СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2019 р. Справа № 922/1667/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Стойка О.В.

секретар судового засідання Марченко В.О.

за участі представників:

позивача - Левицької А.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №1594 від 04.01.2017, довіреність № 2319-К-О від 11.01.2017,

відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Акімової Наталії Володимирівни (вх. №2636Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 24.07.2019 (суддя Аюпова Р.М., повний текст складено та підписано 25.07.2019) у справі №922/1667/19

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Акімової Наталії Володимирівни, м. Харків

про стягнення 132 310,45 грн,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця Акімової Наталії Володимирівни, про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17.05.2017 в загальному розмірі 132 310,45 грн.

23.07.2019 представником позивача надано до суду першої інстанції заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач, враховуючи часткову сплату відповідачем суми заборгованості, просить суд стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором від 17.05.2017 в загальному розмірі 122 328,03 грн. Розглянувши заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд, у відповідності до приписів ст. 46 ГПК України, задовольнив її та продовжив розгляд справи з її урахуванням.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.07.2019 позовні вимоги задоволені повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Акімової Наталії Володимирівни на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 17.05.2017 в загальному розмірі 122 328,03 грн, судовий збір в розмірі 1984,66 грн.

Відповідач по справі ФОП Акімова Н.В., не погоджуючись з рішенням, 20.08.2019 звернулася до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області з апеляційною скаргою, в якій, просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу №922/1667/19 на новий розгляд до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи, було проігноровано заяви щодо надання копії позовної заяви з додатками для підготовки заперечень та формування своєї позиції по справі, чим було порушено права відповідача. Крім того, відповідач зазначає, що нею з лютого по липень 2019 року в погашення заборгованості за спірним кредитним договором було сплачено 109 000,00 грн, що підтверджується відповідними квитанціями.

23.08.2019 системою автоматизованого розподілу апеляційних скарг (справ) між суддями для розгляду справи №922/1667/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Істоміна О.А.; суддя Барбашова С.В.; суддя Стойка О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.08.2019 апеляційну скаргу ФОП Акімової Н.В. залишено без руху через відсутність доказів надсилання копії скарги позивачу по справі.

Після усунення заявником апеляційної скарги недоліків, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Акімової Н. В. та призначено її до розгляду на 17.10.2019.

16.10.2019 на адресу Східного апеляційного господарського суду від відповідача ФОП Акімової Н.В. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність (вх. №9810 від 16.10.2019). Також, в зазначеній заяві відповідач підтримує доводи та вимоги апеляційної скарги, просить рішення Господарського суду Харківської області від 24.07.2019 скасувати та направити на новий розгляд справу №922/1667/19 для розгляду в іншому судовому складі.

Відповідно до частини 3 статті 196 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Позивач, АТ КБ «ПриватБанк», надав відзив на апеляційну скаргу (вх. №9834 від 16.10.2019), в якому просить рішення Господарського суду Харківської області від 24.07.2019 залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду апеляційної скарги по суті, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав сторін щодо розгляду справи судом упродовж розумного строку, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги без участі представника відповідача.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи, викладені в апеляційні скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та було правильно встановлено господарським судом першої інстанції, 17.05.2017 ФОП Акімовою Н .В . (позичальник, відповідач по справі), через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ". Відповідно до цієї заяви позичальник приєднався до розділу 3.2.8 Умов та правил надання послуг КУБ, що розміщені на сайті "ПриватБанк"pb.ua.

В зазначеній анкеті-заяві визначені істотні вимоги кредитного договору. Зокрема, визначено що кредит є строковим, розмір його визначається ПриватБанком та вказується в профайлі позичальника на сайті kub.pb.ua. Строк кредиту 12 місяців з моменту видачі коштів, проценти за користування кредитом: 2% в місяць від початкового розміру кредиту; порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в якій було здійснено видачу коштів. У випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, проценти за користування кредитом становлять розмір 4% на місяць від суми заборгованості. При цьому сплачується неустойка в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг (п.п. 1.1 - 1.6 Анкети - заяви про приєднання).

Пунктом 3.2.8.1 Умов визначено, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту "Кредит КУБ" для фінансування поточної діяльності клієнта, в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків, комісії та інших винагород в обумовлені цим Договором терміни. Кредитування клієнта здійснюється в межах встановленого банком ліміту кредитування, про який банк повідомляє клієнта через встановлені канали комунікацій. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячною платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (далі Заява). Клієнт приєднується до послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом заяви в системі Приват24 або у сервісі Папка24 або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору. Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги, придбані клієнтом через Інтернет-платформу ПриватМаркет (https://privatmarket.ua).

Відповідно до пункту 3.2.8.3. Умов надання кредитів у рамках послуги здійснюється на наступних умовах: банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту терміновий кредит в обмін на зобов`язання клієнта щодо повернення кредиту, сплати відсотків, комісій та винагород. Відсоткова ставка за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, їх кількість і дати їх здійснення вказуються в заяві. Заява на приєднання до послуги в системі Приват24 або у сервісі Папка24 або іншим шляхом підписується електронним підписом, є способом укладання кредитного договору в електронному вигляді.

На виконання укладеного кредитного договору, 23.05.2017 позивач АТ КБ «ПриватБанк» перерахував на поточний рахунок відповідача ФОП Акімовій Н .В . кредитні кошти у розмірі 250000,00 грн, що підтверджується наявними у справі копіями відповідної виписки по рахунку відповідача.

Пунктом 3.2.8.3.1 Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у заяві. Для позичальників, що працюють у сегменті агро-бізнесу, може бути встановлений окремий порядок погашення, що передбачає погашення основного боргу тільки 6 останніх місяців користування кредитом. Банк здійснює договірне списання грошей з поточного рахунку клієнта в строки і розмірах, передбачених умовами кредитного договору. Остаточний термін погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

У відповідності до пунктів 3.2.8.5.2 та 3.2.8.5.3 Умов відповідач взяв на себе зобов`язання оплатити проценти за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії згідно з п.З.2.8.З.2., а також повернути кредит у терміни і в сумах, які встановлено в пунктах 3.2.8.3.1, 3.2.8.5.14, 3.2.8.6.2, а також зазначені в заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

Відповідно до п. 3.2.8.9. Умов за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з пунктами 3.2.8.1, 3.2.8.2, 3 2.8.3, 3.2.8.3.1 цього Договору клієнт сплачує проценти у вигляді щомісячної комісії в розмірі, зазначеному в п.3.2.8.3.2.

За змістом п. 3.2.8.3.2 Умов за користування послугою клієнт сплачує щомісяця проценти за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії в розмірі, що зазначені в п.1.4 заяви.

Пункт 3.2.8.9.2 Умов передбачає, що сплата процентів за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії, передбаченої пунктом 3.2.8.3.2 Умов, здійснюється з дати платежів, зазначені у заяві, про що зазначено у п. 3.2.8.3.1 Умов.

В порушення відповідних умов договору, відповідач не повернув кредитні кошти у передбачений договором термін та не сплатив у повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії та, в зв`язку з чим, станом на 03.05.2019, у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором від 17.05.2017 перед позивачем, яка склалась із наступних сум: 132310,45 грн - заборгованість за кредитом; 68791,73 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 36322,95 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії; 33002,25 грн - заборгованість по пені.

З метою досудового врегулювання спірного питання та у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до останнього з претензією від 18.04.2019 з вимогою негайного погашення заборгованості у загальному розмірі 286911,68 грн, яка була залишена з боку відповідача без відповіді та виконання, в зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до господарського суду із позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором б/н від 17.05.2017 у розмірі 122328,03 грн, з урахуванням прийнятої судом заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, яким задовольнив позовні вимоги в повному обсязі, зазначив, що в даному випадку з матеріалів справи вбачається, що відповідач в порушення домовленості сторін, зобов`язання за укладеним між сторонами договором від 17.05.2017 належним чином не виконав, не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

З приписів статті 3 Цивільного кодексу України вбачається, що однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Разом із тим частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Стаття 181 ГК України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно приписів статей 627 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції та підтверджується в ході апеляційного розгляду справи, правовідносини сторін врегульовано договором від 17.05.2017, який за своєю правовою природою є кредитним договором та є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до положень статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 1048-1050, 1054, Цивільного кодексу України.

В ході розгляду даної справи в суді першої інстанції було встановлено, що відповідач уклав кредитний договір б/н від 17.05.2017 із позивачем шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «Куб».

Частиною 1 статті 634 ЦК України закріплено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідач через систему інтернет-клієнт-банкінгу підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ" із використанням електронного цифрового підпису,

тобто відповідач прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній заяві, а також останнім певний час здійснювалося погашення кредитних зобов`язань.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про електронний цифровий підпис", електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Частинами 1-3 ст.4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 345 ГК України кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

У відповідності до п. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, в порушення домовленості сторін, зобов`язання за укладеним між сторонами даного спору договором від 17.05.2017 належним чином не виконав, не сплатив необхідні кошти в повному обсязі для погашення заборгованості та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

В той же час, під час розгляду в суді першої інстанції відповідачем ФОП Акімовою Н.В. періодично вносилися кошти на оплату заборгованості за спірним кредитним договором, які повністю були враховані Банком, про що свідчить заява про зменшення позовних вимог, прийнята Господарським судом Харківської області.

Твердження відповідача про погашення заборгованості в період з 04.02.2019 по 2407.2019 в сумі 109 000,00 грн не підтверджується матеріалами справи, адже деякі копії квитанцій надані апелянтом двічі, хоча є підтвердженням лише одного платежу.

В свою чергу позивач надав виписку за період з 02.02.2019 по 24.07.2019 по рахунку 00038 відповідача, на який вносилися кошти в погашення заборгованості, з якої вбачається, що за вказаний період ФОП Акімовою Н.В. було внесено 99 000,00 грн, при чому з них на погашення заборгованості за кредитом (тіло кредиту) було зараховано 9 982,45 грн, що і було вказано Банком при подачі заяви про зменшення позовних вимог. Решта коштів була розподілена Банком на покриття іншої заборгованості за кредитом, оскільки в платіжних документах не було зазначено призначення платежу. Враховуючи, що предметом позову в даному випадку було стягнення заборгованості саме за тілом кредиту - сума позовних вимог була відповідно зменшена до 122 328,03 грн.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було порушено принцип змагальності сторін та позбавлення відповідача права ознайомитись з позовною заявою і підготувати відзив на неї також не може бути прийнятий до уваги судом апеляційної інстанції.

Так, матеріали справи свідчать, що 08.07.2019 на адресу Господарського суду Харківської області надійшла заява Фізичної особи підприємця Акімової Н.В. з проханням надати копію позовної заяви з додатками по справі №922/1667/19 в зв`язку з необхідністю підготувати відзив на неї. Також відповідач зазначила, що по даній справі №922/1667/19 нею було отримано лише ухвалу Господарського суду Харківської області про відкритті провадження та ухвалу Господарського суду Харківської області про виклик в судове засідання.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України встановлені права та обов`язки учасників справи. Зокрема, учасники справи мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії; одержувати копії судових рішень (ч. 1 п. 1); подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (ч. 1 п. 3 ст. 42 ГПК України).

Отже, в даному випадку відповідач не скористався наданим процесуальним правом знайомитись з матеріалами справи (зокрема, для ознайомлення з текстом позовної заяви), робити з них витяги та копії. В той же час, діючим Господарським процесуальним кодексом не передбачено обов`язку господарського суду надавати (надсилати) сторонам по справі копії позовної заяви тощо.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України закріпляє обов`язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги, таких підстав апеляційним судом не встановлено.

Оскільки апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою останньому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Акімової Наталії Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 24.07.2019 у справі №922/1667/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.10.2019

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя С.В. Барбашова

Суддя О.В. Стойка