РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.10.2019Справа № 910/11104/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Окко-Бізнес Контракт" (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 15-17/18; ідентифікаційний код: 33614922)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815)

про стягнення 18 460, 88 грн,

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.08.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства "Окко-Бізнес Контракт" з вимогами до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу у розмірі 18 460, 88 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, передбачених Правилами обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, щодо своєчасної доставки вантажу зі станцій відправлення, внаслідок чого позивачем було нараховано відповідачу 18 460, 88 грн штрафу згідно з пунктом 116 Статуту залізниць України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

17.09.2019 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач вказує, що повністю не погоджується із доводами позивача, оскільки вони не відповідають чинному законодавству, а саме: Статуту залізниць України, "Соглашение о международном железнодорожном грузовом сообщении", Правилам оформлення перевізних документів. Також відповідач зазначає, що позивач не вірно тлумачить пункти договору № 09243/Л3-2018 від 13.02.2018 укладеного між Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" та Приватним підприємством "Окко-Бізнес Контракт".

18.09.2019 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про приєднання доказів до матеріалів справи.

08.10.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.02.2018 Приватним підприємством "Окко-Бізнес Контракт" та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" було укладено договір № 09243/Л3-2018 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

За умовами до п. 1.3. договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Так, на виконання умов договору протягом листопада 2018 - лютого 2019 року на адресу Приватного підприємства "Окко-Бізнес Контракт" був доставлений вантаж згідно із залізничними накладними № 34989996 від 23.01.2019 (бензин моторний), № 34459495 від 29.11.2018 (дизельне паливо), № 34480160 від 30.11.2018 (дизельне паливо), № 32326324 від 22.02.2019 (дизельне паливо), № 32320749 від 22.02.2019 (дизельне паливо).

Як про це вказує позивач, під час здійснення вказаного перевезення вантажу залізницею було допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на вищевказаних залізничних накладних, а саме: вантаж доставлено одержувачу з порушенням терміну доставки, визначеного пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644.

Посилаючись на порушення термінів доставки вантажів за вказаними залізничними накладними на дві та більше доби, позивач нарахував та заявив претензії про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу відповідно до ст.116 Статуту залізниць України на загальну суму 69 492, 57 грн, а саме:

- претензія № 293 від 06.03.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 34989996 від 23.01.2019 на три доби на загальну суму 22 380,56 грн;

- претензія № 981 від 27.12.2018 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 34459495 від 29.11.2018 на одну добу на загальну суму 11 412,57 грн;

- претензія № 982 від 27.12.2018 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 34480160 від 30.11.2018 на одну добу на загальну суму 11 503,79 грн;

- претензія № 275 від 05.03.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 32326324 від 22.02.2019 на одну добу на загальну суму 11 357,83 грн;

- претензія № 297 від 11.03.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 32320749 від 22.02.2019 на одну добу на загальну суму 12 837,82 грн.

Позивач зазначає, що відповідачем було частково визнано претензії позивача на загальну суму 18 460,88 грн., а саме:

- претензія № 293 від 06.03.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 34989996 від 23.01.2019 визнано на суму 20 285,34 грн., згідно відповіді на претензію від 19.04.2019 № Н31-02/218;

- претензія № 981 від 27.12.2018 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 34459495 від 29.11.2018 визнано на суму 7 327,96 грн., згідно відповіді на претензію від 20.02.2019 № /0119/-981;

- претензія № 982 від 27.12.2018 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 34480160 від 30.11.2018 визнано на суму 7 419,18 грн., згідно відповіді на претензію від 20.02.2019 № /0119/-982;

- претензія № 275 від 05.03.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 32326324 від 22.02.2019 визнано на суму 7 622,53 грн., згідно відповіді на претензію від 15.04.2019 № /0319/-275;

- претензія № 297 від 11.03.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 32320749 від 22.02.2019 визнано на суму 8 376,68 грн., згідно відповіді на претензію від 15.04.2019 № /0319/-297.

Відповідачем вказані претензії задоволено частково, в частині відмови обґрунтовано тим, що розрахунок штрафу здійснюється відповідно до графи 31 накладної, а позивач розраховував суму штрафу з графи 34 накладної.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач мотивує позовні вимоги тим, що відповідач неналежним виконанням своїх зобов`язань, передбачених Правилами обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, щодо своєчасної доставки вантажу зі станцій відправлення, внаслідок чого позивачем було нараховано відповідачу 18 460, 88 грн штрафу згідно з пунктом 116 Статуту залізниць України.

На переконання позивача, Акціонерне товариство "Українська залізниця" зобов`язане сплатити частину штрафу, яку безпідставно не визнано, на загальну суму 18 460,88 грн., а саме за:

- претензією № 293 від 06.03.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 34989996 від 23.01.2019 - 2 095,22 грн;

- претензією № 981 від 27.12.2018 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 34459495 від 29.11.2018 - 4 084,61 грн;

- претензією № 982 від 27.12.2018 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 34480160 від 30.11.2018 - 4 084,61 грн;

- претензією № 275 від 05.03.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 32326324 від 22.02.2019 - 3 735,30 грн;

- претензією № 297 від 11.03.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №32320749 від 22.02.2019 - 4 461,14 грн.

Із поданого відповідачем відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог вказуючи, що вони не відповідають чинному законодавству, а саме: Статуту залізниць України, "Соглашение о международном железнодорожном грузовом сообщении", Правилам оформлення перевізних документів. При тому, відповідач стверджує, що позивач не вірно тлумачить пункти договору № 09243/Л3-2018 від 13.02.2018 укладеного між Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" та Приватним підприємством "Окко-Бізнес Контракт".

Відповідач зазначає, що позивач вважає, що санкція яка передбачена статтею 116 Статуту повинна розраховуватися не з провізної плати, як зазначено в самій статті, а з плати за перевезення вантажу. Крім того позивач ототожнює поняття "провізна плата" та "плата за перевезення вантажу". Однак, на переконання відповідача, така думка відповідача є хибна.

Разом з тим, як про це вказує відповідач, предметом договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до пункту 3 договору, на який посилається позивач, встановлений розмір плати в межах України за перевезення вантажу у вагоні замовника та вагонах залізниць інших держав, який складається:

1. з плати за перевезення вантажного вагону перевізника;

2. з компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника;

3. з плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

Тобто, такі складові, як компенсація витрат на перевезення у порожньому стані власних вагонів перевізника та плата за використання власних вагонів перевізника, є послугами, пов`язаними з перевезенням вантажів, які надаються за вільними тарифами, затвердженими Акціонерним товариством "Укрзалізниця" і стягуються на договірних засадах.

Враховуюче зазначене, а також те, що договором не передбачено інше, нарахування штрафу передбаченого статтею 116 Статуту здійснюється виключно у розмірі провізної плати відповідно до Збірника тарифів без урахування договірних плат за використання вагона перевізника і компенсації витрат перевізника за перевезення вагона у порожньому стані.

Так, статтею 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Приписами статті 307 Господарського кодексу України унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Частиною 1 ст. 919 Цивільного кодексу України закріплено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України).

Згідно приписів статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктом 6 Статуту поміж іншого передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 пункту 23 Статуту закріплено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (п. 41 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. Правил).

Згідно з п. 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил).

Пунктом 2.10. Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до п. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як про це уже зазначалось вище, позивач вказує про те, що вантаж відповідачем було доставлено позивачу несвоєчасно, тобто, з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного п. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Отже, за розрахунком позивача загальна сума штрафу за прострочення доставки вантажу складає - 18 460, 88 грн.

Як підтверджується матеріалами справи, протягом листопада 2018 - лютого 2019 Акціонерним товариством "Українська залізниця" до станцій призначення - Херсон ОД, Ярмолинці Ю-ЗАП, Вінниця Ю-ЗАП та Устиновка Ю- ЗАП здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких є Приватне підприємство "Окко-Бізнес Контракт" згідно вищевказаних залізничних накладних був доставлений вантаж.

Про що вказувалось позивачем та що у свою чергу встановлено судом, вантаж відповідачем доставлено Приватному підприємству "Окко-Бізнес Контракт" із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та "Правилами обчислення термінів доставки вантажу" підтвердженням чого є календарні штемпелі на накладних, а саме, за номерами: № 34989996 від 23.01.2019, № 34459495 від 29.11.2018, № 34480160 від 30.11.2018, № 32326324 від 22.02.2019 та № 32320749 від 22.02.2019, що додані до позовної заяви.

В той час, суд не погоджується із викладеними у відзиві відповідачем запереченнями, з якими останній обумовлює можливість відмови в позові, з огляду на слідуюче.

Як про це вказувалось вище та що у свою чергу встановлено судом, 13.02.2018 між Приватним підприємством "Окко-Бізнес Контракт" та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" укладено договір № 09243/Л3-2018 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Положеннями п. 3.2. договору передбачено, що розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника (крім транспортерів перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад), складається з: плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у збірнику тарифів, встановленим для власного вагону перевізника; компенсація витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до договору; плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

Таким чином, з огляду на наведені положення договору, суд погоджується з твердженнями позивача, що вказані три компоненти, які відповідно до п. 3.2. договору складають зміст поняття "плата за перевезення вантажу у вагоні перевізника", в сукупності є елементами "провізної плати" у розумінні Статуту залізниць України, яку відповідач розбиває у графах накладної, а у графі 34 вказується загальна сума. Правила оформлення перевізних документів затверджено Наказом міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів унормовано пояснення щодо заповнення накладної, згідно яких, у графі 34 вказуються відомості щодо усієї суми платежів, сплаченої відправником.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.09.2019 у справі № 910/14170/18 та від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18

Разом з тим, суд зазначає, що посилання відповідача на "Соглашение о международном железнодорожном грузовом сообщении" є невірним застосуванням правових норм, адже, перевезення що стосується предмету даного позову здійснювались в межах України.

Відтак, судом перевірено правильність здійсненого позивачем нарахування штрафу згідно, доданих до позовної заяви претензій в яких здійснений розрахунок, а саме: № 293 від 06.03.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 34989996 від 23.01.2019 - 2 095,22 грн, № 981 від 27.12.2018 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 34459495 від 29.11.2018 - 4 084,61 грн, № 982 від 27.12.2018 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 34480160 від 30.11.2018 - 4 084,61 грн, № 275 від 05.03.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною № 32326324 від 22.02.2019 - 3 735,30 грн, № 297 від 11.03.2019 щодо запізнення поставки вантажу за залізничною накладною №32320749 від 22.02.2019 - 4 461,14 грн. та встановлено, що останній нараховано згідно норм чинного законодавства, зокрема, у відповідності до ст. 116 Статуту залізниць України. У зв`язку з чим, стягненню з відповідача підлягає сума штрафу в розмірі 18 460, 88 грн.

Суд вказує, що згідно приписів підпункту "в" п. 130 Статуту належним доказом прострочення доставки вантажу з вини залізниці є накладна, в якій відображені дати відправки вантажу та дата прибуття вантажу на станцію призначення.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт прострочення терміну доставки вантажу із сторони відповідача саме на суму 18 460, 88 грн, відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу у вказаному розмірі є обґрунтованою, доведеною та документально підтвердженою.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства "Окко-Бізнес Контракт" - задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Приватного підприємства "Окко-Бізнес Контракт" (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 15-17/18; ідентифікаційний код: 33614922) штраф в розмірі 18 460 (вісімнадцять тисяч чотириста шістдесят) грн 88 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 22.10.2019

Суддя Д.О. Баранов