ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

21.10.2019 Справа № 905/1391/19

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України (місцезнаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8; адреса для листування: 01033, м. Київ, вул. Тарасівська, 19-Б, оф. 9, для ОСОБА_1 ; ідентифікаційний код 21647131)

до відповідача: Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення 24 950,91грн.

Суддя Матюхін В.І.

Помічник (за дорученням судді за відсутності секретаря судового засідання) Агапов Р.О.

Представники:

позивача: не з`явився;

відповідача: Кравченко О.М. за дов.

Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про стягнення 24 950,91грн грн. суми сплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою від 20.08.2019 відкрите провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Визначено, що відповідач у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі має право надати (надіслати):

· суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову;

· позивачеві - копію відзиву та доданих до нього документів.

Із урахуванням вимог ст.ст.166, 167, 251 ГПК України встановлено:

· позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 3-х календарних днів з дня отримання відзиву;

· відповідачу строк для подання заперечення на відповідь - протягом 3-х календарних днів з дня отримання відповіді.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 25.04.2018 в м. Краматорську на перехресті вул. Аероклубна та вул. Катюбінська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Рено» реєстраційний № НОМЕР_2 та транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний № НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 11.05.2018 ОСОБА_2 визнано винним у настанні вищевказаного ДТП. Відповідно до довідки Міністерства оборони України транспортний засіб ВАЗ, реєстраційний № НОМЕР_3 належить Донецькому зонального відділу Військової служби правопорядку. З огляду на те, що відповідач є роботодавцем ОСОБА_2 та не відшкодував шкоду, позивач отримав право вимоги на таке відшкодування за рахунок відповідача у примусовому порядку.

Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку відзивом з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, не вбачає правових підстав для виплати витрат, понесених позивачем (МТСБУ) при виплаті матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_3 , у зв`язку з пошкодженням автомобіля RENAULT-21, і свою позицію обґрунтувало наступним:

«По-перше. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-ІУ (далі - Закон № 1961), відповідно до яких учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України; відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, передбаченому цим законом.

Загальні підстави та особливості відшкодування шкоди, завданої, зокрема, джерелом підвищеної небезпеки, передбачені у статтях 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1187 цього кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, особа, якій заподіяно шкоду, зокрема внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування.

У Законі України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини першої статті 7). Закон № 1961 є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У пунктах 1.4, 1.7 статті 1 цього закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди» заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм матеріальних та моральних збитків, у тому числі за рахунок МТСБУ, у випадках, передбачених Законом № 1961.

Одним із завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом № 1961; у разі заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього закону, МТСБУ відшкодовує її за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Отже, у встановлених Законом № 1961 випадках МТСБУ виступає гарантом відшкодування шкоди потерпілим від дорожньо-транспортних пригод за рахунок коштів відповідних фондів.

У Законі № 1961 передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов`язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, а МТСБУ, відповідно, зобов`язане відшкодувати шкоду, Заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих.

Для учасників бойових дій умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами. Отже, особи, наведені у п. 13.1 ст. 13 Закону №1961, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів МТСБУ із фонду захисту потерпілих.

Аналіз положень ст. 13 Закону №1961 вказує на те, що однією з обов`язкових умов відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є особи, наведені у п. 13.1 вказаної статті, такою умовою є керування транспортним засобом, який належить учасникам бойових дій не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі.

Таким чином, Донецький ЗВ ВСП вважає, що згідно з п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961 транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо). В тому числі, такі, що закріплені за ними під час виконання обов`язків військової служби.

Поряд із тим, військовослужбовець зонального відділу Яценко Олександр Анатолійович на момент скоєння 25.04.2018 року дорожньо-транспортної пригоди мав статус учасника бойових дій. Крім того, ОСОБА_2 29.04.2018 року було надіслано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду до МТСБУ із зазначенням про те, що він є учасником бойових дій.

Однак, вказана обставина МТСБУ взагалі не розглядалася.

По-друге. В якості досудового врегулювання спору МТСБУ у своєму позові вказує направлення претензії на адресу Донецького ЗВ ВСП», хоча ми її не отримували. При цьому в якості доказу МТСБУ а ні сама претензія, а ні відповідь на неї до позовної заяви надані не були. Що свідчить про те, що МТСБУ свідомо вводить суд в оману.

По-третє. В позовній заяві МТСБУ наводить розрахунки, в яких доводить розмір шкоди, спричиненої вказаною дорожньо-транспортною пригодою громадянину ОСОБА_3 . Однак, в цих розрахунках вказується інший автомобіль «Део», реєстраційний номер № НОМЕР_4 . Тому суму страхових виплат, здійснених МТСБУ вважаємо не доказаною.

Та головне. Під час вивчення позову МТСБУ Донецьким ЗВ ВСП було виявлено ряд суттєвих протиріч, що унеможливлюють здійснення регресних виплат.

Так, МТСБУ у своєму позові посилається на ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказуючи що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Також, в позові є посилання на ч. 2 ст. 1166 ЦК України, а саме про те, що володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Однак, в своєму позові МТСБУ навмисно не зазначає, кому саме були здійснені страхові виплати у сумі 24950,91 грн.

У додатках до позову МТСБУ надана довідка № 1 від 23.08.18, з тексту якої випливає, що страхова виплата була здійснена у зазначеному розмірі водію транспортного засобу ОСОБА_3 , не зважаючи на те, що власником пошкодженого транспортного засобу є ОСОБА_4 .

Також, у додатках до позову є інші документи, які підтверджують здійснення страхових виплат не власнику, а сторонній особі, а саме: повідомлення про ДТП та заява ОСОБА_3 , копія його паспорту, копія техталону автомобіля RENAULT-21, державний номерний знак НОМЕР_2 , в якій власником зазначений громадянин ОСОБА_4 .

Крім того, в цих матеріалах присутня довіреність, видана 19.04.17 приватним нотаріусом Стародубцевой) Л.В. на право керування, зняття з обліку та продажу транспортного засобу RENAULT-21, державний номерний знак НОМЕР_2 , громадянами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яке їм надав власник цього автомобілю ОСОБА_4 .

Таким чином, Донецький ЗВ ВСП вважає, що МТСБУ безпідставно здійснило страхові виплати у зв`язку з пошкодженням у вищезазначеній ДТП автомобілю RENAULT-21, державний номерний знак НОМЕР_2 , громадянину ОСОБА_3 , оскільки він не є власником вказаного транспортного засобу».

На відзив відповідача позивачем надана відповідь такого змісту: «Згідно з нормами статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення: господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такого виду господарської санкції (правового наслідку порушення зобов`язання) як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вини.

При відсутності хоч б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

Згідно з частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Щодо застосування приписів п. 13.1 статті 13 Закону № 1961-IV представник МТСБУ зазначає наступне.
Відповідно до п. 13.1 статті 13 Закону № 1961-IV учасники бойових дій постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Даною нормою встановлено дві обов`язкові умови щодо відшкодування шкоди МТСБУ за окремих категорій осіб, а саме:

1) Керування особисто транспортним засобом.

2) Належність даного транспортного засобу такій особі.

ОСОБА_2 не дотримався однієї із цих умов на момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «ВАЗ», державний номер НОМЕР_3 не належав йому на праві власності, тому приписи п. 13.1. ст. 13 Закону № 1961-IV не можуть бути застосовані до даних відносин.

До даних правовідносин застосовуються такі норми Закону:

Відповідно до ч.1, 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Частиною 1 статті 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У відзиві на позовну заяву Відповідач підтвердив, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , якого визнано винним у скоєному ДТП, проходив службу, був працівником Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку та керував транспортним засобом, що належить вказаній Військовій частині.

Отже, за наведених обставин відповідно до норми ч.1 ст. 1172, ст. 1191 ЦК України саме на Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку, як власника транспортного, засобу, з яким у службових відносинах перебував ОСОБА_2 покладено обов`язок щодо відшкодування страхових виплат в порядку регресу позивачеві, оскільки завдано шкоду під час виконання трудових (службових) обов`язків.

Щодо наведених зауважень Відповідача відносно пошкодженого автомобіля «Рено» державний № НОМЕР_2 .
Після відправки позовної заяви з додатками суду та відповідачу представником позивача було виявлено технічні описки під час написання первинної позовної заяви.

В зв`язку з вище викладеним просимо вважати вірним останній варіант розрахунку шкоди, завданої власнику ТЗ «Рено» державний № НОМЕР_2 , а саме:

Відповідно до розрахунку розмір регламентної виплати:

1. Ринкова вартість транспортного засобу «Рено» державний № НОМЕР_2 на моменту настання дорожньо-транспортної пригоди складає - 40 394 грн. 00 коп.

2. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Рено» державний № НОМЕР_2 складає - 87 968 грн. 58 коп.

3. Вартість КТЗ в пошкодженому стані «Рено» державний № НОМЕР_2 складає - 15 443 грн. 09 коп.

4. Різниця вартості КТЗ до та після дорожньо-транспортної пригоди складає - 24 950грн. 91 коп.».

Ухвалою від 19.09.2019 з метою забезпечення відповідачеві можливості надати суду заперечення на відповідь позивача встановлено відповідачу строк для подання заперечення на відповідь позивача - протягом 3-х календарних днів з дня отримання відповіді, але не пізніше 09-40год. 03.10.2019 року.

Ухвалою від 03.10.2019 господарський суд з метою з`ясування правових позицій сторін і їх обґрунтування (аргументацію) призначив розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 21.10.2019 року об 11:00 год. Явка повноважних представників сторін у судове засідання визнавалась обов`язковою.

У судове засідання з`явивсь тільки представник відповідача і надав пояснення щодо суті спору.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив. 16.10.2019 від нього до канцелярії суду надійшли додаткові документи на підтвердження права на отримання страхового відшкодування, зокрема нотаріально посвідчена довіреність від 29.04.2017, якою ОСОБА_5 уповноважив громадянина ОСОБА_3 на здійснення певних дій.

Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено: «Учасники бойових дій, … які особисто керують належними їм транспортними засобами, … звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом». Також сторони по різному підходять і до того, кому має бути здійснена страхова виплата.

1) Відповідач з посиланням на те, що:

- військовослужбовець зонального відділу Яценко Олександр Анатолійович на момент скоєння 25.04.2018 року дорожньо-транспортної пригоди мав статус учасника бойових дій;

- згідно п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо), в тому числі і такі, які закріплені за ними під час виконання обов`язків військової служби;

- 29.04.2018 року ОСОБА_2 надіслав МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду із зазначенням про те, що він є учасником бойових дій,

вважає, що відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є ОСОБА_2 , має здійснити МТСБУ.

Позивач, не заперечуючи тієї обставини, що ОСОБА_2 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди мав статус учасника бойових дій, наполягає на тому, що п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обумовлені дві обов`язкові умови для відшкодування шкоди МТСБУ, а саме:

- керування особисто транспортним засобом і

- належність транспортного засобу такій особі саме на праві власності.

На думку позивача, оскільки транспортний засіб «ВАЗ» державний номер НОМЕР_3 не належав ОСОБА_2 на праві власності, приписи п. 13.1. ст. 13 Закону № 1961-IV не можуть бути застосовані до спірних відносин.

2) Позивач не вбачає порушень чинного законодавства у тому, що страхове відшкодування отримане не власником пошкодженого транспортного засобу, а особою, яка правомірно володіла цим транспортним засобом. Іншими словами, позиція позивача полягає у тому, що особою, яка має право на отримання страхового відшкодування може бути і особа, яка правомірно на відповідній правовій підставі володіє (володіла) забезпеченим транспортним засобом.

Відповідач же вважає, що МТСБУ безпідставно здійснило страхові виплати особі, яка не є власником пошкодженого транспортного засобу. Як зазначає відповідач у відзиву, у «позові МТСБУ навмисно не зазначає, кому саме були здійснені страхові виплати», «страхова виплата була здійснена … водію транспортного засобу ОСОБА_3 , не зважаючи на те, що власником пошкодженого транспортного засобу є ОСОБА_4 ».

При цьому відповідач не зазначає конкретні правові норми, які були порушені позивачем, а останній не наводить правової аргументації на підтвердження правомірності своїх дій щодо того, кому має бути здійснена страхова виплата.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача під час розгляду справи, господарський суд встановив:
Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 11.05.2018 по справі №234/6129/18 встановлено наступне:

« 25.04.2018р. о 18-40год., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ-2106» держ. № НОМЕР_3 , в м. Краматорську по сухому асфальтному покриттю вул. Аероклубна з боку бул. Краматорського на перехресті вул. Актюбінська рухаючись на зелений сигнал світлофора, виконуючи маневр повороту ліворуч не надав перевагу у русі, внаслідок чого з ним скоїв зіткнення з транспортним засобом «Рено 21» держ. № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по вул. Аероклубна з боку вул. О. Тихого прямо. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, що є порушенням п.16.6 ПДР України..

Цією ж постановою:

- винним у ДТП визнано ОСОБА_2 , який на той час працював інспектором в Донецькому загальному відділі ВСП (у дійсності - зональному відділі);

- на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00грн.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином не підлягає доказуванню факт дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_2 , який на той час працював інспектором в Донецькому зональному відділі Військової служби правопорядку.

Військовослужбовець Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку Яценко Олександр Анатолійович на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди (25.04.2018 року) мав статус учасника бойових дій, що позивачем не оспорюється і підтверджено копією посвідчення серія НОМЕР_5 , виданого Головним управлінням персоналу Генерального штабу Збройних Сил України 29 травня 2015 року, доданої відповідачем до відзиву.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Рено 21», держ. № НОМЕР_2 , який був під керуванням ОСОБА_3 .

Згідно наданих позивачем документів, зокрема копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 і повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_3 , адресованого позивачеві 3.05.2018, власником автомобіля RENAULT-21 є ОСОБА_4 , який мешкає (зареєстрований) за адресою: АДРЕСА_2 . В той же час в довідці від 25.04.2018р. №704402, виданій поліцією позивачеві, власником автомобіля помилково зазначений ОСОБА_7 , місцем проживання якого зазначене: АДРЕСА_2 (згідно наданих сторонами документів суд дійшов до висновку, що поліцією в довідці була допущена описка щодо власника автомобіля).

ОСОБА_2 29.04.2018 року до МТСБУ також було надіслано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, до якого була додана копія посвідчення на підтвердження того, що він є учасником бойових дій.

Нотаріально посвідченою 19.04.2017 довіреністю Андрійченко Віталій Михайлович уповноважив громадян ОСОБА_5 і ОСОБА_6 кожного окремо експлуатувати з правом керування, а при необхідності зняти з обліку та продати належний на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 автомобіль RENAULT-21, держ. № НОМЕР_2 . Довіреність видана з правом передоручення строком на 3 роки і дійсна до 19.04.2020 року. В довіреності 29.04.2017 зроблений запис про посвідчення її в порядку передоручення.

Нотаріально посвідченою 29.04.2017 довіреністю Гарнат Микола Леонідович уповноважив громадянина ОСОБА_3 експлуатувати з правом керування, а при необхідності зняти з обліку та продати належний на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , виданого 02.03.2017, автомобіль RENAULT-21, держ. № НОМЕР_2 . Довіреність видана без права передоручення і дійсна до 19.04.2020 року. Згідно довіреності ОСОБА_3 серед іншого надавалось право укладати усі передбачені законом угоди по розпорядженню та користуванню автомобілем, визначати на власний розсуд ціну та інші їх умови, одержувати належні за цими договорами гроші, укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності транспортного засобу.

Згідно п.1.4 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду, у зв`язку з чим господарський суд вважає володіння ОСОБА_3 забезпеченим транспортним засобом (автомобіль RENAULT-21) правомірним.

Цивільно-правова відповідальність потерпілого застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2697220, виданого ПрАТ СК «ВУСО» ОСОБА_3 зі строком дії з 27.01.2018 по 26.01.2019. Згідно полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Рено 21», держ. № НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу - ВАЗ-2106» держ. № НОМЕР_3 не була застрахована.

Тож, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність водія (власника) транспортного засобу ВАЗ-2106» держ. № НОМЕР_3 не була застрахована, водій пошкодженого автомобіля звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з повідомленням про ДТП від 03.05.2018 та заявою про виплату страхового відшкодування від 29.05.2018.

Відповідно до п.п. а) п.41.1 ст.41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом ст.36.2. Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Виходячи із змісту висновку №78/18 від 02.05.2018 експертного автотоварознавчого дослідження про відшкодування вартості матеріальних збитків у зв`язку з аварійним пошкодженням, завданим автомобілю марки Renault-21 держномер НОМЕР_2 :

· вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля Renault-21 держномер

НОМЕР_2 - 87 968,58грн. з ПДВ;

· ринкова вартість автомобіля Renault-21 держномер НОМЕР_2 на моменту настання дорожньо-транспортної пригоди - 40 394,00грн.;

· вартість КТЗ (колісних транспортних засобів) в пошкодженому стані «Рено» державний № НОМЕР_2 - 15 443 гри. 09 коп.;

· різниця вартості КТЗ до та після дорожньо-транспортної пригоди - 24 950,91грн.

· вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Renault-21 держномер НОМЕР_2 складає 24 950,91грн.

Згідно приписів ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно звіту №109/18-1 від 18.06.2018 вартості утилізації КТЗ після ДТП, утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля Renault-21 держномер НОМЕР_2 на момент оцінки становить 15 443,09грн.

Як вбачається з довідки №1 від 23.08.2018 Моторно (транспортного) страхового бюро України про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, підтверджена шкода по майну складає 24 950,91грн.

Відповідно до п. 1.6. ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Приписами п. 1.4. ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що «особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду».
На виконання вимог п.п.а) п.41.1 ст.41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі заяви ОСОБА_3 (особа, яка правомірно володіла забезпеченим транспортним засобом), Моторне (транспортне) страхове бюро України видало наказ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3 » від 30.08.2018 року №8253 та здійснило виплату у розмірі 24 950,91грн., що підтверджується платіжним дорученням №992933 від 31.08.2018. Як зазначено у платіжному дорученні призначенням платежу є: «Виплата по справі №50044, згідно наказу №8253від 30.08.2018 року, ОСОБА_3 , … ТЗ НОМЕР_2 ».

Відповідно до довідки Донецького ЗВ ВСП ВІБДР Міністерства оборони України, копія якої міститься в матеріалах справи, автомобіль ВАЗ-2106, державний номер № НОМЕР_3 належить Донецькому зональному відділу Військової служби правопорядку.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління.

Відповідно до ч.1 ст.137 Господарського кодексу України правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Як вбачається з приписів ч.1 ст.5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань,

а також за шкоду і збитки, заподіяні довкіллю, правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.

Згідно положень ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч.1). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2).

Положеннями ч. 1 ст.1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Проте, п.13.1. ст.13 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що «учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 23 грудня 2014 року у справі № 1-6/2014 зазначив, шо «в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 1 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі» (договір підряду, оренди тощо).

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що;

1. Моторне (транспортне) страхове бюро України правомірно здійснило страхову виплату ОСОБА_3 як особі, яка правомірно володіла забезпеченим транспортним засобом, 24 950,91грн. матеріальних збитків у зв`язку з аварійним пошкодженням, завданим автомобілю марки Renault-21 держномер НОМЕР_2 (відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди).

2. Військовослужбовець ОСОБА_2 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди:

- мав статус учасника бойових дій, а тому відповідно до п.13.1. ст.13 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України;

- працював інспектором Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку і виконуючи свої службові обов`язки особисто керував наданому йому в управління автомобілем «ВАЗ-2106» держ. № НОМЕР_3 .

3. Рішенням Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року у справі № 1-6/2014 розтлумачено положення пункту 13.1 статті 13 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо належності транспортних засобів і визначено, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, є такі наземні транспортні засоби, якими ці особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі» (договір підряду, оренди тощо), тобто перелік правових підстав володіння транспортними засобами не є вичерпним, і, як наслідок, учасники бойових дій могли володіти ними як на підставі цивільно-правової угоди, так і на підставі трудового договору, виконуючи свої службові обов`язки і тому подібне.

4. Згідно п.13.1. ст.13 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є учасник бойових дій, який особисто керував транспортним засобом, виконуючи свої службові обов`язки, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

5. Позовні вимоги до відповідача заявлені без достатніх на те правових підстав і задоволенню не підлягають.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, відповідно до ст.129 Господарського кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог (в даному випадку на позивача).

Враховуючи вищевикладене і керуючись ст.ст.13, 74, 76, 77, 129, 210, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про стягнення 24 950,91грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, передбаченому п.17.5 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).

Повний текст судового рішення складено 28.10.2019р.

Суддя В.І. Матюхін