ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1915/19

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" (68600, Одеська обл., м.Ізмаїл, вул. Пароходна, 28; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Каскад-Трайдінг» (65005, м. Одеса, вул. Дальницька, б. 46; )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Ісак Д.П.

Представники:

Від позивача: Морозова С.В. - на підставі довіреності №Д/ЮС 76 від 01.08.2018р.;

Від відповідача: не з`явився.

Суть спору: Приватне акціонерне товариство "Українське Дунайське пароплавство" (далі -ПрАТ «УДП») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) «Каскад-Трайдінг» про стягнення заборгованості у розмірі 294 880 грн., 3% річних у розмірі 4 486 грн. 26 коп., інфляційних втрат у розмірі 15 173 грн. 42 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.07.2019р. (суддя ОСОБА_1) відкрито провадження у справі №916/1915/19. Підготовче засідання призначено на 02 серпня 2019 р. об 11:20 год.

Розпорядженням керівника апарату №315 від 30.07.2019р., відповідно до ст.15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.32 Господарського процесуального кодексу України, п.4.2.7 Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, в редакції від 13.03.2019р. (протокол №17-02/2019), у зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи №916/1915/19, а саме: прийняття Вищою радою правосуддя рішення №1925/0/15-19 від 23.07.2019р. про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Одеської області у відставку, призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/1915/19. Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2019р. справу передано на розгляд судді Рога Н.В., яка своєю ухвалою від 30.07.2019р. прийняла відповідну справу до свого провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.08.2019р. підготовче засідання відкладено на 27.08.2019р. о 13:45 год. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.08.2019р. підготовче засідання відкладено на 24.09.2019р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.09.2019р. закрито підготовче провадження у справі № 916/1915/19 та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні щодо розгляду справи по суті представник позивача позов підтримує у повному обсязі, наполягає на його задоволенні з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач про місце, дати та час судових засідань повідомлявся належним чином за юридичною адресою згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.08.2019р., однак, поштові повідомлення до суду повернулися з позначкою: «адресат відсутній». Представник відповідача в судові засідання не з`являвся. Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем подано не було.

За приписами п.7 ст.120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач у справі зазначає, що 31 січня 2012р. між ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» (Орендодавець) та ТОВ «Торговий дім «Зелений шлях» (Орендар) був укладений договір оренди контейнерів №ОУИ - 065 (надалі - Договір), згідно з п.1 якого Орендодавець надає у платне користування Орендарю 20 футові та 40 футові контейнери (майно), з метою використання їх під склад.

За наявною у позивача інформацією у вересні 2016 року ТОВ «ТД Зелений шлях» у черговий раз змінило назву, теперішня назва Орендаря - ТОВ «Каскад-Трайдінг» відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. На підставі вищенаведеного ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» вважає, що позов повинен бути пред'явлений до ТОВ «Каскад-Трайдінг».

За умовами п.7.2 Договору строк дії цього Договору починається у момент його підписання та він діє до 31.12.2014р. Продовження терміну дії здійснюється шляхом укладення додаткової угоди або нового договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору у підтвердження прийому/передачі майна оформляється акт із вказівкою дати, місяця його складання, номера контейнерів. Акт прийому-передачі є невід`ємною і складовою частиною даного договору і підписується повноважними представниками сторін.

Так, позивач зазначає, що на виконання умов договору між сторонами було підписано наступні акти прийому-передачі: Акт прийому - передачі від 02.03.2012 р.; Акт прийому - передачі від 06.03.2012 р.; Акт прийому - передачі від 12.03.2012 р.; Акт прийому - передачі від 20.03.2012 р.

Відповідно до п. 7.10 Договору після розірвання цього Договору зберігаються положення, що стосуються повернення контейнерів Орендодавцю, сплати за його використання, також, за Орендарем зберігається відповідальність за збереження орендованого майна до моменту повернення контейнерів і повного виконання Фінансових зобов`язань.

Тобто, як вказує позивач, п. 4.3 та 4.5 Договору, які стосуються сплати орендної плати за майно залишаються чинними до моменту повернення майна ПрАТ "УДП".

Наразі, позивач стверджує, що відповідач так і не виконав свого обов`язку щодо повернення майна ПрАТ «УДП» у повному обсязі. Відповідно до Акту огляду № 1 від 26.01.2017 року, складеного між ТОВ «Каскад-Трайдінг» та ПрАТ «УДП», відповідач повернув позивачу лише 2 двадцяти футові контейнери.

За умовами п. 4.1 Договору Орендар сплачує Орендодавцеві плату за користування майном шляхом перерахування коштів на рахунок Орендодавця із розрахунку 10 грн. за одну добу за 1 одиницю двадцяти футового контейнеру та 20 грн. - за 1 одиницю сорока футового контейнеру.

Згідно з п.4.3 та 4.5 Договору орендна плата сплачується Орендарем щомісяця не пізніше 10 (десятого) числа кожного місяця, незалежно від надходження рахунку від ПрАТ "УДП".

Позивач вказує, що він щомісячно направляв рахунки відповідачу за надані послуги однак, станом на день подачі позовної заяви відповідачем так і не сплачені рахунки на загальну суму 294 800 грн., а саме: Рахунок-фактура № СІ/172 від 02.08.2018 р. на суму 30 070 грн.; Рахунок-фактура № СІ/201 від 03.09.2018 р. на суму 30 070 грн.; Рахунок-фактура № СІ/232 від 19.10.2018 р. на суму 29 100 грн.; Рахунок-фактура № СІ /257 від 07.11.2018 р. на суму 30 070 грн.; Рахунок-фактура № СІ /294 від 03.12.2018 р. на суму 29 100 грн.; Рахунок-фактура № СІ /12 від 29.01.2019 р. на суму 30 070 грн.; Рахунок-фактура № СІ /26 від 14.02.2019 р. на суму 30 070 грн.; Рахунок-фактура № СІ /49 від 11.03.2019 р. на суму 27 160 грн.; Рахунок-фактура № СІ /77 від 03.04.2019 р. на суму 30 070 грн.; Рахунок-фактура № СІ /104 від 03.05.2019 р, на суму 29 100 грн.

Також, позивач зазначив, що ПрАТ «УДП» направляло на адресу відповідача акти виконаних робіт від 02.08.2018р., 03.09.201р., 10.10.2018р., 07.11.2018р., 06.12.2018р., 29.01.2019р., 14.02.2019р., 11.03.2019 р., 03.04.2019р. та 03.05.2019р., однак, відповідач не повернув до ПрАТ «УДП» зазначені акти виконаних робіт.

Невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати орендної плати позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних інтересів, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з ТОВ «Каскад Трайдінг» заборгованість з орендної плати за період з 01.07.2018р. по 30.04.2019р., яка складає 294 800 грн. 00 коп.

В обґрунтування вимоги щодо стягнення заборгованості позивач посилається на ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а також на ст. 530 Цивільного кодексу України, за приписами якої, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, позивач зазначив, що відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства позивач нарахував відповідачу станом на 01.06.2019р. 3% річних у розмірі 4 486 грн. 26 коп. та інфляційні втрати у розмірі 15 173 грн. 42 коп., які, на думку позивача, також підлягають стягненню з відповідача.

Відповідач своїм правом на судовий захист не скористався.

Розглянув матеріали справи, виходячи з пояснень представника позивача, судом встановлено, що 31 січня 2012р. між ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» (Орендодавець) та ТОВ «Торговий дім «Зелений шлях» (Орендар) був укладений Договір оренди контейнерів №ОУИ - 065, згідно з п.1 якого в порядку і на умовах , визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати , а Орендар прийняти за обумовлену цим Договором плату в строкове платне користування 20 футові та 40 футові контейнери, що є власністю Орендодавця. Мета використання майна - використання під склад ( п.1.2 Договору).

За наявною у справі інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на даний час Орендар має назву - ТОВ «Каскад-Трайдінг». Отже, у даному випадку має місце лише зміна назви Орендаря.

За приписами ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно п. 2.2 Договору у підтвердження прийому/передачі майна оформляється акт із вказівкою дати, місяця його складання, номера контейнерів. Акт прийому-передачі є невід`ємною і складовою частиною даного договору і підписується повноважними представниками сторін.

За матеріалами справи, на виконання умов договору між сторонами було підписано наступні акти прийому-передачі: Акт прийому - передачі від 02.03.2012 р.; Акт прийому - передачі від 06.03.2012 р.; Акт прийому - передачі від 12.03.2012 р.; Акт прийому - передачі від 20.03.2012 р.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Виходячи з умов п.7.2 Договору строк дії цього Договору закінчився 31.12.2014р. Будь-яких угод щодо продовження строку дії Договору сторони не укладали. Крім того, згідно п.7.6 Договору чинність його дії припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено. Крім того, розірвання Договору не є підставою для призупинення виконання обов`язків Орендаря стосовно виводу з оренди контейнерів та їх повернення в м.Ізмаїл, або інше місце за згодою Орендодавця і плати на їх користування по час повернення або загибелі.

Відповідно до п. 7.10 Договору після розірвання цього Договору зберігаються положення, що стосуються повернення контейнерів Орендодавцю, сплати за його використання, також, за Орендарем зберігається відповідальність за збереження орендованого майна до моменту повернення контейнерів і повного виконання Фінансових зобов`язань.

За умовами п.3.3 Договору Орендар зобов`язався, зокрема, вчасно і в повному обсязі сплачувати плату за користування переданим майном та не допускати дій, які можуть призвести до пошкодження (псування0 або знищення майна; за свій рахунок підтримувати майно в технічно справному стані і після закінчення строку цього Договору чи його дострокового розірвання повернути майно Орендодавцеві за актом приймання-передачі, який підписується сторонами та скріплюється їх печатками, в строк не пізніше 10 календарних днів з моменту виникнення підстав для повернення майна.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення майна ПрАТ «УДП» . Відповідно до Акту огляду № 1 від 26.01.2017 року, складеного між ТОВ «Каскад-Трайдінг» та ПрАТ «УДП», відповідач повернув позивачу лише 2 двадцяти футові контейнери.

Відповідно до п. 4.1 Договору орендар сплачує орендодавцеві плату за користування майном шляхом перерахування коштів на рахунок Орендодавця із розрахунку 10 грн. за одну добу за 1 одиницю двадцяти футового контейнеру та 20 грн. - на 1 одиницю сорока футового контейнеру.

Згідно з п.4.3 та 4.5 Договору орендна плата сплачується Орендарем щомісяця не пізніше 10 (десятого) числа кожного поточного місяця, незалежно від надходження рахунку від ПрАТ "УДП". Крім того, за умовами п.4.5 Договору у разі ненадходження на адресу Орендаря рахунку на оплату оренди у строки , передбачені п.4.3 Договору Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату у розмірі, який дорівнює орендній платі за минулий період. Розмір орендної плати визначається Орендарем самостійно шляхом множення добової орендної плати за користування майном на відповідну кількість днів місяця . У разі , якщо сплачена в такому порядку сума орендної плати є нижчою- Орендар доплачує різницю, а у випадку здійснення Орендарем на користь Орендодавця переплати, то сума цієї переплати зараховується на рахунок майбутніх платежів, або за письмовою заявою Орендаря повертається на його рахунок.

Судом встановлено, що позивач щомісячно направляв рахунки відповідачу для оплати послуг з оренди контейнерів, а також акти виконаних робіт (наданих послуг), хоча складання таких актів взагалі не передбачено умовами Договору. Однак, станом на день подачі позовної заяви відповідачем так й не сплачені рахунки на загальну суму 294 800 грн.

Відповідно до ст.286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частиною першою ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Отже, прийнявши на себе зобов`язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати орендної плати у встановленому Договором розмірі та у встановлені Договором строки відповідач мав виконувати прийняті на себе зобов`язання.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з ТОВ «Каскад Трайдінг» заборгованості з орендної плати за період з 01.07.2018р. по 30.04.2019р. у розмірі 294 800 грн. 00 коп. є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

В силу ч.2 ст. 20 Господарського кодексу України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом та договором.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства позивач правомірно нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 4 486 грн. 26 коп. та інфляційні втрати у розмірі 15 173 грн. 42 коп. станом на 01.06.2019р. , які також підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

На думку суду, позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права , який відповідає тим, що передбачені законодавством, та забезпечить відновлення порушеного права позивача.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем доказів належного виконання умов Договору оренди контейнерів №ОУИ-065 від 31.01.2012р. до матеріалів справи не надано.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" цілком обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСКАД ТРЕЙДІНГ» про стягнення - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСКАД ТРЕЙДІНГ» (65005, м. Одеса, вул. Дальницька, б. 46; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" (68600, Одеська обл., м.Ізмаїл, вул. Пароходна, 28; ) заборгованість у розмірі 294 880 грн., 3% річних у розмірі 4 486 грн. 26 коп., інфляційні втрати у розмірі 15 173 грн. 42 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 718 грн. 10 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повне рішення складено 28 жовтня 2019 р.

Суддя Н.В. Рога