РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.10.2019Справа № 910/3466/19

За позовом Фізичної особи-підприємця Мусієнко Віталій Васильович

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК-ЦЕНТР"

про стягнення 179 900,00 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

від позивача - Мусієнко В.В., представник

від відповідача - не з?явився

вільний слухач Мусієнко О.А.

Суть спору:

Фізична особа-підприємець Мусієнко Віталій Васильович подав на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТПК-ЦЕНТР" про стягнення заборгованості в розмірі 179 900 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання транспортно-експедиційних послуг по автоперевезенню вантажів №09-2/11 від 09.11.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2019 відкрито провадження у справі № 910/3466/19 та призначити до розгляду на 19.04.2019.

15.04.2019 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

16.04.2019 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про поновлення строку подання відзиву на позовну заяву.

19.04.2019 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 23.04.2019 призначено розгляд справи на 03.06.2019.

26.04.2019 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву.

14.05.2019 відділом діловодства суду від позивача отримано відповідь на відзив.

29.05.2019 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

В судове засіданні 03.06.2019 представник відповідача з?явився, надав свої усні пояснення по суті справи.

В судове засіданні 03.06.2019 представник позивача не з?явився.

Ухвалою суду від 03.06.2019 розгляд справи призначено на 01.07.2019.

Ухвалою суду від 01.07.2019 розгляд справи відкладено на 09.09.2019.

09.09.2019 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

У зв`язку з виходом судді Мельника В.І. з лікарняного, справа підлягає призначенню до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2019 призначено розгляд справи на 21.10.2019.

В судове засідання 21.10.2019 представник позивача з`явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 21.10.2019представник відповідача не з`явився. причини неявки суду не повідомив.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 21.10.2019 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

09.11.2017 між позивачем, як експедитором та відповідачем, як клієнтом було укладено Договір №09-2/11 від 09.11.2017 (далі - Договір), за умовами якого:

- клієнт доручає, а експедитор бере на себе зобов`язання, зокрема, організувати транспортно-експедиційне обслуговування клієнта, а також надання клієнтові інших послуг відповідно до умов, погоджених сторонами в заявках (п. 2.1);

- заявки, погоджені сторонами, регулюють взаємини сторін щодо кожного окремого доручення клієнта. В заявках можуть відображатися також інші істотні умови договору транспортного експедирування, що не були обумовлені сторонами в момент підписання цього договору. Заявки є невід`ємною частиною даного Договору (п. 2.2);

- Експедитор зобов`язується організовувати перевезення відповідно до встановлених клієнтом маршрутів, а також надання інших послуг відповідно до заявки клієнта (п. 3.1.2);

- Експедитор зобов`язується надати клієнтові за фактом виконання доручення рахунок на оплату суми доручення, акт виконаних робіт, податкову накладну, товарно-транспортну накладну або СМR з відміткою про доставку вантажу (п. 3.1.5);

- Клієнт зобов`язується оплачувати рахунки експедитора на умовах, передбачених даним Договором в розмірі, погодженому в заявках (п. 3.2.5);

- платежі та взаємні розрахунки за виконання доручення клієнта виконуються відповідно до виставленого рахунку. Сторони погодились, що рахунки передані за допомогою факсимільного зв`язку підлягають оплаті та мають силу оригіналу, до моменту отримання клієнтом всіх документів у відповідності до п.п. 3.1.5 (п. 4.1);

- Клієнт здійснює оплату послуг експедитора не пізніше 14 (чотирнадцяти) календарних днів, з моменту виставлення рахунку (п. 4.2);

- сума, що підлягає сплаті експедитору погоджується сторонами в заявках або в додатку про тарифи. Сторони підписують за фактом виконання доручення Акт виконаних робіт, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 4.3);

- розрахунок здійснюється шляхом банківського переказування коштів у національній грошовій одиниці України на поточний рахунок експедитора (п. 4.5).

Як вбачається із матеріалів справи, а саме: заявками на перевезення, ТТН та актами здачі-прийняття послуг підтверджено замовлення клієнтом та виконання для нього експедитором 16 перевезень загальною вартістю 179900,00 грн.

Як вбачається із змісту відзиву відповідач не заперечив надання позивачем послуг із 16 перевезень, які виконано належним належним чином та у повному обсязі.

Акти наданих послуг по вказаним 16 перевезенням на загальну суму 179900,00 грн. також підписані відповідачем без зауважень, вказані у актах обсяги послуг та суми відповідачем не оспорюються.

Заперечення Відповідача по суті спору зводяться до того, що обов`язок оплатити послуги у Відповідача ще не виник у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків Позивачем.

Відхиляючи заперечення Відповідача проти позову щодо не погодження між сторонами способу та строку оплати у заявках, суд зазначає, що спосіб оплати сторонами було погоджено у Договорі (п. 4.5, банківській переказ, національна грошова одиниця, на поточний рахунок Позивача), і там же було погоджено строк оплати - не пізніше 14ти календарних днів з моменту виставлення рахунку (п. 4.2).

За умовами Договору рахунки виставляються Позивачем після та на підставі виконаних перевезень, та Відповідач є зобов`язаною особою з їх оплати. Враховуючи наведене, саме на Відповідача, якщо він вважає, що рахунок після перевезення йому переданий не був, але перевезення було виконано належним чином і в повному обсязі (акт підписаний без зауважень), і покладається обов`язок отримати рахунок у Позивача та його оплатити, оскільки як саме повинно проходити таке "виставлення рахунку" сторонами не погоджено.

Крім того, рахунок є документом, який містить платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти та ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 ЦК України; а отже, наявність або відсутність рахунку не звільняє Відповідача від обов`язку сплатити за надані послуги.

Всі необхідні реквізити Позивача для оплати були наявні як у Договорі, так і вказувалися у актах наданих послуг. Відповідач також не був позбавлений права та можливості, якщо сумнівався у рахунках, виконати свій обов`язок з оплати належним чином шляхом внесення коштів на депозит нотаріуса (ст. 537 ЦК України).

Твердження Відповідача, що він звертався до Позивача і Позивачем було відмовлено йому у наданні рахунку судом відхилені, як необґрунтовані, оскільки Відповідачем не надано доказів на доведення таких його тверджень.

Також судом відхиляються твердження Відповідача, що фактично не могла відбутися передача Позивачем обумовлених Договором товаросупроводжувальних документів та товар, у тому числі, рахунку на оплату, при передачі вантажу, так як адреси доставки у заявках на перевезення не є адресами Відповідача, а отримувачами замовленого до перевезення вантажу є не Відповідач, а інші підприємства.

Відхиляючи вказане твердження суд зазначає, що за умовами Договору Експедитор зобов`язується надати Клієнтові за фактом виконання доручення рахунок на оплату суми доручення, акт виконаних робіт, податкову накладну, товарно-транспортну накладну або СМR з відміткою про доставку вантажу (п. 3.1.5), тобто, надати після виконання перевезення та за фактом його виконання. Де саме надати - у місці виконання доручення чи у іншому місці - сторони не погоджували. Також, у матеріалах справи відсутні докази, що отримавши від Позивача послуги з доставки вантажу та підписавши акти наданих послуг, Відповідач висував до Позивача претензії (до звернення до суду Позивача з даним позовом) щодо ненадання повного пакету документів на кожне з 15ти перевезень. Судом також приймається до уваги заява свідка, ОСОБА_2 , яка відповідає вимогам ст. 88 ГПК України, у якій свідок підтверджує, що обіймаючи посаду логіста у Відповідача отримувала повні пакети документів передбачені Договором по вказаним 15ти перевезенням, у тому числі рахунки, і передавала їх директору Відповідача.

Також, судом прийнято до уваги залучені до справи докази окремого направлення Позивачем Відповідачу передбачених Договором документів по вказаним 15ти перевезенням листом з описом вкладення за офіційною адресою місцезнаходження Відповідача, яка міститься у ЄДР, та надавалась у ЄДР самим Відповідачем. Відтак, неотримання Відповідачем поштового відправлення за вказаною ним самим адресою є відомим діянням (бездіяльністю) самого Відповідача, тому всі несприятливі наслідки такого неотримання покладаються на нього самого.

У справі відсутні докази наявності у Відповідача будь-яких заперечень та/або зауважень щодо кількості, якості та/або комплектності наданих Позивачем по Договору послуг по вищеописаним 15ти перевезенням.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Статтею . 316 ГК України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Розрахунок заборгованості судом перевірено та визнано обґрунтованим та арифметично правильним.

З огляду на наведене, матеріалами справи доведено невиконання Відповідачем зобов`язання з внесення оплати за надані Позивачем по Договору послуги у сумі 179900,00 грн., тому позовні вимоги згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України про стягнення 179900,00 грн. заборгованості визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які позивачем включено витрати по оплаті судового збору та витрати на правову допомогу, судом перевірені та визнані документально обґрунтованими, та за наслідками вирішення спору відповідно до ст. 129 ГПК України у зв`язку з задоволенням позову відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК ЦЕНТР» (04073, м. Київ, просп. С. Бандери, буд. 8, корпус 16-А, поверх, 5, ідентифікаційний код 24731636) на користь Фізичної особи-підприємець Мусієнко Віталій Васильович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код 179900 (сто сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот) грн. судовий збір в розмірі 2698 (дві тисячі шістсот дев`яносто вісім) грн.50 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

3. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25.10.2019

Суддя В.І. Мельник