ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2019 р. Справа№ 910/12136/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Верховця А.А.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта банк", Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", Акціонерного товариства "Сбербанк", Акціонерного товариства "Альфа-банк", Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", Акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль", Державного об'єднання "Білоруська залізниця" (бел. Дзяржаунае аб'яднанне "Беларуская чыгунка"), Республіка Білорусь,

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 02.04.2019 (повний текст складено 08.04.2019, суддя Пасько М.В.)

у справі №910/12136/16

за заявою Акціонерного товариства "Альфа-банк"

до Приватного акціонерного товариства "Торговий дім Азовзагальмаш" (код 25328954)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2018 визнано кредитором боржника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві на суму 110616,20 грн, з яких: 3524,00 грн - вимоги першої черги, а 107092,20 грн - вимоги другої черги;

відмовлено у визнанні кредитором до боржника:

- Публічному акціонерному товариству "Альфа-банк" на суму 300256600,32 грн,

- Публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" на суму 763683798,11 грн,

- Публічному акціонерному товариству "Дельта банк" на суму 310397845,57 грн,

- Публічному акціонерному товариству "Сбербанк" на суму 490551389,30 грн,

- Публічному акціонерному товариству "Райффайзен банк Аваль" на суму 197457674,23 грн,

- Публічному акціонерному товариству "Укрсоцбанк" на суму 259612388,67 грн,

- Державному об'єднанню "Білоруська залізниця" на суму 26419841,04 грн (953048,31 швейцарських франків).

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, АТ "Дельта банк" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2019 в частині відмови у визнанні кредитором до боржника на суму 310397845,57 грн, визнати та включити до реєстру вимог кредиторів боржника поточні грошові вимоги АТ "Дельта банк", внести до реєстру вимог кредиторів витрати на оплату судового збору в сумі 3524,00 грн за подання заяви із поточними грошовими вимогами та апеляційної скарги на суму 5763,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 відкрито апеляційне провадження за скаргою АТ "Дельта банк" у справі № 910/12136/16, розгляд справи призначено на 28.05.2019.

АТ "Укрексімбанк" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2019 повністю та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву АТ "Укрексімбанк" з грошовими вимогами до боржника повністю. Визнати та включити до реєстру вимог кредиторів боржника грошові вимоги у розмірі 28848133,23 дол. США, що становить 763680274,11 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3524,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 відкрито апеляційне провадження за скаргою АТ "Укрексімбанк" у справі № 910/12136/16, розгляд справи призначено на 28.05.2019.

АТ "Альфа-банк" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2019 в частині відмови у визнанні поточних кредиторських вимог, прийняти нове судове рішення, яким визнати поточні грошові вимоги до боржника, що складають 300253076,32 грн. та включити їх до 4 черги реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 відкрито апеляційне провадження за скаргою АТ "Альфа-банк" у справі № 910/12136/16, розгляд справи призначено на 28.05.2019.

АТ "Укрсоцбанк" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2019 в частині відмови у визнанні поточних кредиторських вимог, прийняти нове судове рішення, яким визнати поточні грошові вимоги до боржника, що складають 259612388,67 грн. та включити їх до 4 черги реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 відкрито апеляційне провадження за скаргою АТ "Укрсоцбанк" у справі № 910/12136/16, розгляд справи призначено на 28.05.2019.

АТ "Райффайзен банк Аваль" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2019 в частині відмови у визнанні кредитором боржника на суму 197457674,23 грн., визнати поточні вимоги кредитора АТ "Райффайзен банк Аваль" до боржника в повному обсязі на суму 197457674,23 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 відкрито апеляційне провадження за скаргою АТ "Райффайзен банк Аваль" у справі № 910/12136/16, розгляд справи призначено на 28.05.2019.

АТ "Сбербанк" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2019 в частині відмови у визнанні кредитором до боржника на суму 490551389,30 грн, в зазначеній частині прийняти нове рішення, яким визнати поточні кредиторські вимоги на зальну суму 490551389,30 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 відкрито апеляційне провадження за скаргою АТ "Сбербанк" у справі № 910/12136/16, розгляд справи призначено на 28.05.2019.

Державне об'єднання "Білоруська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2019 в частині відмови об'єднанню у визнанні кредиторських вимог до боржника та прийняти нове судове рішення, яким визнати кредиторські вимоги Державного об'єднання "Білоруська залізниця" до боржника.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 відкрито апеляційне провадження за скаргою Державне об'єднання "Білоруська залізниця" у справі № 910/12136/16, розгляд справи призначено на 25.06.2019.

У відповідності до ч. 10 ст. 32 ГПК України та згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019 для розгляду справи № 910/12136/16, у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Отрюха Б.В., сформовано колегію суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Остапенко О.М., Верховець А.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 постановлено здійснювати розгляд справи № 910/12136/16 по суті спочатку колегією суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Остапенко О.М., Верховець А.А., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019.

В судовому засіданні 28.05.2019, 11.06.2019, 25.06.2019, 03.07.2019, 20.08.2019, 10.09.2019 оголошувалась перерва відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

01.10.2019 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника офісу ДФС, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі - Закон про банкрутство), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 порушено провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Торговий дім Азовзагальмаш"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Вернигору В.П.

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду Черкаської області від 31.10.2017 визнано кредиторами боржника:

- Публічне акціонерне товариство "Альфа-банк" на суму 1.743.965.460,73 грн, з яких: 13.780,00 грн - вимоги першої черги, 1.742.141.577,65 грн - вимоги четвертої черги, а 1.810.103,08 грн - вимоги шостої черги;

- Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" на суму 4.955.421.804,49 грн, з яких: 2.756,00 грн - вимоги першої черги, 4.474.824.633,44 грн - вимоги четвертої черги, а 480.594.415,05 грн - вимоги шостої черги;

- Публічне акціонерне товариство "Дельта банк" на суму 2.128.500.135,35 грн, з яких: з яких: 2.756,00 грн - вимоги першої черги, а 1.932.176.462,07 грн - вимоги четвертої черги, а 196.320.917,28 грн - вимоги шостої черги;

- Публічне акціонерне товариство "Азовмаш" на суму 209.291,24 грн, з яких: 2.756,00 грн - вимоги першої черги, а 206.535,24 грн - вимоги четвертої черги;

- Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" на суму 2.844.016.259,29 грн, з яких: 2.756,00 грн - вимоги першої черги, а 2.844.013.503,29 грн - вимоги четвертої черги;

- Приватне акціонерне товариство "Азовелектросталь" на суму 593.492.987,34 грн, з яких: 2.756,00 грн - вимоги першої черги, а 593.490.231,34 грн - вимоги четвертої черги;

- Публічне акціонерне товариство "ОТП банк" на суму 753.512.572,16 грн, з яких: 2.756,00 грн - вимоги першої черги, 600.644.113,82 грн - вимоги четвертої черги, а 152.865.702,34 грн - вимоги шостої черги;

- Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" на суму 1.561.084.743,00 грн, з яких: 2.756,00 грн - вимоги першої черги, 1.272.342.281,82 грн - вимоги четвертої черги, а 288.739.705,18 грн - вимоги шостої черги;

- Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" на суму 1.460.827.518,93 грн, з яких: 2.756,00 грн - вимоги першої черги, 1.460.721.495,75 грн - вимоги четвертої черги, а 103.267,18 грн - вимоги шостої черги;

затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 16.041.030.772,53 грн.

Постановою Господарського суду міста Києва від 24.05.2018 боржника визнано банкрутом та відкрито його ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Вернигору В.П.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Частиною 3 статті 38 Закону про банкрутство встановлено, що з метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, здійснюється офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Відповідне оголошення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури оприлюднене 25.05.2018.

Згідно із ст. 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі (ч. 4 ст. 23 Закону про банкрутство).

В той же час частиною 1 статті 38 Закону про банкрутство передбачено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

При цьому, поточні вимоги, які заявлені у відповідності із частиною 1 статті 38 Закону про банкрутство, після їх визнання господарським судом набувають статусу конкурсних.

19.06.2018 від ПАТ "Дельта банк" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 310.397.845,57 грн.

25.06.18 від ПАТ "Райффайзен банк Аваль" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 197.454.150,23 грн.

19.07.2018 від ПАТ "Сбербанк" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 490.551.389,30 грн.

19.07.2018 від ПАТ "Альфа-банк" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 300.253.076,32 грн.

23.07.2018 від ПАТ "Укрсоцбанк" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 259.608.64.67 грн.

24.07.2018 від ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 763.683.798,11 грн.

Також, 15.08.2018 від Державного об'єднання "Білоруська залізниця" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 953048,31 швейцарських франків, що становить 26419841,04 грн.

Місцевий господарський суд відмовляючи банкам у визнанні заявлених грошових вимог до боржника виходив з того, що строк кредитування за кредитними договорами закінчився до дня порушення провадження у справі про банкрутства, а відтак відсутні підстави для задоволення вимог кредиторів щодо нарахування процентів за кредитами після спливу визначеного договором строку кредитування.

Банки заявили свої грошові вимоги, що складаються з процентів за користування кредитними коштами, за період з дня порушення провадження у справі та до дня визнання боржника банкрутом, тобто є поточними в розумінні Закону про банкрутство.

Як вірно встановлено судом першої інстанції строк дії кредитних договорів, на підставі яких нараховані проценти за користування кредитними коштами, сплив до дня порушення провадження у даній справі про банкрутство.

Поняття "строк договору", "строк виконання зобов'язання" та "термін виконання зобов'язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов'язків під час дії договору.

Поняття "строк виконання зобов'язання" і "термін виконання зобов'язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно приписів ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання (висновки про застосування норм права, які викладені у п. п. 53, 54 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12).

Колегія суддів, беручи до уваги висновки про застосування норм права, які викладені в п. п. 53, 54 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12, погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк кредитування за кредитними договорами сплив, заявлені банками до визнання у справі про банкрутство проценти були нараховані поза межами строку кредитування, а відтак вони не підлягають визнанню та включенню в реєстр вимог кредиторів в силу норм чинного законодавства.

Таким чином, слід погодитись з висновками суду першої інстанції про відхилення поточних грошових вимог ПАТ "Дельта банк", АТ "Укрексімбанк", АТ "Сбербанк", АТ "Альфа-банк", Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", АТ "Райффайзен банк Аваль", залишивши без задоволення апеляційні скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2019.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.08.2018 від Державного об'єднання "Білоруська залізниця" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 953048,31 швейцарських франків, що становить 26419841,04 грн.

Заява про грошові вимоги до боржника обґрунтована тим, що ДО "Білоруська залізниця" виплатила на користь Територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" компенсацію за заподіяну шкоду, яка на його думку була завдана з вини боржника, що виявилось у поставці залізничних вагонів неналежної якості.

05.10.2009 було укладено Контракт № 88ТД між ПрАТ "Торговий Дім Азовзагальмаш" і Спільним товариством з обмеженою відповідальністю "ВТБ-Лізинг".

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Контракту № 88ТД від 05.10.2009 предметом контракту є 700 вагонів-цистерн для перевезення світлих нафтопродуктів виробництва ПАТ "Азовзагальмаш".

03.05.2012 на 1462 км. "9пк" перегону Борщовичі - Підбірці Львівської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" зійшов з рейок вантажний вагон, в результаті чого з рейок зійшли ще 9 вагонів. Зазначений вагон є предметом договору лізингу від 05.10.2009 і перебував у користуванні Державного об'єднання "Білоруська залізниця".

На підставі рішення Господарського суду Львівської області від 11.06.2015 у справі № 5015/3940/12 з Державного об'єднання "Білоруська залізниця" на користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" стягнуто заподіяну шкоду в розмірі 953.048,31 швейцарських франків та 154.040,00 грн судових витрат.

Державне об'єднання "Білоруська залізниця" посилається на те, що причиною сходження вагона є поломка бічної рами візка, що підтверджується Висновками Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.12.2013 № 722.

Заводські дефекти лиття бічної рами візка вагону, які стали причиною виникнення тріщини втомного характеру і руйнування наданої на дослідження бічної рами візка мали прихований характер і не могли бути виявлені в ході технічного приймання та огляду вагону на предмет наявності візуальних дефектів і були виявлені після зламу бічної рами, що призвела до катастрофи.

Ураховуючи, що ПрАТ "Торговий Дім Азовзагальмаш" порушив вимоги по якості вагонів, що призвело до аварії та завдання матеріальної шкоди, а компенсація шкоди була здійснена ПАТ "Укрзалізниця" як правонаступнику Територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" в рамках взаєморозрахунків шляхом акцепту суми 953.048,31 швейцарських франків (26.419.841,04 грн) відповідно до рішення Господарського суду Львівської області від 11.06.2015 у справі № 5015/3940/12, заявник вважає що боржник зобов'язаний компенсувати завдану шкоду.

Як вірно встановив суд першої інстанції, заява про визнання грошових вимог ґрунтується на недоліках товару, продавцем якого є ПрАТ "Торговий Дім "Азовзагальмаш" із посиланням на статтю 679 Цивільного кодексу України, згідно з якою, продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом статті 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 4) у зв'язку з недоліками проданого товару.

Відповідно до статті 681 Цивільного кодексу України, до вимог у зв'язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності), - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності).

У абз. 3 п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 року роз'яснено, якщо порушення права мало місце до призначення ліквідаційної комісії (ліквідатора), а позов подається у процесі ліквідації юридичної особи, перебіг позовної давності починається з моменту, коли про порушене право чи про особу, що його порушила, стало відомо чи мало стати відомо правовласникові (постанова ВГСУ від 01.03.2017 у справі № 917/2041/15).

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовна давність до вимог Державного об'єднання "Білоруська залізниця" є спеціальною та становить один рік.

За приписами Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік обраховується з моменту, коли були виявлені недоліки (стало відомо про порушене право).

Зважаючи на це, встановлений річний строк позовної давності у даному випадку сплив 29.12.2014, тобто, до порушення провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Азовзагальмаш", оскільки саме 29.12.2013 ДО "Білоруська залізниця" стало відомо про недоліки товару з Висновку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 722.

Крім того, Заявник стверджує, що з вини ПрАТ "Торговий Дім Азовзагальмаш" за контрактом №88ТД від 05.10.2009 року сталася аварія і схід з рейок вантажного вагона, внаслідок чого Державне об'єднання "Білоруська залізниця" змушене було компенсувати третій особі заподіяну шкоду і тим самим зазнало збитків у розмірі 953.048,31 швейцарських франків.

Згідно частини 1-2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно частини 3 статті 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

При цьому склад цивільного правопорушення складається із сукупності наступних елементів:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку (дію або бездіяльність), внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). Шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Суб'єктом відшкодування шкоди є особа, яка її завдала.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлені ці обставини.

Учасниками господарської справи Господарського суду Львівської області № 5015/3940/12 є ДО "Білоруська залізниця", ПрАТ "Азовелектросталь", ПрАТ "Торговий Дім Азовзагальмаш", тобто, обставини у зазначеній справі встановлювалися щодо зазначених осіб.

У рішенні від 11.06.2015 Господарський суд Львівської області встановив наступні обставини, що мають значення для даної справи та не підлягають повторному доказуванню в силу ст. 75 ГПК України.

Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз у висновку від 14.11.2014 № 721/4045 судової залізнично-транспортної експертизи встановлено, що бокова рама № 28309 (права по ходу руху) вагону № 74952904 перебувала у технічно-несправному, непрацездатному стані, який не відповідав вимогам нормативних документів, тексти яких наведені у висновку. Вказана невідповідність проявилась у наявності протягом тривалого періоду перед сходом вагону № 74952904 з рейок ливарних дефектів та втомної тріщини в зоні радіусу R55 буксової пройми (п. І).

Дії посадових осіб вагонного господарства Білоруської залізниці, які організовували та проводили неруйнівний контроль бокової рами № 28309 візка вагону № 74952904, не відповідали вимогам пунктів 1.1., 9.1,12.1,12.11 "Правил технической эксплуатации Белорусской железной дороги" у частині виконання своїх обов'язків для забезпечення безпеки руху шляхом виявлення несправностей і запобігання допуску до руху у поїздах несправних вагонів; пункту 12.13. "Правил технической эксплуатации Белорусской железной дороги", пунктів 4.6., 4.7., 4.8. РД 32.174-2001, "Неразрушающий контроль деталей вагонов. Общие положення", пунктів 4.2., 9.1. та Приложения А РД 32.150-2000 "Вихретоковый метод неразрушаючого контроля деталей вагонов", Методике выполнения контроля. Вихретоковый метод неразрушаючого контроля деталей вагонов і Технологической инструкции по контролю технического состояния боковых рам и надресорных балок тележек грузовых вагонов, у частині проведення дефектоскопії у відповідності до технологічних процесів відповідними технічними засобами та відповідними методиками.

На думку експертів, у даному випадку існувала технічна можливість запобігання виникненню небезпечної транспортної ситуації - розвитку тріщини у боковій рамі № 28309 вагону № 74952904. Таку можливість мали працівники вагонного депо Полоцьк Білоруської залізниці. Для запобігання виникненню небезпечної транспортної ситуації їм необхідно було виконати вимоги пунктів 1.1., 9.1,12.1,12.1, 12.13. "Правил технической эксплуатации Белорусской железной дороги", пунктів 4.2., 9.1. та Приложения А РД 32.150-2000 "Вихретоковый метод неразрушаючого контроля деталей вагонов", пунктами 4.1., 4.6., 4.7., 4.8 РД 32.174-2001, "Неразрушающий контроль деталей вагонов. Общие положення" та таблицею А.2, що міститься у РД 32.174-2001, "Неразрушающий контроль деталей вагонов. Общие положення", пунктів 4.2., 9.1. та Приложения А РД 32.150-2000 "Вихретоковый метод неразрушаючого контроля деталей вагонов", а також технологією проведення неруйнівного контролю вихроструменевим методом, яка відображена у "Методике выполнения контроля. Вихретоковый метод неразрушаючого контроля деталей вагонов", РД 32.174-2001, "Неразрушающий контроль деталей вагонов. Общие положення", "Технологической инструкции по контролю технического состояния боковых рам и надресорных балок тележек грузовых вагонов", пунктами 4.7., 4.8., 8.2.1. та Приложением А РД 32.149-2000 "Феррозондовый метод неразрушающего контроля деталей вагонов", або технологією проведення неруйнівного контролю ферозондовим методом, яка відображена у РД 32.149-2000 "Феррозондовый метод неразрушающего контроля деталей вагонов", тексти яких наведені у дослідженні, і провести контроль бокової рами № 28309 вагону № 74952904 дефектоскопом, що передбачений вказаними нормативними документами згідно затвердженої технології проведення дефектоскопії, виявити ливарний дефект у рамі візка та не допустити вагон № 74952904 до подальшої експлуатації.

Зазначене у висновках судової експертизи підтверджує вину відповідача - Державне об'єднання "Білоруська залізниця" у виникненні катастрофи та у завданні збитків ДТГО "Львівська залізниця", відповідає іншим доказам по справі, поданим позивачем і третіми особами, та підтверджує обґрунтованість позовних вимог.

Судом встановлено, що протягом 23.12.2009 по 03.05.2012 вагоном № 74952904 здійснювалося перевезення непрофільних вантажів, зокрема нафти сирої, паливного мазуту, мастил індустріальних і моторних відпрацьованих, що підтверджується інформацією про дислокацію вагону № 74952904 за вказаний період Головного розрахункового інформаційного центру Білоруської залізниці (лист відповідача від 27.11.2012 р. № 18-05-17/19333, з додатками 1-3). Таким чином при експлуатації вагону № 74952904 порушено вимоги ТУ 24.00.6215-87

Крім того, представниками ПрАТ "АзовЕлектроСталь" було підписано технічний висновок про причини сходу вагону № 74952904, що відбувся 03.05.2012 разом з особливою думкою, в якій було зазначено, що при огляді пошкодженого візка вагону № 74952904 виявлені порушення правил експлуатації рухомого складу, що призвели до виникнення дефектів, що сприяли збільшенню динамічної дії на бокову раму в процесі експлуатації, а вагон неодноразово перевозив непрофільний вантаж, що категорично заборонено, як технічними умовами так і правилами перевезення вантажів. Згідно відомостей РУП "Головний розрахунковий інформаційний центр" Білоруської залізниці про зарахування до несправних вагону № 74952904 з 23.12.2009 р. по 03.05.2012 р., вагон № разів проходив поточний відчіпний ремонт, тобто в ході вказаних ремонтів дефект бокової рами мав бути виявлений працівниками залізниці, оскільки огляд вказаної деталі відповідно до РД 32 ЦВ-056- 97 проводиться в будь-якому випадку. Вагон № 74952904 двічі (12.04.2011 р. та 13.04.2011 р.) відсторонювався від руху за кодом несправності (схід з рейок) ВЧД Дарниця та не міг допускатися до міждержавного сполучення.

У відповідності з виконаними Дніпропетровським національним університетом залізничного транспорту ім. В.Лазаряна дослідженнями причин руйнування бокових рам при трьох сходах вагонів, найбільш ймовірною причиною злому бокової рами є регулярні порушення умов експлуатації вагону-цистерни моделі 15-1547-03, що призвели до зародження та подальшого розвитку тріщин у внутрішньому куті буксової пройми.

Матеріалами справи підтверджений факт порушення власником вагону правил експлуатації вагону - перевезення вантажу, не дозволенного ТУ до перевезення у вагонах-цистернах даної моделі, зокрема сирої нафти та мазуту. На момент сходу, особою, що на законних основах володіла вагоном № 74952904, на підставі договору лізингу № ДЛ/003/01/2009 від 05.10.2009, є Білоруська залізниця, при цьому матеріалами справи підтверджено факт експлуатації відповідачем вагону № 74952904 з порушенням правил експлуатації.

Виходячи з усього вищенаведеного, обставинами справи № 5015/3940/12 встановлена вина саме ДО "Білоруська залізниця" у заподіянні шкоди, яка полягала у порушенні правил експлуатації вагонів, недотриманні відповідальними особами правил огляду вагонів, порушені правил допуску вагонів, що мало наслідком аварію, яка сталася 03.05.2012, а відтак спростовуються доводи про вину ПрАТ "Торговий Дім Азовзагальмаш" - боржника у даній справі про банкрутство, що виключає настання відповідальності за відсутності всіх складових цивільного правопорушення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відхилення грошових вимоги ДО "Білоруська залізниця".

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, колегія суддів доходить висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін ухвали Господарського суду міста Києва в частині грошових вимог Державного об'єднання "Білоруська залізниця".

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи, що місцевий господарський суд ухвалив правильне судове рішення із дотриманням норм матеріального права, доводи апеляційних скарг спростовуються встановленими вище обставинами справи та наведеним відповідним нормативно-правовим обґрунтуванням, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційних скарг банків та Державного об'єднання "Білоруська залізниця" із залишенням без змін оскаржуваної ухвали Господарського суду міста Києва від 02.04.2019 у даній справі.

Судові витрати за розгляд справи апеляційним судом належить покласти на скаржників в межах сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта банк", Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", Акціонерного товариства "Сбербанк", Акціонерного товариства "Альфа-банк", Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", Акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" залишити без задоволення,

2. Апеляційну скаргу Державного об'єднання "Білоруська залізниця" (бел. Дзяржаунае аб'яднанне "Беларуская чыгунка"), Республіка Білорусь, залишити без задоволення.

3. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2019 у справі № 910/12136/16 залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.10.2019.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді А.А. Верховець

О.М. Остапенко