РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.10.2019Справа № 910/10067/19

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Мазура В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 910/10067/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "К-2" Інвестмент"

до Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" відкритого

акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення 2 400 323,88 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Римець Х.Б., наказ № 29-К від 01.10.2019;

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "К-2" Інвестмент" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 2 400 323,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до товариства з обмеженою відповідальністю "К-2" Інвестмент" на підставі Договору про відступлення права вимоги (цесії) №16/12 від 16.03.2015 перейшло право вимоги до відповідача про стягнення 1 675 480,99 грн заборгованості з оплати поставленого товару за Договором поставки №55-15 від 30.11.2017р., за прострочення сплати якої нараховані 574 187,33 грн інфляційних втрат та 150 655,56 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з огляду на її складність та обставини, що унеможливлюють розгляд у спрощеному позовному провадженні, визначені ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України. Підготовче засідання у справі призначено на 12.09.2019.

02.09.2019 на адресу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позов не визнає, посилаючись на те, що відносно відповідача було порушено справу про банкрутство і на цей час продовжує діяти ухвала Господарського суду міста Києва від 09.09.2011 у справі № 44/258-б щодо мораторію на задоволення вимог кредиторів, що, в свою чергу, унеможливлює задоволення вимог позивача.

10.09.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача суму осново боргу - 1 675 480,99 грн.

Присутній у підготовчому засіданні 12.09.2019 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просив призначити справу до судового розгляду.

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 закрито підготовче провадження у справі № 910/10067/19 та призначити справу до судового розгляду по суті на 10.10.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 10.10.2019 підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач і третя особа належним чином були повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення - ухвали суду від 23.09.2019.

Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від відповідача та третьої особи не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 10.10.2019, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

УСТАНОВИВ:

31.11.2011 між товариством з обмеженою відповідальністю "Артемсіль Регіон-СК" (за договором - постачальник) та дочірнім підприємством "Київське обласне дорожнє управління" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (за договором - замовник) укладений договір поставки №55-15 (надалі - договір поставки), відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити сіль (сіль інша), код державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97: 14.40.1: (надалі - товар) вказаний у специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору.

Асортимент, кількість та ціна товару, що підлягає поставці згідно умов цього договору зазначається у видаткових накладних та специфікаціях (п. 1.2. договору поставки).

Згідно п. 3.1. договору поставки, загальна вартість товару за цим договором складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах строку дії цього договору, відповідно до видаткових накладних, специфікацій та інших документів, доданих до договору.

Відповідно до п. 4.1. договору поставки, розрахунки за поставлений товар проводяться у гривнях шляхом оплати вартості товару, що підлягає поставці після отримання покупцем від постачальника рахунку на оплату товару (далі - рахунок) та передачі документів, зазначених у п. 4.2. цього договору.

У п. 4.2. договору, зазначено, що до рахунку додаються: документи, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткові накладні, податкові накладні та інші первинні документи, передбачені для даного виду товару чинним законодавством. в разі ненадання зазначених цим пунктом договору документів постачальник зобов`язується відшкодувати спричинені покупцю збитки (витрати).

У п. 4.3. договору, сторони свідчать, що покупець зобов`язується розрахуватись з постачальником за отриманий товар протягом 60 (шістдесят) календарних днів з моменту отримання від постачальника документів, зазначених в п. 4.1., п. 4.2. цього договору.

Відповідно до п. 5.4. договору поставки, після передачі товару та виконання обов`язку з поставки між сторонами оформлюється акт приймання-передачі та/або видаткова накладна товару. Обов`язок з поставки є виконаним в момент передачі товару та надання документів, зазначених в п. 4.2. договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2015 р., а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов цього договору (п. 10.1. договору поставки).

На виконання договору поставки товариство з обмеженою відповідальністю "Артемсіль Регіон-СК" поставило відповідачу товар, що підтверджується підписаними представниками та скріпленими печатками підприємств видатковими накладними, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідач оплату поставленого товару здійснив частково, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 1 675 480,99 грн.

01.01.2015 між товариством з обмеженим відповідальністю "Артемсіль Регіон-СК" та дочірнім підприємством «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» було підписано акт звірки розрахунків, відповідно до якого заборгованість ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» перед ТОВ "Артемсіль Регіон-СК" станом на 01.01.2015 становила 1 675 480,99 грн.

16.03.2015р. ТОВ «Артемсіль Регіон-СК» (первісний кредитор), ТОВ «К-2» Інвестмент» (новий кредитор) та ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (боржник) уклали тристоронній Договір № 16/12 про відступлення права вимоги (цесії) (далі - договір про відступлення права вимоги) за Договором № 55-15 від 30.11.2011.

Відповідно до п. 1.1. договору про відступлення права вимоги первісний кредитор відступає, а новий кредитор стає кредитором, набуваючи право вимоги належне первісному кредиторові, що закріплене в договорові № 55-15 від 30.11.2011 (далі - Основний договір).

Згідно з п.1.2. договору про відступлення права вимоги новий кредитор одержує право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за основним договором, в тому числі право вимоги, щодо сплати суми в розмірі 1 675 480,99 грн за поставлений товар за основним договором.

Відповідно до п. 1.3. договору про відступлення права вимоги новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язання, згідно основного договору. Крім того, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплатити штрафних санкцій передбачених основним договором при неналежному виконання зобов`язань передбачених основним договором, та сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

01.01.2017р. між товариством з обмеженим відповідальністю «К-2» Інветстмент» та дочірнім підприємством «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» було підписано акт звірки розрахунків, яким підтверджена існуюча заборгованість ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» перед ТОВ «К-2» Інвестмент» у розмірі 1 675 480,99 грн.

ТОВ «К-2» Інвестмент» зверталось до ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з листами-вимогами від 02.11.20117 та 07.12.2018 про погашення заборгованості

Позивач отримав від відповідача лист від 19 квітня 2019 року № 09/1960, в якому ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» вказує, що згідно даних бухгалтерського обліку станом на 19.04.2019 рахується заборгованість перед позивачем в розмірі 1 675 480,99 грн. Продаж майна запланований на IV квартал 2019 року, що дасть змогу ДП «Київське обласне дорожнє управління» поступово та систематично сплачувати кредиторську заборгованість.

Позивач стверджує, що відповідач зобов`язання з оплати товару не виконав, у зв`язку із чим просить стягнути з нього 1 675 480,99 грн заборгованості за договором поставки №55-15 від 30.11.2017, право вимоги за яким перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю "К-2" Інвестмент" за договором про відступлення права вимоги (цесії) №16/12 від 16.03.2015.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання договору поставки №55-15 від 30.11.2011 ТОВ "Артемсіль Регіон-СК" здійснило поставку товару, який прийнятий відповідачем, що підтверджується підписаними представниками та скріпленими печатками підприємств видатковими накладними, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, відповідач всупереч договору поставки своє зобов`язання зі своєчасної оплати поставленого товару в повному обсязі не виконав, що не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 1 675 480,99 грн.

Вказаний розмір заборгованості визнаний відповідачем також у договорі № 16/12 про відступлення права вимоги (цесії) від 16.03.2015 та актах звірки розрахунків від 01.01.2015 та від 01.01.2017.

Доказів погашення заборгованість у розмірі 1 675 480,99 грн відповідачем суду не надано.

Також судом встановлено, що відповідно до договору про відступлення права вимоги (цесії) №16/12 від 16.03.2015 позивач став новим кредитором у зобов`язанні та набував право вимагати від відповідача належного виконання всіх зобов`язань за договором поставки №55-15 від 30.11.2011, в тому числі право вимоги, щодо сплати суми в розмірі 1 675 480,99 грн за поставлений товар.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, з наведеного вбачається, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до боржника щодо належного виконання обов`язку на суму 1 675 480,99 грн за договором поставки 55-15 від 30.11.2011.

Відповідачем належними до допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України факту наявності заборгованості за договорами поставки у розмірі 1 675 480,99 грн., а також факту переходу до позивача права вимоги до відповідача за договорами поставки не спростовано.

У відзиві відповідач виклав заперечення проти нарахування штрафних санкцій, що не є предметом спору у даній справі та не спростовує заявлених позовних вимог, а тому не приймається судом до уваги.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача в розмірі 1 675 480,99 грн за поставлений товар, відповідачем не надано доказів оплати позивачу суми боргу в розмірі 1 675 480,99 грн. суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (03151, м. Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 11-А; ідентифікаційний код 33096517) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "К-2" Інвестмент" (04107, м. Київ, вулиця Багговутівська, будинок 4, офіс 51; ідентифікаційний код 20601776) заборгованість в сумі 1 675 480 грн 99 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 25 132 грн 21 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 25.10.2019.

Суддя А.І. Привалов