ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2019 р. Справа№ 910/5546/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Зубець Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2019

у справі № 910/5546/19 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 37 192 грн. 00 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 37 192 грн. 00 коп. збитків, завданих незбереженням вагонів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» під час перевезення залізничним транспортом не забезпечило збереження належних позивачу вагонів № 95177929, № 56615313 та № 95777769, внаслідок чого позивачу були завдані збитки.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" збитки, заподіяні незбереженням прийнятих до перевезення вагонів у сумі 37 192 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що при перевезенні належних позивачу вагонів відповідачем не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності), внаслідок чого Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" були понесені витрати на оплату вартості ремонту на загальну суму 37 192 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 у справі №910/5546/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що у позивача відсутні підстави для подання позову щодо відшкодування збитків за пошкоджені вагони при перевезенні, оскільки останній не є відправником або одержувачем вантажу.

Скаржник стверджує, що відповідно до залізничної накладної №45937018 вагон № 56615313 прибував зі станції відправлення Запоріжжя Ліве на станцію призначення Запоріжжя-1 технічно несправним, тому, на думку апелянта, пред`явлені позивачем збитки за поточний ремонт пошкодженого вагону №56615313 у розмірі 12 928,58 грн. не підлягають відшкодуванню.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" вказує, що на позивача покладається відповідальність за забезпечення схоронності власних вагонів № 95177929, №95777769, №56615313 та здійснення сплати витрат, пов`язаних з відновленням їх технічного стану, оскільки саме позивач є володільцем джерела підвищеної небезпеки.

Апелянт наголошує, що судом першої інстанції не було належним чином оцінено витрати на правову допомогу з урахуванням всіх аспектів і складності справи, оскільки обсяг робіт, час виконання робіт та вартість відповідних послуг є необгрунтовано завищеними.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 29.08.2019, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" є власником або орендарем пошкоджених (розукомплектованих) вагонів, з приводу яких заявлено позов, а відтак у позивача є всі підстави для звернення до суду з відповідним позовом, як власника чи орендаря вагонів.

Позивач звертає увагу, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив стягнути з відповідача 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката за складання відзиву на апеляційну скаргу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2019 справу № 910/5546/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сітайло Л.Г., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 у справі №910/5546/19 поновлено Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 у справі №910/5546/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", розгляд апеляційної скарги, враховуючи частину 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), оскільки предметом розгляду у справі №910/5546/19 є вимоги про стягнення 37 192 грн., а відтак вказана справа відноситься до малозначних в розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 12 та частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2019, у зв`язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. у відпустці, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 прийнято справу №910/5546/19 до провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Зубець Л.П.

У матеріалах справи наявні належні докази повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

24.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Грейнфілд" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" (суборендар) укладено договір суборенди вагонів № 240718ОР, відповідно до умов якого орендодавець зобов`язується за плату надати суборендарю в оренду вагони, що належать орендодавцю на правах власності або іншій законній підставі для перевезень вантажів.

На виконання умов договору суборенди вагонів № 240718ОР орендодавець передав суборендарю залізничні вагони, зокрема вагон № 95177929, що підтверджується актом прийому-передачі вагонів в оренду від 26.08.2018.

26.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транстермінал схід" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" (покупець) укладено договір купівлі-продажу вагонів № 26/03, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити залізничні напіввагони.

На виконання умов договору купівлі-продажу вагонів № 26/03 продавець передав, а покупець прийняв товар у кількості одного залізничного напіввагона № 56615313, що підтверджується актом прийому-передачі товару від 04.07.2018.

07.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тегра лоджистикс" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" (орендар) укладено договір оренди вагонів № 06-09/2018.

На виконання умов договору оренди вагонів № 06-09/2018 орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування вагони, зокрема, вагон № 95777769, що підтверджується актом прийому-передачі в оренду залізничних вагонів № 5.

Таким чином, вагон № 56615313 належить позивачу на праві власності, а вагони № 95777769, № 95177929 на праві оренди.

09.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" (замовник) укладено договір про надання послуг № 08341/ЦТЛ-2018.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання послуг № 08341/ЦТЛ-2018 предметом договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунки за ці послуги.

У вересні 2018, на підставі залізничної накладної № 45630787, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вантажних вагонів, зокрема, вагону № 95177929, орендарем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс".

05.11.2018 на станції Коростень складено акт загальної форми ГУ-23, відповідно до якого встановлено, що при технічному огляді поїзда № 3515 у вагоні № 95177929 виявлено відсутність головної частини ВР, у зв`язку з чим, 09.11.2018 на станції Коростень складено повідомлення № 4492 форми ВУ-23М на ремонт або технічне обслуговування вагона № 95177929, найменування несправності - несправність повітророзподільника.

У зв`язку із несправністю повітророзподільника вагон №95177929 направлено на ремонт до Виробничого підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Дарниця" регіональної філії "Південно-західна залізниця" про що складено дефектну відомість.

12.11.2018 між Виробничим підрозділом "Експлуатаційне вагонне депо Дарниця" регіональної філії "Південно-західна залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" укладено та підписано акт встановлення №1, з якого вбачається, що при виконанні поточного ремонту вагона замовника у ВП "Експлуатаційне вагонне депо Дарниця" ПТО станції Коростень регіональної філії "Південно-західна залізниця" встановлена нова запчастина № 03/18/01597 на вагон № 95177929.

У відповідності до повідомлення №0330 від 12.11.2018 проведення ремонтних робіт на ВП "Експлуатаційне вагонне депо Дарниця" регіональної філії "Південно-західна залізниця" вантажного вагону № 95177929 завершено.

20.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт виконаних робіт по ремонту залізничного напіввагону № 95177929 на суму 12 174 грн 17 коп.

У листопаді 2018, на підставі залізничної накладної №45937018, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вантажних вагонів, зокрема вагону №56615313, власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс".

10.11.2018 на станції Запоріжжя-1 складено акт загальної форми ГУ-23, на підставі якого 11.11.2018 складено повідомлення №4835 форми ВУ-23М на ремонт або технічне обслуговування вагона №56615313, найменування несправності - несправність повітророзподільника.

У зв`язку із несправністю повітророзподільника вагон №56615313 направлено на ремонт до Структурного підрозділу "Вагонне депо Запоріжжя - Ліве" регіональна філія "Придніпровська залізниця", про що складено дефектну відомість.

23.11.2018 між Структурним підрозділом "Вагонне депо Запоріжжя - Ліве" регіональна філія "Придніпровська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт встановлення № 2, з якого вбачається, що при виконанні поточного ремонту вагона замовника в СП "Вагонне депо Запоріжжя - Ліве" ПТО станції Запоріжжя-1 регіональної філії "Придніпровська залізниця" була встановлена нова запчастина № 07/18/12072 на вагон № 56615313.

У відповідності до повідомлення № 0096 від 23.11.2018 проведення ремонтних робіт на СП "Вагонне депо Запоріжжя - Ліве" ПТО станції Запоріжжя-1 регіональної філії "Придніпровська залізниця" вантажного вагону № 56615313 завершено.

21.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт виконаних робіт № 487 по ремонту залізничного напіввагону № 56615313 на суму 12 928 грн 58 коп.

У листопаді 2018, на підставі залізничної накладної №44857977, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вантажних вагонів, зокрема, вагону №95777769, орендарем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс".

11.11.2018 на станції Кременчук складено акт загальної форми ГУ-23, на підставі якого складено повідомлення №5396 на ремонт або технічне обслуговування вагона №95777769.

Вказаний вагон направлено на ремонт до Виробничого підрозділу "Вагонне депо Кременчук" регіональна філія "Південна залізниця", про що складено дефектну відомість.

17.11.2018 між Виробничим підрозділом "Вагонне депо Кременчук" регіональна філія "Південна залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт встановлення № 1, з якого вбачається, що при виконанні поточного ремонту вагона замовника у ВП "Вагонне депо Кременчук" регіональна філія "Південна залізниця" була встановлена нова запчастина № 07/18/12082 на вагон №95777769.

20.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акт виконаних робіт №31 по ремонту залізничного напіввагону № 95777769 на суму 12 089 грн 83 коп.

Звертаючись з позовною заявою позивач вказав, що відповідач, як перевізник, належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вагонів позивача під час їх перебування на залізничній колії, у зв`язку з чим, просив стягнути з відповідача понесені збитки у розмірі 37 192 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Між сторонами виникли правовідносини з перевезення вантажу залізницею, які регулюються положеннями глави 64 Цивільного кодексу України та глави 32 Господарського кодексу України та нормами спеціального законодавства, що регулюють залізничне перевезення в Україні.

Згідно зі статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України та статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України «Про транспорт», Закону України «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 за № 457 (далі - Статут залізниць України), та інших актів законодавства України, зокрема, Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113.

Статтею 2 Статуту залізниць України визначено обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (стаття 5 Статуту залізниць України).

У статті 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до пункту 5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Пунктом 6.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 28.09.2004 №856, передбачено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких в графі 20 "Найменування вантажу" вказується "Власний вагон (найменування власника) направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)".

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у вересні-листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вантажних вагонів, а саме вагонів № 56615313, № 95777769 та № 95177929 власником та орендарем яких є Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс", що підтверджується договорами суборенди вагонів № 240718ОР, купівлі-продажу вагонів № 26/03 та оренди вагонів № 06-09/2018, а також договором перевезення між позивачем та відповідачем, та залізничними накладними.

Перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України (стаття 8 Статуту).

За приписами пункту 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Згідно з пунктом 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Отже, прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані, що спростовує твердження апелянта про, те що вагон №56615313 перебував у несправному стані.

Місцевим господарським судом встановлено, що 05.11.2018 на станції Коростень, 10.11.2018 на станції Запоріжжя-1 та 11.11.2018 на станції Кременчук були виявлені пошкодження вагонів № 95177929, № 56615313 та № 95777769, про що були складені акти загальної форми ГУ-23.

Відповідно до статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Пунктом 4.6 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій визначено, що затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

У пунктах 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, встановлено, що пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

На виконання вищезазначених Правил, у зв`язку з розукомплектуванням вказаних вагонів, вагон № 95177929 відправлено до Виробничого підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Дарниця" регіональна філія "Південно-західна залізниця", вагон № 56615313 - до Структурного підрозділу "Вагонне депо Запоріжжя - Ліве" регіональна філія "Придніпровська залізниця", а вагон №95777769 - до Виробничого підрозділу "Вагонне депо Кременчук" регіональна філія "Південна залізниця" для проведення ремонтних робіт, про що складені дефектні відомості та повідомлення форми ВУ-23М на ремонт або технічне обслуговування ремонтних робіт

Вищезазначеними підрозділами було проведено ремонт вагонів № 95177929, № 56615313 та № 95777769 шляхом встановлення нових запчастин.

У подальшому, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" складено та підписано акти виконаних робіт по ремонту вагонів № 95177929, № 56615313 та № 95777769 на загальну суму 37 192 грн 00 коп.

Відповідно до пункту 22 Правил користування вагонами і контейнерами сума збитків за пошкодження вагона складається з:

витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 №551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за №828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Із наявних у матеріалах справи актів виконаних робіт вбачається, що позивачем було придбано та оплачено вартість необхідних деталей для ремонту відповідних вагонів на загальну суму 37 192 грн 00 коп.

У свою чергу, відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів відсутності вини у не забезпеченні схоронності переданих йому вагонів.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до частини 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 02.06.2010 у справі №6-469св10.

Як зазначено у пункті 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" від 29.11.2007 № 01-8/91, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Отже, власні (приватні) порожні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають правовий статус "вантажу".

Відповідно до статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Частиною 1 статті 114 Статуту встановлено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Згідно з пунктом 2 статті 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Стосовно заявлених позивачем до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" витрат на професійну правничу допомогу згідно договору про надання правничої допомоги від 14.01.2019 у загальному розмірі 19 125 грн 00 коп., суд першої інстанції зазначив, що з огляду на заявлену позивачем ціну позову та витрат на послуги адвоката, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, а також те, що справа є малозначною та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у судове засідання, суд дійшов висновку, що розмір заявлених витрат на відшкодування адвокатських послуг не є співрозмірним із ціною позову та ступенем складності справи, а тому підлягають частковому задоволенню у розмірі 4 000 грн.

Крім того, у зв`язку зі складанням відзиву на апеляційну скаргу представником позивача заявлено до стягнення з відповідача 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з приводу чого колегія суддів вказує наступне.

За приписами частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2019 між Адвокатським об`єднанням "СОТА" (об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" (клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги № 14012019/УМ, відповідно до умов якого у порядку та на умовах,що визначені договором, об`єднання за завданням клієнта зобов`язується здійснювати захист, представництво або надавати інші види правової допомоги клієнту на підставі заявки на отримання юридичних послуг, підписаної сторонами.

22.08.2019 між Адвокатським об`єднанням "СОТА" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" укладено додаткову угоду № 22082019 до договору №14012019/УМ про надання правничої допомоги від 14.01.2019, відповідно до умов якої клієнт доручає та оплачує, а об`єднання приймає на себе зобов`язання надати послуги, а саме послуги з правничої допомоги щодо скадання відзиву на апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця" у межах справи №910/5546/19 щодо відшкодування збитків спричинених розукомплектацією вагонів № 95177929, № 56615313 та № 95777769 на користь клієнта.

Пунктом 1.1. додаткової угоди визначено перелік послуг з погодинним відображенням змісту витраченого часу, а саме: попереднє опрацювання матеріалів (апеляційної скарги) - 1 години; написання (складання) відзиву на апеляційну скаргу - 4 години.

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди період надання послуг за додатковою угодою складає з 22.08.2019 по 29.08.2019.

Згідно з пунктом 4 додаткової угоди загальна вартість послуг за даною додатковою угодою складає суму у розмірі 5 000 грн. (1000 грн. х 5 год.).

В якості доказів здійснення витрат на послуги адвоката за складання відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 5 000 грн. представником позивача долучено: рахунок-фактуру №290819 від 29.08.2019 на суму 5 000 грн.; додаткову угоду №22082019 від 22.08.2019 до договору №14012019/УМ про надання правничої допомоги від 14.01.2019; акт приймання-передавання наданих послуг до додаткової угоди №22082019 від 22.08.2019 до договору №14012019/УМ про надання правничої допомоги від 14.01.2019.

Однак, суд апеляційної інстанції вказує, що представником позивача не було надано доказів оплати за надання правничої допомоги у розмірі 5 000 грн.

Відповідно до частини 8 сатті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Приймаючи до уваги викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що вимога представника позивача про стягнення 5 000 грн. за надання правничої допомоги залишається без розгляду, оскільки представник позивача не надав відповідні докази, що сторона сплатила витрати на правничу допомогу у зв`язку з складанням відзиву на апеляційну скаргу у справі № 910/5546/19.

Також, колегія суддів зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, місцевий господарський суд правильно зазначив, що, оскільки права та охоронювані законом інтереси позивача, за захистом яких той звернувся до суду, порушено відповідачем, то позовні вимоги про стягнення 37 192 грн. підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 у справі № 910/5546/19 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 у справі № 910/5546/19 слід залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 у справі № 910/5546/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 у справі № 910/5546/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця".

4. Матеріали справи №910/5546/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

Л.П. Зубець