номер провадження справи 5/150/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
25.09.2019 Справа № 908/2609/19
Суддя господарського суду Запорізької області Проскуряков Кирило Валеріанович розглянувши заяву Концерну "Міські теплові мережі" від 19.09.2019 р. за вих. №1231/юр про видачу судового наказу
про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600267 від 01.09.2006 р. у розмірі 122 565,47 грн.
20.09.2019 р. до Господарського суду Запорізької області від Концерну "Міські теплові мережі" надійшла заява від 19.09.2019 р. за вих. №1231/юр про видачу судового наказу щодо стягнення з Державного регіонального проектно-вишукувального інституту "Запоріждніпроводгосп" заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600267 від 01.09.2006 р. у розмірі 122 565,47 грн., яка складається з: основного боргу у розмірі 106 790,12 грн. за період з грудня 2018 р. по березень 2019 р., пені в сумі 12 387,37 грн., 3% річних в розмірі 1 048,61 грн. та інфляційних втрат в розмірі 2 339,37 грн.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2019 р., вказану заяву передано для розгляду судді Проскурякову К.В.
Згідно зі статтею 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
В обґрунтування заяви Концерн "Міські теплові мережі" посилається на неналежне виконання Державним регіональним проектно-вишукувальним інститутом "Запоріждніпроводгосп" умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600267 від 01.09.2006 р. щодо своєчасної оплати за отриману теплову енергію на потреби опалення за період з грудня 2018 р. по березень 2019 р. в розмірі 106 790,12 грн.
Як вбачається з цієї заяви, стягувач зазначає, що 01.09.2006 р. між Концерном "Міські теплові мережі" (Теплопостачальна організація) та Державним регіональним проектно -вишукувальним інститутом "Запоріждніпроводгосп" (Споживач) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600267. На виконання умов вказаного договору, Теплопостачальна організація у період з грудня 2018 р. по березень 2019 р. відпустила Споживачу теплову енергію в гарячій воді для опалення на загальну суму 106 790,12 грн.
На підтвердження наявності господарських правовідносин між сторонами, стягувачем надано суду письмовий договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600267 від 01.09.2006 р., отже спір стосується грошової вимоги та заявлена до стягнення з боржника загальна сума заборгованості в розмірі 122 565,47 грн., яка складається з: основного боргу у розмірі 106 790,12 грн. за період з грудня 2018 р. по березень 2019 р., пені в сумі 12 387,37 грн., 3% річних в розмірі 1 048,61 грн. та інфляційних втрат в розмірі 2 339,37 грн., не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн.).
На підтвердження наявності заборгованості стягувачем надано копії: актів приймання-передачі теплової енергії, рахунки за період з грудня 2018 р. по березень 2019 р., реєстрів виданих документів.
Крім того, ні у заяві, ні в додатках до неї не міститься клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а отже суд приходить до висновку про можливість розгляду вказаної заяви в порядку наказного провадження.
Відповідно до ч. 4. ст. 152 ГПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Розглянувши вказану заяву, судом не виявлено підстав передбачених ст. 152 Господарського процесуального кодексу України для відмови у видачі судового наказу, отже заявлені вимоги підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 625, 629 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 2, 3, 193, 232, 275-277 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що заява Концерну "Міські теплові мережі" від 19.09.2019 р. за вих. №1231/юр про видачу судового наказу підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 147, 148, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
3. Копію судового наказу та копію заяви Концерну "Міські теплові мережі" від 19.09.2019 р. за вих. №1231/юр про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати Державному регіональному проектно-вишукувальному інституту "Запоріждніпроводгосп" (боржнику).
4. Оригінал судового наказу після набрання ним законної сили надіслати стягувачу.
Дата набрання судовим наказом законної сили: "22" жовтня 2019.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання: "22" жовтня 2022.
Дата видачі судового наказу стягувачу: "22" жовтня 2019.
Суддя К.В. Проскуряков
Суд роз`яснює, що згідно із приписами п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом 15 днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд в письмовій формі.
Згідно із ч. 1 ст. 159 ГПК України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом 5 днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.