Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"21" жовтня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/762/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді: Соловей Л.А. ,

при секретарі судового засідання Пеньківській О.В.,

розглянувши справу за позовом: Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" (м.Житомир)

до: ОСОБА_1 (м.Житомир)

про стягнення 44694,58 грн,

за участю представників стоірн:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 44694,58грн заборгованості, що виникла на підставі договору оренди нерухомого майна №599 від 15.08.18, з яких: 37229,51грн основного боргу, 5851,29грн пені, 1117,98грн інфляційних та 495,80грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди нерухомого майна від 15.08.18 в частині сплати орендних платежів.

Ухвалою від 27.08.19, зокрема, позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 23.09.19 об 11:00.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.09.19 відкладено підготовче засідання на 21.10.19

21.10.19 через канцелярію суду від позивача надійшла заява від 24.09.19 №11/63 про залишення позовної заяви у справі №906/762/19 без розгляду та повернення 1921,00грн судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням №6313 від 10.07.19.

Однак до початку засідання від позивача надійшла інша заява від 21.10.19, у якій представник останнього відкликає раніше подану заяву про залишення позову без розгляду, а також просить суд розглядати справу без його участі.

Враховуючи право учасника справи розпоряджається своїми правами щодо своїх заяв на власний розсуд, а також той факт, що заявник відкликає свою заяву, суд дійшов висновку не розглядати вищевказану заяву представника позивача.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, к р і м п р а в о ч и н і в , с т о р о н о ю я к и х є ф і з и ч н а о с о б а, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Зокрема, відповідно до ч.1 вказаної статті, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Приписами ч.1, 2 ст.55 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" та ОСОБА_1 укладено договір оренди нерухомості №599, за умовами якого орендодавець передає, а орендар бере в строкове платне користування нерухомість, що розташована в м.Житомирі на 1 поверсі 9-ти поверхового будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 18,7м.кв (в т.ч. з урахуванням розміру коефіцієнту використання громадських площ (а.с.9-12).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом саме до господарського суду, Акціонерне товариство "Укрпошта" посилається на те, що метою використання орендованого приміщення було розміщення об`єкта для торгівлі непродовольчими товарами, тому між сторонами склались господарські зобов`язання, відповідно, позивач має право на стягнення з відповідача коштів у розмірі орендної плати за користування орендованим майном.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Зокрема, факт укладання договору оренди нерухомості №599 від 15.08.18, метою використання якого є розміщення об`єкта для торгівлі, не є беззаперечним свідченням того, що відповідне приміщення використовується відповідачем саме у господарській (підприємницькій) діяльності.

Отже, для встановлення факту користування відповідачем орендованим приміщенням з метою здійснення господарської діяльності, суд має насамперед з`ясувати суб`єктний склад сторін у даних правовідносинах, перевірити, чи підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт використання відповідачем орендованого майна з метою реалізації господарської компетенції, здійснення прав та обов`язків у сфері торгівлі.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 використовувала орендоване приміщення для здійснення підприємницької діяльності.

Натомість, відповідач, яка була присутня у судовому засіданні 23.09.19, підтвердила, що ніколи не була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності та акцентувала увагу на тому, що у спірних правовідносинах діяла саме як фізична особа, а не як підприємець, оскільки на момент укладення договору оренди перебувала в трудових відносинах з іншим підприємством, в подальшому, після укладення договору оренди не приступила до його виконання - орендоване приміщення не використовувала.

Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом не встановлено існування між позивачем та відповідачем саме господарських правовідносин за договором оренди нерухомості №599 від 15.08.18, що давало б можливість стверджувати про приналежність даного спору до господарської юрисдикції.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач у спірних правовідносинах діяв саме як фізична особа, докази використання позивачем орендованого приміщення у господарській діяльності матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Частиною 2 ст.231 ГПК України передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд роз`яснює позивачу, що даний спір належить до підвідомчості суду загальної юрисдикції.

Відповідно до ч.4 ст.231 ГПК України, про закриття провадження у справі, суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За вказаних обставин сплачена при поданні позову сума судового збору може бути повернута позивачу ухвалою суду в разі звернення його до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись ст.ст. 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №906/762/19 на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Соловей Л.А.

Друк:

1- в справу

2,3- позивачу (рек. з повід)

4- відповідачу (рек. з повід)