ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2699/19
Господарський суд Одеської області у складі: судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бачур А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №916/2699/19

за позовом: Приватного підприємства «Артха-С» /49000, м. Дніпро, вул. Олеся Гончара, д. 2-а, кв. 8, /

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕННИЙ ХЛІБ» /65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 14, /

про стягнення,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Позивач, ПП «Артха-С», звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом про стягнення з ТОВ «ПІВДЕННИЙ ХЛІБ» заборгованості за договором поставки №170118 від 17.01.2018р. в розмірі 15 336,04грн., з яких 12 044,92грн. основний борг, 1 370,14грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання ТОВ «ПІВДЕННИЙ ХЛІБ» умов договору поставки №170118 від 17.01.2018р. в частині повної та своєчасної оплати поставленої позивачем продукції.

Відзив на позов відповідач суду не надав, своїм правом на захист не скористався.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2019р. позовна заява вх.№2755/19 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2019р. позовну заяву /вх.№2755/19 від 10.09.2019р./ прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано у відповідності до вимог ст. 165 ГПК України не пізніше 17 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справ, надати суду відзив на позов.

Про відкриття провадження у справі сторони повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ухвали суду від 11.09.2019р. позивачу 27.09.2019р.

Стосовно повідомлення відповідача про розгляд справи, суд відзначає наступне.

Як свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за вх.№42141/19 від 27.09.2019р., ухвала суду від 11.09.2019р. повернута до суду без вручення, з відміткою на довідці УКРПОШТИ закінчився термін зберігання.

Враховуючи вищевикладене, суд з метою належного повідомлення відповідача ТОВ ПІВДЕННИЙ ХЛІБ про розгляд справи, повторно направив ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.09.2019р. на юридичну адресу відповідача: /65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 14/, яка повернута до суду без вручення, з відміткою на довідці УКРПОШТИ закінчився термін зберігання.

Відповідно до п. п. 1, 2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, встановлені наступні нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідач не повідомляв суд про зміну місцезнаходження, копія ухвали від 11.09.2019 надсилалась судом за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві (яка співпадає із відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань).

З огляду на викладене, враховуючи термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку та її повернення до суду із відміткою поштового відділення закінчився термін зберігання, суд дійшов висновку, що відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України ухвала суду від 11.09.2019 вважається врученою відповідачу в день проставлення у поштовому відділенні штампу із відміткою закінчився термін зберігання.

Отже, судом дотримані вимоги процесуального закону щодо належного та своєчасного повідомлення учасників про розгляд даної справи.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

21.10.2019р. судом було постановлено вступну та резолютивну частини рішення в нарадчій кімнаті.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

17.01.2018р. між ПП «Артха-С» /надалі - постачальник/ та ТОВ «ПІВДЕННИЙ ХЛІБ» /надалі - покупець/ було укладено договір поставки №170118, за умовами якого постачальник зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити продукцію, іменуємо у подальшому товар у кількості, номенклатурі, ціні та в строки згідно з умовами даного договору та додатками до нього, які є невід`ємною частиною договору, які іменуються специфікаціями та/або накладними /п.1.1. договору/.

Відповідно до п.5.1. договору №170118 від 17.01.2018р., оплата товару за даним договором здійснюється на умовах відстрочки платежу терміном 31 календарного дня з моменту отримання товару.

Згідно із п.8.2. договору №170118 від 17.01.2018р., у випадку порушення покупцем термінів оплати, згідно цього договору він оплачує постачальну пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми заборгованості за кожен день.

Договір набирає сили з моменту підписання /кожного аркушу договору/, а також скріплення печатками обома сторонами /кожного аркушу договору/ і діє до 31.12.2019р., а в частині розрахунків до повного виконання покупцем своїх зобов`язань за цим договором.

На виконання умов договору Позивач поставив Відповідачу товар за видатковою накладною №482 від 16.04.2019р. на суму 55 500,00грн.

Так, за твердженнями Позивача, станом на 05.09.2019р. Відповідач має заборгованість у розмірі 12 044,92грн., у зв`язку із частковою оплатою Відповідачем поставленого Позивачем товару, на яку Позивачем у відповідності до п.8.2. договору №170118 від 17.01.2018р. нарахована пеня у розмірі 1 370,14грн.

Під час розгляду справи Відповідачем доказів погашення заборгованості суду не надано.

4. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У зв`язку з невиконанням належним чином відповідачем грошового зобов`язання з оплати товару, поставленого у період 16.04.2019р. позивачем відповідно до п.8.2. договору було нараховано пеню в загальному розмірі 1 370,14грн.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши розрахунок позивача пені, судом встановлено, сума пені на суму 12 044,92грн. за період з 18.05.2019р. по 18.07.2019р. визначена не вірно, оскільки вірною є 716,10грн., а не 831,59грн., як встановлено позивачем.

Так, за розрахунком суду загальний розмір пені становить 1 254,65грн.

З врахуванням того, що позивачем заявлена до стягнення більша сума пені, ніж та що встановлена судом, задоволенню підлягає сума пені розрахована судом у розмірі 1 254,65грн.

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить до висновку про належне виконання Позивачем своїх зобов`язань перед Відповідачем по договору згідно видаткової накладної №482 від 16.04.2019р., що повністю узгоджується з умовами укладеного сторонами договору поставки №170118 від 17.01.2018р.

Більш того, слід зазначити, що у випадку поставки Позивачем неналежної якості Відповідач був наділений правом на відмову в отриманні такої продукції, натомість продукцію було прийнято без зауважень, про що свідчать наявний підпис Відповідача на вказаній прийнятій накладній.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства «Артха-С» є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, проте підлягають частковому задоволенню з огляду на помилки допущені при обрахунку пені.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Позивач у позові просив також покласти на Відповідача судові витрати понесені ним у даній справі, до яких включає витрати на оплату судового збору у сумі 1921,00 грн.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 1921,00грн., які підлягають відшкодуванню платнику внаслідок часткового задоволення його вимог за рахунок відповідача в розмірі 1 904,46.

Керуючись ст. 13, 76, 86, 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов - задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕННИЙ ХЛІБ» /65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 14, / на користь Приватного підприємства «Артха-С» /49000, м. Дніпро, вул. Олеся Гончара, д. 2-а, кв. 8, / заборгованість у розмірі 12 044 /дванадцять тисяч сорок чотири/ грн. 92 коп., пеню у розмірі 1 254 /одна тисяча п`ятдесят чотири/ грн. 65 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 1 904 /одна тисяча дев`ятсот чотири/ грн. 46 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повне рішення складено 22.10.2019р.

Суддя О.В. Цісельський