ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2019 р. Справа№ 910/13233/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Яковлєва М.Л.

Куксова В.В.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача:Дорошенко С.О. за довіреністю від 02.10.2019; Чичов О.С. ліквідатор

від відповідача: Істамінова І.В. за довіреністю від 28.03.2019;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.05.2019

у справі №910/13233/17 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення"

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області - Завалієв Артем Анатолійович

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30 травня 2019 року задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" про видачу наказу в поворот виконання рішення господарського суду м. Києва від 17.05.2018 р.

Видано наказ в поворот виконання рішення господарського суду м.Києва від 17.05.2018 р.

Стягнуто з Акціонерного банка Комерційний "ПРИВАТБАНК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" раніше стягнуті грошові кошти у сумі 6 355 237,25 грн. на підставі рішення господарського суду м. Києва від 17.05.2018 р., виконавчого провадження №54139457 щодо виконавчого напису за реєстровим номером №1474, який вчинено 20.02.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" відповідно до умов кредитного договору №DNH2LKI0591 від 08.04.2014 р. коштів у сумі 810743249,87 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 181 080 000,00 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 41 546 206,03 грн.; заборгованості з пені у розмірі 179 101 781,37 грн.; переоцінка кредиту у розмірі 408 815 262,47 грн., стягнення здійснюється на період з 08.04.2014 по 16.02.2017р.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та зупинити дію оскаржуваної ухвали до її перегляду в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було порушено норми процесуального права, оскільки розгляд заяви позивача про поворот виконання рішення здійснювався без належного повідомлення відповідача та без направлення йому копії заяви; підставою для повороту виконання рішення є його виконання та подальше скасування судами вищих інстанцій, проте, у даній справі наказ не видавався і стягнення за рішенням не проводилось; отримані кошти за виконавчим написом були направлені на погашення заборгованості позивача за кредитним договором у зв`язку із чим зменшений розмір кредиторських вимог у справі про банкрутство позивача.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення, посилаючись на те, що позивач не направляв відповідачу копію заяви, оскільки не зобов`язаний це робити, однак відповідач повинен був знати про наявність заяви, оскільки суд направляв відповідачу ряд ухвал по її розгляду (від 18.04.2019 про призначення на 16.05.2019, від 18.04.2019 про зупинення до розгляду відводу, від 15.05.2019 про відмову у задоволенні відводу); у законодавстві відсутня норма, яка регулює порядок повороту виконання виконавчого напису нотаріуса, тому за аналогією закону застосована норма про поворот виконання рішення; відповідачем не зменшувались кредиторські вимоги до позивача на суму, стягнуту за виконавчим написом. Також у відзиві заявлено клопотання про витребування у відповідача копії заяви про визнання кредиторських вимог у справі про банкрутство позивача.

Третя особа була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, однак, представника не направила, відзив на апеляційну скаргу не подала.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача (апелянта) у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, просила її задовольнити.

Представники позивача у судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві. Також підтримали викладене у відзиві клопотання про витребування доказів - копії заяви відповідача про визнання кредиторських вимог у справі про банкрутство позивача.

Клопотання позивача про витребування доказів відхилено судом, оскільки заявник не обґрунтував неможливість самостійного подання вказаного доказу, а також вчинення відповідних процесуальних дій в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Відповідно до частини третьої статті 6 цього Закону, суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Оскільки у матеріалах оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 30.05.2019, які надійшли до апеляційного господарського суду, відсутні копії судових рішень, які приймались судами у даній справі і на які посилаються сторони, апеляційний господарський суд при розгляді справи використовує тексти судових рішень, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, за номерами справ.

Так, з судових рішень вбачається, що у серпні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про визнання виконавчого напису, вчиненого 20.02.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" грошових коштів у сумі 810 743 249,87 грн за кредитним договором №DNH2LKI05491 від 08.04.2014, таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.10.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 27.02.2018 рішення господарського суду м. Києва від 20.10.2017 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 скасовані і справа № 910/13233/17 передана на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.05.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Київський апеляційний господарський суд постановою від 22.08.2018 скасував рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2018 та прийняв нове рішення, яким позов задовольнив.

Визнав виконавчий напис, вчинений 20.02.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим А.А. на кредитному договорі №DNH2LKI0591 від 08.04.2014, зареєстрований в реєстрі за № 1474, про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню. Стягнув з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ТОВ "Ключове рішення" 1600,00 грн судового збору за подання позову та 2 400,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду від 29.01.2019 постанова Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2018 залишена без змін.

Отже, предметом розгляду даної справи були вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

01 листопада 2018 року від товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" до господарського суду міста Києва надійшла заява про видачу наказу в поворот виконання рішення господарського суду м. Києва від 17.05.2018.

Обґрунтовуючи подану заяву позивач послався на те, що:

- 21.06.2017 Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 54139457 про стягнення з ТОВ "Ключове рішення" на користь ПАТ "КБ "Приватбанк" коштів в розмірі 5810743,49 грн., за заявою ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 14.06.2017 р. №19, на підставі виконавчого напису від 20.02.2017 року приватного нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. за реєстровим номером № 1474 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК" відповідно до умов кредитного договору №DNH2LKI0591 від 08.04.2014 р. коштів у сумі 810743249,87 грн;

- 22.06.2017 було винесено постанову про арешт рухомого та нерухомого майна боржника, згідно виконавчого провадження № 54139457, а 26.06.2017 р. винесено постанова про арешт коштів боржника;

- 18.09.2018 Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 54139457;

- під час здійснення виконавчого провадження №54139457, з ТОВ "Ключове рішення" було стягнуто 6355237,25 грн., що підтверджується копіями меморіальних ордерів;

- оскільки виконавчий напис був визнаний таким, що не підлягає виконанню, все стягнуте з позивача за вказаним виконавчим написом підлягає поверненню на підставі ст. 333 ГПК України.

Листом від 06.11.2018 заявнику було повідомлено про те, що справа №910/13233/17 перебуває у Верховному Суді і вказана заява буде розглянута після повернення зазначеної справи до господарського суду м. Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2019 заява про видачу наказу в поворот виконання рішення призначена до розгляду на 16.05.2019.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.05.2019 розгляд заяви зупинений до вирішення питання про відвід судді Пінчука В.І.

Ухвалою від 15.05.2019 у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" про відвід судді Пінчука В.І. відмовлено.

Ухвалою від 24.05.2019 поновлений розгляд заяви та призначене судове засідання на 30.05.2019.

Оскаржуваною ухвалою господарського суду міста Києва від 30.05.2019 задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" про видачу наказу в поворот виконання рішення господарського суду м. Києва від 17.05.2018. Видано наказ в поворот виконання рішення господарського суду м.Києва від 17.05.2018.

Стягнуто з Акціонерного банка Комерційний "ПРИВАТБАНК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" раніше стягнуті грошові кошти у сумі 6 355 237,25 грн. на підставі рішення господарського суду м. Києва від 17.05.2018 р., виконавчого провадження №54139457 щодо виконавчого напису за реєстровим номером №1474, який вчинено 20.02.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" відповідно до умов кредитного договору №DNH2LKI0591 від 08.04.2014 р. коштів у сумі 810743249,87 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 181 080 000,00 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 41 546 206,03 грн.; заборгованості з пені у розмірі 179 101 781,37 грн.; переоцінка кредиту у розмірі 408 815 262,47 грн., стягнення здійснюється на період з 08.04.2014 по 16.02.2017р.

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції, з посиланням на ч.10 ст. 333 ГПК України, визнав її обґрунтованою.

Проте, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для повороту виконання рішення з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 333 ГПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю;задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

За приписам частини 9 статті 333 ГПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною 10 статті 333 ГПК України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем (частини 5, 6 статті 333 ГПК України).

Таким чином, положення ст. 333 ГПК України встановлюють вичерпні підстави для повороту виконання рішення.

Сама назва інституту "Поворот виконання" вказує на те, що скасований судовий акт має бути дійсно виконаний, і дійсно можуть настати несприятливі наслідки для відповідача.

Вимагати повороту виконання може не лише відповідач, а й інша особа, чиї права відсутністю такого повороту порушуються.

У рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2011 справі № 13-рп/2011 (справа № 1-25/2011) зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна і виконання дій) відпала.

Таким чином, поворот виконання судового рішення - це процесуальна дія, яка полягає у повному або частковому відновленні первісного становища відповідача (або особи, з якої відбулось стягнення). У результаті суд зобов`язує позивача (або особу, на користь якої відбулось стягнення) повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Однак, у даній справі жодними скасованими судовими рішеннями не стягувались кошти з позивача на користь відповідача, а рішення не перебували на примусовому виконанні, отже, відсутні правові підстави для повороту виконання рішення.

Доводи позивача про необхідність застосування аналогії закону у зв`язку із відсутністю інших способів судового захисту, є хибними, оскільки згідно правових позицій Верховного Суду (постанова від 06.03.2019 у справі №910/1531/18) у разі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнуті на його виконання кошти підлягають поверненню в порядку ст.1212 ЦК України.

Отже, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови порушені норми ст.333 ГПК України.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст. 277 ГПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Положеннями ч. 10 ст. 333 ГПК України встановлено обов`язковість повідомлення про судове засідання боржника та стягувача.

Однак, матеріали оскарження не містять доказів належного повідомлення відповідача про призначення розгляду заяви на 30.05.2019, заява була розглянута за відсутності представника відповідача і відповідач свою апеляційну скаргу обґрунтовує, у тому числі, і цією підставою.

За таких обставин ухвалу Господарського суду міста Києва від 30 травня 2019 року визнати законною та обґрунтованою не можна, а тому вона підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду. Отже, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.287 ГПК України ухвали суду першої інстанції про поворот виконання чи відмову у повороті виконання після їх перегляду в апеляційному порядку не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Скасувати ухвалу господарського суду м.Києва від 30.05.2019р.

У задоволенні заяви ТОВ "Ключове рішення" про поворот виконання рішення господарського суду м.Києва від 17.05.2018 відмовити.

Матеріали справи повернути до господарського суду м.Києва

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 22.10.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді М.Л. Яковлєв

В.В. Куксов