Справа № 909/1278/15
У Х В А Л А

про розгляд заяви кредитора

17.10.2019 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Назарчук І. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (вх. № 209/16 від 08.01.2016) про визнання кредитором з вимогами до боржника на суму 131 499 644, 86 гривень у справі

за заявою: Компанії Naran advisory corporation

до: Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз"

про банкрутство,

за участі:

від Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк": Огородника Віталія Васильовича,

розпорядника майна: Величка Віктора Юрійовича,

від боржника та ініціюючого кредитора: представники в судове засідання не з`явилися,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа за заявою Компанії Naran advisory corporation про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз".

03.12.2015 порушено провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" та прийнято заяву до розгляду; визнано безспірні грошові вимоги Компанії Naran advisory corporation до Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" в сумі 600 000, 00 гривень; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника до закінчення провадження у справі; введено процедуру розпорядження майном боржника Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" строком на 115 календарних днів (до 28.03.2016); призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Черевача Миколу Михайловича.

08.12.2015 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз".

08.01.2016 Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" направило на адресу суду заяву (вх. № 209/16) про визнання кредитором з вимогами до боржника на суму 131 499 644, 86 гривень, із яких: 2 436, 00 гривень - судового збору; 97 848 310, 52 гривень - заборгованості по тілу кредиту, сплаті процентів за кредитним договором, інфляційних втрат та судового збору сплаченого по справі № 904/7234/15; 33 648 898, 33 гривень - неустойки за кредитним договором.

11.01.2016 вказану заяву призначено до розгляду в засіданні суду на 17.05.2016.

17.05.2016 Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" надало суду:

- заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів (вх. № 6731/16), в якому просить суд визнати недійсними договори, які пов`язані з предметом спору та відхилити вимоги кредиторів, а саме: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма" Агро-Союз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-союз-Київ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-союз Менеджмент", Товариства з обмеженою відповідальністю "Камаз-Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-союз-Хмельницький", Товариства з обмеженою відповідальністю "Іпрохім-Союз", які ґрунтуються на договорах вказаних у запереченні;

- клопотання про витребування доказів (вх. № 6732/16), а саме: банківських виписок за період з 18.02.2015 по всіх поточних (розрахункових) рахунках боржника;

- заперечення на повідомлення про розгляд грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до боржника (вх. № 6734/16).

13.10.2017 Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" надало суду додаткові пояснення до заяви з кредиторськими вимогами до боржника (вх. № 16081/17).

13.10.2017 звільнено арбітражного керуючого Черевача Миколу Михайловича від виконання повноважень розпорядника майна Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" за його заявою та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Величка Віктора Юрійовича.

06.11.2017 розпорядник майна надав суду клопотання (вх. № 17493/17), в якому просить суд затвердити реєстр вимог кредиторів боржника та долучити до матеріалів справи результати розгляду заяв з грошовими вимогами до боржника, зокрема, Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк". В повідомленні розпорядник майна зазначав, що враховуючи положення статті 599 Цивільного кодексу України, кредиторські вимоги у розмірі 131 499 644, 86 гривень є недійсними, розпорядником майна та боржником не визнаються, тобто відхиляються повністю.

19.02.2018 Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" надало суду додаткові пояснення до заяви з кредиторськими вимогами до боржника (вх. № 2809/18).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2018, справу № 909/1278/15 передано на розгляд судді Михайлишину В. В.

27.08.2018 суд прийняв до розгляду справу № 909/1278/15 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз". Поновив провадження у справі та призначив попереднє засідання на 11.09.2018. Призначив до розгляду в попередньому засіданні суду клопотання арбітражного керуючого Величка В. Ю. про затвердження реєстру вимог кредиторів (вх. № 17493/17 від 06.11.2017); заяву арбітражного керуючого Черевача М. М. про затвердження звіту про понесені і відшкодовані витрати (вх. № 17482/17 від 06.11.2017) та заяви кредиторів.

27.08.2018 за вх. № 1260/18 до суду надійшов лист - вимога про направлення матеріалів справи № 909/1278/15 до Львівського апеляційного господарського суду для долучення до касаційної скарги ТОВ "Камаз-Україна" на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 та подальшого скерування на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для здійснення касаційного провадження.

28.08.2018 суд зупинив провадження у справі № 909/1278/15 до перегляду Касаційним господарським судом у складі Верховного суду ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 та повернення матеріалів справи до Господарського суду Івано-Франківської області.

10.12.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Камаз-Україна" на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 у справі № 909/1278/15.

02.01.2019 справа повернулась до Господарського суду Івано-Франківської області.

14.01.2019 поновлено провадження у справі, призначено попереднє засідання на 05.02.2019; призначено до розгляду в попередньому засіданні суду на 05.02.2019 клопотання арбітражного керуючого Величка В. Ю. про затвердження реєстру вимог кредиторів (вх. № 17493/17 від 06.11.2017); заяву арбітражного керуючого Черевача М. М. про затвердження звіту про понесені і відшкодовані витрати (вх. № 17482/17 від 06.11.2017), та заяви кредиторів.

04.02.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника боржника - Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" (вх. № 2185/19 від 01.02.2019) про направлення справи № 909/1278/15 до Західного апеляційного господарського суду та зупинення провадження у справі № 909/1278/15.

05.02.1019 відмовлено у задоволенні клопотання представника боржника - Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" (вх. № 1978/19 від 05.02.2019) про передачу справи № 909/1278/15 за встановленою виключною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

05.02.2019 зупинено провадження у справі № 909/1278/15, справу передано для вирішення питання про відвід судді Михайлишина В. В. у порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями справу № 909/1278/15, в частині розгляду заяви про відвід судді, передано на розгляд судді Неверовській Л. М.

08.02.2019 суд (у складі судді Неверовської Л. М.) відмовив у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" про відвід судді Михайлишина В. В. у даній справі.

18.02.2019 поновлено провадження у справі та призначено попереднє засідання на 20.03.2019; призначено до розгляду в попередньому засіданні суду на 20.03.2019 клопотання арбітражного керуючого Величка В. Ю. про затвердження реєстру вимог кредиторів (вх. № 17493/17 від 06.11.2017); заяву арбітражного керуючого Черевача М. М. про затвердження звіту про понесені і відшкодовані витрати (вх. № 17482/17 від 06.11.2017), та заяви кредиторів.

Однак, 20.03.2019 судове засідання не відбулось у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності судді Михайлишина В. В.

25.03.2019 призначено попереднє засідання на 18.04.2019, призначено до розгляду в попередньому засіданні суду на 18.04.2019 клопотання арбітражного керуючого Величка В. Ю. про затвердження реєстру вимог кредиторів (вх. № 17493/17 від 06.11.2017); заяву арбітражного керуючого Черевача М. М. про затвердження звіту про понесені і відшкодовані витрати (вх. № 17482/17 від 06.11.2017) та заяви кредиторів.

18.04.2019 справу № 909/1278/15 передано для вирішення питання про відвід судді Михайлишина В. В. у порядку встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.

22.04.2019 судом (у складі судді Шіляк М. А.) відмовлено у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" (вих. № б/н від 18.04.2019; вх. № 6818/19 від 18.04.2019) про відвід судді Михайлишина В. В. у справі № 909/1278/15.

23.04.2019 призначено попереднє судове засідання.

06.06.2019 заяву Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (вх. № 209/16 від 08.01.2016) про визнання кредитором з вимогами до боржника на суму 131 499 644, 86 гривень призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на 05.07.2019.

Засідання суду по розгляду вказаної заяви неодноразово відкладались.

19.07.2019 розпорядник майна Величко В. Ю. надав суду додаткові пояснення щодо результатів розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (вх. № 12659/19), в яких зазначає, що грошові вимоги банку в розмірі 131 499 644, 86 гривень не визнаються, оскільки порука у даному випадку припинилась.

19.08.2019 Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулось до суду із запереченням на додаткові пояснення арбітражного керуючого щодо результатів розгляду грошових вимог (вх. № 14265/19) та зазначає, що укладаючи додаткову угоду до кредитного договору сторонами узгоджено часткове внесення змін до основного договору (змінено форму надання кредитних коштів шляхом відкриття акредетивів та надання гарантій та часток для виконання платежів).

17.10.2019 суду надано клопотання про долучення до матеріалів справи документів, а саме:

- Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" (вх. № 17856/19);

- розпорядником майна Величком В. Ю. (вх. № 17854/19).

Так, справа перебуває на стадії розпорядження майном боржника.

Представники ініціюючого кредитора та боржника в судове засідання не з`явились, причин неявки суду не повідомили.

Розпорядник майна в засіданні суду зазначає, що вимоги кредитора не визнає.

В силу приписів частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Як визначено в частині 1 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

В силу статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", грошове зобов`язання - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

На підставі положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у справі про банкрутство спір не вирішується по суті, а лише встановлюються грошові вимоги кредиторів на підставі поданих документів.

Відповідно до вимог статей 13, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, належними та допустимими доказами.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами, що свідчить про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору. При цьому суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Отже, аналіз норм права дозволяє зробити висновок, про те що спеціальне законодавство про банкрутство визначає особливий порядок розгляду грошових вимог кредитора у процедурі банкрутства шляхом їх визнання (відхилення) внаслідок розгляду по суті.

Відповідно до частини 10 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з метою виявлення усіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, 08.12.2015 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет (№ 25954).

Розглянувши подану заяву, суд встановив таке.

03.09.2010 між Відкритим акціонерним товариством "УніКредит Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничим підприємством "Агро-Союз" (позичальником) укладено кредитний договір № 126-СВ.

Відповідно до пункту 1.1. вказаного вище договору, банк відповідно до умов та на термін цього договору надає позичальнику револьверну кредитну лінію без зобов`язання надання із загальною сумою кредиту 4 400 000, 00 доларів США з можливістю отримувати в доларах США, євро та гривні та з терміном кредиту до 03.09.2011, урахуванням обмежень, визначених у договорі, зокрема, але не обмежуючись, у пп. 3.2. (h) - 3.2 (J) договору.

Згідно пункту 3.2. договору, протягом періоду дозволеного отримання та в межах загальної суми кредиту банк надає кошти позичальнику однією або кількома сумами (частка або частки).

Слід зазначити, що до кредитного договору сторонами укладено ряд додаткових угод, якими вносилися зміни та доповнення умов кредитного договору.

Додатковою угодою № 11 від 09.12.2013 до кредитного договору сторони домовились змінити кредитний договір та викласти його з усіма додатками до нього у новій редакції, наведеній у додатку І до цієї додаткової угоди (пункт 1.1. додаткової угоди), зокрема:

- пункт 1.1.: банк відповідно до умов цього договору надає позичальнику фінансування із загальною сумою фінансування 8 625 397, 50 доларів США з можливістю отримувати в доларах США, євро, гривні та терміном фінансування до 31.07.2014;

- пункт 1.2.: фінансування надається з метою фінансування обігових коштів позичальника, а також шляхом відкриття непокритих акредитивів і надання гарантій;

- пункт 5.1.: позичальник сплачує банку проценти за отримані та непогашені частки, якщо інше не передбачено договором;

- пункт 5.2.: процентна ставка для часток в доларах США та Євро є змінюваною і складається: з маржі 12 % річних та ставки LIBOR (відповідно до валюти Частки);

- пункт 5.2.1.: при цьому максимальний розмір збільшення процентної ставки для частки в доларах США та Євро складає 17 % річних;

- пункт 5.2.2.: процентна ставка для Часток в гривні є фіксованою і на дату укладення цього Договору становить 28 % річних;

- пункт 5.2.3.: незважаючи на викладене п. 5.2.2 цього договору, для кожної частки в гривнях, крім часток, що надаються згідно з пп. 3.5.1, 3.6.1, 3.6.2 цього договору, процентна ставка додатково погоджується сторонами у письмовій формі у відповідній заявці на отримання частки та буде застосовуватись до такої частки до дати повернення частки, але в будь-якому випадку до дати фактичного погашення позичальником такої частки, якщо інше не буде передбачено умовами цього договору;

- пункт 5.4.: нараховані проценти за кожен Процентний період, крім останнього, сплачуються Позичальником протягом Строку сплати процентів, а за останній процентний період - в Термін сплати процентів. Сплата процентів здійснюється шляхом переказу коштів на внутрішньобанківський рахунок;

- пункт 7.1.: повернення або дострокове погашення частки або будь-якої її частини здійснюється у валюті, в якій така частка була надана; проценти сплачуються у валюті наданої частки.

- пункт 6.6.: в разі несплати позичальником в належний термін будь-якої суми за цим договором, позичальник сплачує банку неустойку за період з дати прострочення оплати до дати фактичної оплати включно за ставкою, яка складається з подвійної облікової ставки Національного банку. Неустойка за несплату позичальником в належний термін будь-якої суми в євро або доларах США за цим договором сплачується позичальником у гривневому еквіваленті. Сторони погодилися, що строк позовної давності до вимог, що пов`язані з неустойкою, зазначеною у цьому пункті, та строк її нарахування становить 3 роки.

Заявник вказує на додаткову угоду № 14 від 30.01.2015 до кредитного договору, відповідно пункту 1.1. якої термін фінансування визначено 28.02.2015.

Крім цього, 27.02.2014 між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк", Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" (позичальником) та Приватним акціонерним товариством "Агро-Союз" (поручителем) укладений договір поруки № 06.1-20/236.

Відповідно до пункту 1.1. вказаного вище договору, поручитель поручився перед банком за виконання позичальником у повному обсязі усіх існуючих та майбутніх грошових зобов`язань позичальника за кредитним договором, у тому числі, але не виключно, і щодо сплати усіх процентів, комісій, неустойки, регресних та інших сум, що належить до сплати позичальником у відповідності з кредитним договором.

Пунктом 1.2. договору визначено, що поручитель ознайомлений з умовами договору; підписанням цього договору поручитель безвідклично надає згоду на майбутню зміну будь-яких умов кредитного договору (в тому числі щодо змін, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя), без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої додаткової угоди до цього договору.

Пунктом 1.3. договору встановлено, що поручитель, як солідарний боржник, зобов`язується сплатити банку всі суми, належні до сплати позичальником за кредитним договором, в разі порушення позичальником зобов`язання щодо сплати відповідної суми коштів за кредитним договором, протягом 2 робочих днів з дати надіслання банком відповідної письмової вимоги без будь-яких заперечень, перевірок або запитів щодо обґрунтованості вимоги, без будь-яких взаємозаліків, вирахувань або утримань. Такі платежі повинні бути сплачені поручителем на рахунки банку, вказані у вимозі.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору банк звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

29.09.2015 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/7234/15 позов Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" - позов задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" на користь ПАТ "Укрсоцбанк" 357 289 000, 00 гривень заборгованості за кредитом, 4 108 823, 50 гривень суми заборгованості за відсотками, 22 112 649, 68 гривень неустойки за несвоєчасне повернення кредиту, 997 083, 98 гривень неустойки за несвоєчасне повернення відсотків, 15 399 155, 90 гривень інфляційні втрати за кредитом, 639 218, 53 гривень інфляційних втрат за відсотками, 1 480 622, 13 гривень доларів США суми заборгованості за кредитом, 90 143, 88 гривень суми заборгованості за відсотками, 73 080, 00 гривень витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням господарського суду, Приватне акціонерне товариство Агро-Союз звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення господарського суду скасувати, провадження у справі припинити.

20.04.2017 ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду провадження у справі № 904/7234/15 зупинено до затвердження господарським судом Івано-Франківської області реєстру вимог кредиторів у справі № 909/1278/15 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз".

Оскільки рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2015 у справі № 904/7234/15 не набрало законної сили, то в силу приписів частини 3 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" грошові вимоги не є безспірними.

В засіданні суду заявник зазначає, що заборгованість боржником не сплачено. На думку заявника борг боржника становить 131 499 644, 86 гривень.

Як наслідок, заявник звернувся до суду із заявою про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 131 499 644, 86 гривень та включення до реєстру вимог кредиторів, а саме: 97 775 230, 53 гривень заборгованості по тілу кредиту, сплаті процентів за кредитним договором та інфляційні витрати - в четверту чергу; 33 648 898, 33 гривень неустойки за кредитним договором - у шосту чергу; 2 436, 00 гривень судового збору - у першу чергу.

Отже, відповідну вимогу заявлено банком до боржника як до поручителя.

Норми права, якими керувався суд при постановленні ухвали.

Укладений між сторонами кредитний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань, згідно зі статтями 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статтями 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 2 статті 345 Господарського кодексу України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Частиною 1 статті 631 Цивільного кодексу України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Як вбачається із пункту 1.2. кредитного договору: термін фінансування (згідно договору це дата, не пізніше настання якої (включно) загальна сума фінансування повинна бути повернута позичальником, та яка визначена пунктом 1.1. цього договору) сторонами погоджено до 31.07.2014.

Так, між банком, Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" та боржником 27.02.2014 укладено договір поруки № 06.1-20/236. Боржник у даному договорі є поручителем (перед банком за виконання позичальником у повному обсязі усіх існуючих та майбутніх грошових зобов`язань позичальника за кредитним договором, у тому числі, але не виключно, і щодо сплати усіх процентів, комісій, неустойки, регресних та інших сум, що належить до сплати позичальником у відповідності з кредитним договором).

Порука є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання (статті 546 Цивільного кодексу України).

Приписами частини 1 статті 553 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Слід зробити висновок, що порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки належать до преклюзивних строків. Строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, й обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання саме основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається, як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено, зокрема обсяг і строк зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Аналізуючи наведене вище слід зазначити, що строк дії договору поруки не може бути більшим за строк дії основного зобов`язання. Таким чином, в даному випадку строк дії договору поруки не може перевищувати строк дії кредитного договору.

Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина 1 статті 203 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що згідно частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України (в редакції чинній до внесення змін до частини четвертої статті 559 відповідно до Законів № 1414-VIII від 14.06.2016, № 2478-VIII від 03.07.2018), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині 4 статті 559 Цивільного кодексу України) не є строком захисту порушеного права (не є строком позовної давності), а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язання, слід дійти висновку про те, що відповідну вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено у судовому порядку в межах строків дії поруки. Тобто в межах одного з строків визначених частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України. В даному випадку, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлено, або встановлено моментом пред`явлення вимоги, припиняє поруку якщо кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Згідно з пунктом 3.8 договору поруки, вказаний договір діє до 31.07.2024, проте зобов`язання сторін що виникли за цим договором діють до моменту їх повного виконання. Умовами кредитного договору визначено строк дії кредитного договору - 31.07.2014.

Отже, припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Таким чином, пункт 3.8. договору поруки від 27.02.2014 в частині строку дії до 31.07.2024 є недійсним та не створює юридичних наслідків, оскільки є більшим за строк встановлений основним зобов`язанням. В даному випадку суд бере до уваги пункт 1.2. договору поруки, яким визначено строк кредитного договору (дату остаточного повернення кредитних коштів) - 31.07.2014.

Оскільки в строк дії основного кредитного договору (в строк до 31.07.2014), жодної зміни строків повернення кредиту не здійснювалось, то зобов`язання боржника, які виникли з договору поруки від 27.02.2014, припиняються через 6 місяців, відлік яких починається з 01.08.2014 (наступний день після завершення строків повернення кредиту).

Відповідно до частини 1 статті 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 Цивільного кодексу України). Водночас із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З огляду на наведене, умови договору поруки, як і кредитного договору (основного зобов`язання) про їх дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договорами установлено строк виконання основного зобов`язання чи строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України.

Як наслідок, зокрема до договору поруки в конкретному випадку підлягає застосуванню норма частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України згідно якої, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Тобто, з огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.03.2018 по справі № 910/1408/15-г та від 02.05.2018 по справі № 922/1275/17, в постанові Великої Палати Верховного суду від 13.06.2018 у справі № 408/8040/12.

Дослідженням матеріалів справи та заяви встановлено, що шестимісячний строк визначений частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України минув 01.02.2015, що свідчить про те, що після зазначеної дати, порука є припиненою, як і преклюзивне право заявника на звернення до суду з вимогами до поручителя.

Щодо наведених заявником аргументів, що 30.01.2015 між ПАТ "Укрсоцбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" укладено додаткову угоду № 14 до кредитного договору суд оцінює критично, оскільки такою додатковою угодою кредитор та боржник за основним зобов`язанням внесли зміни до вже припиненого договору. Разом із тим, слід зазначити, що факт припинення дії кредитного договору не призводить до припинення зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз", що стосуються повернення кредитних коштів. Вказана додаткова угода за своєю правовою природою є угодою про реструктуризацію існуючої заборгованості, яка укладається безпосередньо між кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз".

Судом встановлено, що боржник, у встановлені договором поруки від 27.02.2014 строки, не погоджувався на зміну будь-яких строків дії свого забезпечення. З огляду на викладене, додаткова угода № 14 до кредитного договору від 03.09.2010 року, якою продовжено строк повернення кредиту, не впливає на зобов`язання боржника.

Також слід зазначити, що посилання заявника на безвідкличну згоду боржника на будь-які зміни до кредитного договору (абзац 2 пункт 1.2. договору поруки) розцінюється судом як безпідставні, оскільки згода поручителя на автоматичне збільшення обсягу його відповідальності у майбутньому може розглядатись як беззаперечна та безумовна лише у випадках, якщо договір поруки містить не просто згоду на таке збільшення відповідальності, а також конкретну вказівку на які з вищезазначених змін (підвищення процентної ставки, зменшення терміну повернення кредиту тощо).

Суд зазначає, що згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки. Згода поручителя може бути висловлена у будь-якій письмовій формі (листі, заяві, телеграмі), головне, щоб вона була явно вираженою і відповідала дійсній волі поручителя. Судом не встановлено укладення будь-яких додаткових угод до договору поруки з приводу збільшення процентної ставки за кредитом та не встановлено надання поручителем своєї згоди на збільшення обсягу відповідальності за кредитним договором, вираженої у будь-якій іншій письмовій формі (лист, телеграма, заява, тощо).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.10.2012 у справі № 6-112цс12, від 20.02.2013 у справі № 6-172цс12, від 05.06.2013 у справі № 6-43цс13, від 23.12.2014 у справі № 3-196гс14, постановах Верховного Суду від 19.06.2018 по справі 910/7389/17, від 29.05.2019 по справі № 910/11429/18.

Із абзацу 2 пункту 1.2. договору поруки від 07.02.2014 не вбачається надання боржником згоди на внесення будь-яких змін до договору, строк дії якого припинився.

Отже, порука припинилась, у зв`язку із тим, що кредитор на виконання норм частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України, протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання (31.07.2014) не пред`явив вимоги до поручителя, а саме: кредитор не пред`явив у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Більше того, відповідно до пункту 1.2. договору поруки поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору, відповідно до якого позичальник зобов`язаний, зокрема повернути кредитні кошти в сумі 8 625 397, 50 доларів США не пізніше 31.07.2014. Жодні додаткові угоди до договору поруки не укладались. Cтаном на дату остаточного розрахунку за кредитом, тобто станом на 31.07.2014, між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" (основним боржником) також не укладено жодної додаткової угоди, спрямованої на продовження строку дії кредитного договору.

У матеріалах справи відсутні докази того, що банк в межах визначеного законодавством шестимісячного строку реалізувало своє преклюзивне право звернутися до суду з відповідною вимогою до поручителя. Відповідно, на час звернення банку до господарського суду в даній справі, заявлені ним вимоги до боржника є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволенню.

За таких обставин, у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання кредитором з вимогами до боржника на суму 131 499 644, 86 гривень слід відмовити, а сплачений судовий збір за подання заяви у розмірі 2 436, 00 гривень залишити за Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк".

Керуючись статтями 9, 23, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (вх. № 209/16 від 08.01.2016) про визнання кредитором з вимогами до боржника на суму 131 499 644, 86 гривень - відмовити.

2. Дану ухвалу направити:

1) Ініціюючому кредитору: Компанії Naran advisory corporation (реєстраційний номер 156732, 60 пл. Маркет, а/с 364, м. Беліз, Беліз; англійською мовою: 60 Market Square, P.O. Box 346, Belize City, Belize);

2) Боржнику: Приватному акціонерному товариству "Агро-Союз" (вул. Герцена, буд. 16 А, с. Майське, Синельниківський район, Дніпропетровська область, 52511);

3) Розпоряднику майна: Величку В . Ю. (АДРЕСА_1);

4) Публічному акціонерному товариству "Укрсоцбанк" (вул. Ковпака, 29, м. Київ, 03150).

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення - 17.10.2019.

4. Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

5. Повний текст ухвали складено - 22.10.2019.

Суддя В. В. Михайлишин