У Х В А Л А

22 жовтня 2019 року м. Чернігів справа № 927/531/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши матеріали заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР» - арбітражного керуючого Косякевича С.О. до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР-АГРО» (15600, м. Мена Чернігівської області, вул. Шевченка, 70) про спростування майнових дій та визнання правочину (договору) недійсним, поданої в межах справи за заявою
КРЕДИТОРА: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКРІС - АГРО» 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66
БОРЖНИК: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР»
14000, м. Чернігів, проспект Перемоги, 139, офіс 323
про відкриття справи про банкрутство

за участю представників учасників у справі про банкрутство:

від кредиторів: не з`явився

від боржника: Косякевич С.О. - ліквідатор

від ТОВ «Олкар - Агро»: не з`явився

Ухвала виноситься після перерви, оголошеної в судовому засіданні з 04.10.2019р. по 22.10.2019р., на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 22.10.2019р., на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКРІС - АГРО» (надалі - Кредитор) подана заява про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР» (надалі - Боржник) на підставі ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон про банкрутство), яка ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.07.2018р. була прийнята до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30.07.2018р. відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Чернігівської області від 20.11.2018р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Жураковську Л.В.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 26.03.2019р. звільнено арбітражного керуючого Жураковську Л.В. від виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР» з покладенням обов`язків останнього на арбітражного керуючого Косякевича С.О.

01 серпня 2019 року до Господарського суду Чернігівської області, в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Олкар», надійшла заява від 29.07.2019р. № 02-36/178 ліквідатора Косякевича С.О. до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР-АГРО» про спростування майнових дій та визнання правочину (договору) недійсним (надалі - Заява), згідно якої заявник просить спростувати майнову дію та визнати недійсним правочин на підставі якого 25.01.2018р. Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР» відчужено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР-АГРО» належне банкруту рухоме майно, а саме:

завантажувач телескопічний ЗТ-41;

конвеєр похилий КН-651;

конвеєр телескопічний КТ-41;

стіл перебиральний СПР-10;

транспортерна стрічка 1450-072-40/11-6NZ/4;

автопілот EMD для трактора Case Puma;

крюк BIG-BAG;

ківш для сипучих матеріалів;

навантажувач фронтальний Extreme-2;

пускозарядний пристрій DECA BOOSTER;

радіонавігаційний GPS приймач для встановлення на с/г техніку EZ Guide 250 and AG15 antenna (арт. 92500-00);

транспортерна стрічка 1116-071-40/10-6WZ/3.

Крім того, ліквідатор просить застосувати правові наслідки недійсності правочину.

В обґрунтування Заяви ліквідатор зазначає, що під час виконання обов`язків ліквідатора банкрута йому стало відомо, що 25.01.2018р. ТОВ «ОЛКАР» відчужило на користь ТОВ «ОЛКАР - АГРО» вищевказане майно. При цьому, відповідачем так і не було здійснено оплату за отримане майно. Цей правочин був вчинений сторонами виключно з метою порушення публічного порядку та моральних засад суспільства, що призвело до завдання шкоди як інтересам самого боржника, так і інтересам його кредиторів, які могли б задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації відчуженого боржником майна. В результаті укладення правочину боржник став неплатоспроможним і, як наслідок, виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим. На час укладання спірного договору у боржника не було достатньо коштів для погашення наявної кредиторської заборгованості, продаж майна без експертної оцінки за вартістю меншою номінальної призвели до того, що виконання грошових зобов`язань боржника перед кредиторами стало неможливим. Оспорюваний правочин було вчинено не з метою отримання боржником як продавцем грошових коштів за наявне майно та їх використання з правомірною метою, зокрема, здійснення розрахунків з кредитором, а мав на меті позбавлення власності товариства. На думку ліквідатора, оскільки вказаний правочин було вчинено банкрутом протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, існують всі підстави для визнання його недійсним на підставі ст. 20 Закону про банкрутство. Необхідність визнання недійсним правочину щодо відчуження банкрутом майна, перш за все необхідна для забезпечення повернення майна до ліквідаційної маси в інтересах конкурсних кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.08.2019р., зокрема:

Заяву ліквідатора прийнято та приєднано до матеріалів справи;

визнано ТОВ «ОЛКАР - АГРО» учасником у справі про банкрутство;

постановлено здійснювати розгляд Заяви за правилами загального позовного провадження;

встановлено процесуальний строк для подання ТОВ «ОЛКАР - АГРО» відзиву на Заяву та ТОВ «ІНКРІС - АГРО» письмових пояснень щодо Заяви - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Іншою ухвалою від 05.08.2019р. було задоволено клопотання ліквідатора про витребування доказів; постановлено витребувати від ТОВ «ОЛКАР - АГРО» документи, на підставі яких 25.01.2018р. відбулось відчуження вищевказаного майна банкрута.

У встановлені судом процесуальні строки ТОВ «ОЛКАР - АГРО» відзив на Заяву і витребувані судом документи, а головою комітету кредиторів - ТОВ «ІНКРІС - АГРО» письмові пояснення щодо Заяви подані не були.

Вказані вище ухвали суду від 05.08.2019р., що направлялись ТОВ «ОЛКАР - АГРО» на адресу, наявну в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, були повернуті до суду у зв`язку з відсутністю адресата за своїм місцезнаходженням.

За змістом п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, вважається, що ТОВ «ОЛКАР - АГРО» належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, а також про витребування судом від нього доказів.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19.09.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 04.10.2019р.; викликано для участі в судовому засіданні ліквідатора в якості позивача, представника ТОВ «ОЛКАР - АГРО» в якості відповідача, представника ТОВ «ІНКРІС - АГРО» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Учасники провадження у справі про банкрутство належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, однак не скористались своїм процесуальним правом на участь у ньому (крім ліквідатора).

Згідно ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення ліквідатора, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення Заяви по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Чернігівській області листом від 11.06.2019р. № 8353/10/25-01-07-01-12 на запит ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Косякевича С.О. надало наявну інформацію з Єдиного реєстру податкових накладних по ТОВ «ОЛКАР».

Із наданої контролюючим органом інформації вбачається, що 25.01.2018р. ТОВ «ОЛКАР» було складено дванадцять податкових накладних, які були зареєстровані 09.02.2018р. і 20.02.2018р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно цих податкових накладних, у ТОВ «ОЛКАР» виникли податкові зобов`язання по податку на додану вартість у зв`язку з поставкою на користь ТОВ «ОЛКАР - АГРО» наступного рухомого майна:

завантажувач телескопічний ЗТ-41 за ціною 139 140,00 грн. (без ПДВ);

конвеєр похилий КН-651 за ціною 41 220,00 грн. (без ПДВ);

конвеєр телескопічний КТ-41 за ціною 81 180,00 грн. (без ПДВ);

стіл перебиральний СПР-10 за ціною 49 500,00 грн. (без ПДВ);

транспортерна стрічка 1450-072-40/11-6NZ/4 за ціною 42 247,57 грн. (без ПДВ);

автопілот EMD для трактора Case Puma за ціною 119 428,74 грн. (без ПДВ);

крюк BIG-BAG за ціною 3 231,90 грн. (без ПДВ);

ківш для сипучих матеріалів за ціною 3 708,19 грн. (без ПДВ);

навантажувач фронтальний Extreme-2 за ціною 24 154,20 грн. (без ПДВ);

пускозарядний пристрій DECA BOOSTER за ціною 3 615,84 грн. (без ПДВ);

радіонавігаційний GPS приймач для встановлення на с/г техніку EZ Guide 250 and AG15 antenna (арт. 92500-00) за ціною 11 825,14 грн. (без ПДВ);

транспортерна стрічка 1116-071-40/10-6WZ/3 за ціною 25 308,00 грн. (без ПДВ).

Всього було поставлено 12 одиниць майна на загальну суму 544 559,58 грн. (без ПДВ) - 653 471,50 грн. (з ПДВ).

Ліквідатором було проведено аналіз банківських виписок, наданих АТ «ПриватБанк», АТ «Укргазбанк» та АТ «Креді Агріколь Банк» (том 10, а.с. 77 - 116), за результатами якого встановлено, що грошові кошти від ТОВ «ОЛКАР - АГРО» в рахунок оплати за товар на рахунки ТОВ «ОЛКАР» не надходили.

Під час проведення інвентаризації майна боржника в процедурі розпорядження майном арбітражним керуючим Жураковською Л.В. вищевказане майно виявлено не було (інвентаризаційний опис № 1 на 20 вересня 2018 року товарно - матеріальних цінностей та акт контрольної перевірки інвентаризації цінностей на склад 20 вересня 2018 року (том 2, а.с. 164, 165).

Із наданого ліквідатором переліку відчуженого майна (том 9, а.с. 232) вбачається, що його було придбано банкрутом протягом 2016 - 2017 років за ціною 3 065 427,34 грн. (з ПДВ).

Відповідно до ст. 41 Закону про банкрутство, ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Статтею 201 Податкового кодексу України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата складання податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У відповідності з ст. 20 Закону про банкрутство (чинного на момент звернення ліквідатора із Заявою до суду), правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна;

боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Згідно п. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, цей Кодекс введений в дію з 21.10.2019р. З дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав:

боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник уклав договір із заінтересованою особою;

боржник уклав договір дарування.

У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу.

За змістом ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, слід зробити висновок, що ст. 20 Закону про банкрутство і ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства регулюють відносини, що виникли між боржником, кредитором та іншими особами з приводу дій боржника щодо розпорядження своїм майном, вчинені в період до порушення справи про банкрутство або після порушення справи про банкрутство. Вказана стаття визначає підстави оспорювання майнових дій боржника з метою забезпечення зберігання майна в інтересах кредиторів або повернення майна боржника, у разі його вибуття, до ліквідаційної маси.

У ст. 20 Закону про банкрутство було передбачено, що за цим Законом можуть визнаватися недійсними не лише правочини, але й спростовуватися майнові дії боржника. Майнові дії боржника - це вид юридичних дій, як-то вчинки, що здійснені боржником або від імені боржника і мають матеріальний вираз у формі документу будь-якого правочину (угоди, договору), розпорядчого документу, акту, пов`язаного з волевиявленням боржника як суб`єкта правовідносин на відчуження майнових активів боржника або відмову від них.

Отже, спростування майнових дій виступає як заперечення, відхилення, оспорення фактичних даних чи обставин, що визначають правомірність майнових дій боржника, та може мати форму визнання недійсними (незаконними, нечинними) дій боржника, які вчинені щодо розпорядження його майном на підставі рішень власника або його органів управління (керівника боржника, власника боржника, загальних зборів боржника тощо).

Статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства встановлені підстави для визнання недійсними правочинів, вчинених боржником у підозрілий період, наслідком яких стала його неспроможність або неможливість виконання ним зобов`язань перед кредиторами.

При цьому, при розгляді даного спору суд бере до уваги, що дії боржника, зокрема але не виключно, щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після відкриття справи про банкрутство дії щодо будь - якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Оскільки період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника, у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості до дня відкриття справи про його банкрутство, є підозрілим періодом, а правочини (договори) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними, ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного у Кодексі строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми із застосуванням наслідків передбачених цією нормою.

За правилами ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як було вказано вище, ТОВ «ОЛКАР - АГРО» не виконало вимог суду та не надало документів, на підставі яких 25.01.2018р. відбулось відчуження майна банкрута.

Проте, відомості із податкових накладних, внесених до Єдиного реєстру податкових накладних, дають можливість встановити, що 25.01.2018р. ТОВ «ОЛКАР» вчинило правочин щодо відчуження на користь ТОВ «ОЛКАР - АГРО» рухомого майна за цінами нижчими від ринкових.

При цьому, внаслідок виконання зобов`язання майна боржника стало недостатньо для задоволення вимог кредиторів, адже загальна сума грошових вимог кредиторів становить 16 377 324,50 грн., а за результатами інвентаризації майна боржника було виявлено дебіторську заборгованість в сумі 10 469 800,00 грн. та п`ять об`єктів нерухомості вартістю 4 101 635,79 грн. (три з яких вартістю 3 034 416,00 грн. були передані в іпотеку ОСОБА_1 і не могли бути використані для погашення вимог конкурсних кредиторів). Отже, даний правочин завдав збитків кредиторам, які могли б задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації відчуженого боржником майна.

Оскільки даний правочини був вчинений боржником менше ніж за рік до відкриття провадження у справі про банкрутство, існує вся сукупність підстав для визнання його недійсним на підставі ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства із застосуванням наслідків передбачених цією нормою.

За подання відповідної Заяви до суду ТОВ «Олкар» в особі ліквідатора Косякевича С.О. було сплачено 3 842,00 грн. судового збору, який на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, повністю покладається на ТОВ «ОЛКАР-АГРО».

Керуючись ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 73, 74, 165, 233, 234, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву від 29.07.2019р. № 02-36/178 ліквідатора Косякевича С.О. до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР-АГРО» про спростування майнових дій та визнання правочину (договору) недійсним задовольнити повністю.

Визнати недійсним правочин (договір), на підставі якого 25.01.2018р. Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР» відчужено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР-АГРО» належне банкруту рухоме майно, а саме:

завантажувач телескопічний ЗТ-41;

конвеєр похилий КН-651;

конвеєр телескопічний КТ-41;

стіл перебиральний СПР-10;

транспортерна стрічка 1450-072-40/11-6NZ/4;

автопілот EMD для трактора Case Puma;

крюк BIG-BAG;

ківш для сипучих матеріалів;

навантажувач фронтальний Extreme-2;

пускозарядний пристрій DECA BOOSTER;

радіонавігаційний GPS приймач для встановлення на с/г техніку EZ Guide 250 and AG15 antenna (арт. 92500-00);

транспортерна стрічка 1116-071-40/10-6WZ/3.

Товариству з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР-АГРО» (15600, м. Мена Чернігівської області, вул. Шевченка, 70; код 41661153) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР» (14000, м. Чернігів, проспект Перемоги, 139, офіс 323; код 39934033) предмет правочину (договору), а саме:

завантажувач телескопічний ЗТ-41;

конвеєр похилий КН-651;

конвеєр телескопічний КТ-41;

стіл перебиральний СПР-10;

транспортерна стрічка 1450-072-40/11-6NZ/4;

автопілот EMD для трактора Case Puma;

крюк BIG-BAG;

ківш для сипучих матеріалів;

навантажувач фронтальний Extreme-2;

пускозарядний пристрій DECA BOOSTER;

радіонавігаційний GPS приймач для встановлення на с/г техніку EZ Guide 250 and AG15 antenna (арт. 92500-00);

транспортерна стрічка 1116-071-40/10-6WZ/3.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР-АГРО» (15600, м. Мена Чернігівської області, вул. Шевченка, 70; код 41661153) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР» (04211, м. Київ, а/с 5, код 39934033) 3 842 грн. 00 коп. судового збору.

Дана ухвала є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Копії цієї ухвали надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «ОЛКАР-АГРО» (15600, м. Мена Чернігівської області, вул. Шевченка, 70), ліквідатору банкрута Косякевичу С.О. (04211, м. Київ, а/с 5) та голові комітету кредиторів - Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНКРІС - АГРО» (36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66).

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд.

Повний текст ухвали складено 28.10.2019р.

Суддя А.С.Сидоренко