витребування інформації у зв`язку із дослідженням ринку в залежність від наявності чи відсутності заяв, скарг споживачів з приводу порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

9.6. Законодавчі акти України про захист економічної конкуренції не обмежують коло тих суб`єктів господарювання, у яких органом Антимонопольного комітету може бути витребувана інформація, лише тими особами, які беруть участь у справі.

9.7. У вимозі Відповідача від 12.07.2018 № 54-02/784 зазначена інформація стосовно того, що територіальним комітетом АМК здійснюється дослідження ринку, тому у Позивача виник обов`язок надати інформацію на вказану вимогу.

9.8. З огляду на наведені законодавчі приписи та з урахуванням встановлених у справі обставин, з`ясувавши факт подання Позивачем інформації в неповному обсязі на вимогу територіального комітету АМК та відсутність визначених Законом України "Про захист економічної конкуренції" підстав для визнання недійсним оспорюваного рішення АМК попередні судові інстанції дійшли висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

9.9. Доводи (аргументи) касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

9.10. Посилання Позивача на те, що суди попередніх інстанцій не розглянули повно та всебічно всі обставини справи, спростовується змістом оскаржуваних судових актів та здійсненим судами повним, всебічним, об`єктивним розглядом справи.

9.11. Доводи скаржника про відсутність у нього запитуваної у вимозі і не поданої ним (у повному обсязі) інформації спростовуються встановленими господарськими судами попередніх інстанцій обставинами щодо можливості подання Позивачем відповідної інформації; нова ж перевірка цих обставин Касаційним господарським судом не є можливою з огляду на положення статті 300 ГПК України.

9.12. Суд погоджується з аргументами територіального відділення АМК, викладеними у відзиві на касаційну скаргу, про те, що рішення та постанова судів попередніх інстанцій є такими, що прийняті у відповідності до норм матеріального права та без порушення норм процесуального права.

9.13. Верховний Суд у прийнятті даної постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

9.14. Разом з тим Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

9.15. У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

9.16. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

10.1. Звертаючись з касаційною скаргою, Позивач не спростував наведених висновків попередніх судових інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень у справі, з мотивів, наведених у розділі 9 даної постанови.

10.2. Доводи (аргументи), викладені у відзиві на касаційну скаргу, приймаються Верховним Судом як такі, що узгоджуються із встановленими обставинами у справі та нормами матеріального і процесуального права.

10.3. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу АТ "ОГС "Дніпропетровськгаз" залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення у справі - без змін як такі, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.

11. Судові витрати

11.1. Понесені Позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на Позивача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.08.2019 залишити без змін, а касаційну скаргу акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова