УХВАЛА

24 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 927/901/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фермерського господарства "Солонівське" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 (повний текст складено 06.09.2019)

за позовом Фермерського господарства "Солонівське"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелена Долина Полісся"

про визнання права власності на врожай та стягнення 71 133,32 грн.,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2019 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Фермерським господарством "Солонівське" подано касаційну скаргу на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 у справі №927/901/18 безпосередньо до Касаційного господарського суду.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу касаційної скарги між суддями від 22.10.2019 у справі № 927/901/18 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Фермерського господарства "Солонівське", колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з наступних підстав.

Суд нагадує про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Brualla Gomez de La Torre v. Spain, 19.12.1997, Repotrs 1997-VIII, п. 35).

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 встановлено у розмірі 1921,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову в даній справі є визнання права власності на врожай жита 2018 року у кількості 21,184 тонни, вартістю 63 704,52 грн. та стягнення 71 133,32 грн. збитків, а, отже, ціна позову у справі №927/901/18 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ГПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ГПК України. Наявності таких випадків з матеріалів даної касаційної скарги не вбачається і скаржником не наведено та не обґрунтовано.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Скаржник вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

В обґрунтування позивач зазначив, що у разі залишення рішень судів попередніх інстанцій в силі, існує ризик того, що це фактично узаконить крадіжку врожаю осіб, які здійснювали його вирощування на орендованих земельних ділянках, що були здані в оренду органами місцевого самоврядування як не витребуваних паїв тими особами, які в подальшому орендували ці земельні ділянки у осіб, які виділили їх в натурі. Проте, сам врожай був посіяний особами, які цілком правомірно володіли цими земельними ділянками на час здійснення такого засівання. Це в свою чергу є беззаперечним ризиком для суб`єктів господарювання чи бажаючих взяти в оренду не витребувані паї, оскільки в цьому випадку вони залишаються зовсім беззахисні в правовому полі. Вважає, що позивач цілком правомірно користувався земельною ділянкою на час її засівання, натомість відповідач отримав право користування такою земельною ділянкою за декілька місяців для збору врожаю, спеціально дочекався його стиглості та цілком протиправно зібрав його, не вчинивши інших дій спрямованих на відновлення своїх прав в межах та спосіб передбачений законодавством.

Також у касаційній скарзі заявник зазначає, що вказана справа має виняткове значення для позивача, адже в даному випадку він очікує на справедливість, оскільки його позбавили права власності на врожай, який саме він виростив на земельних ділянках орендованих у держави. Вказує, якщо державним органом невірно зареєстровано ці земельні ділянки то він не має нести відповідальність за такі її дії та має цілком законне право на захист власних інтересів. Більше того, відповідач, не є власником земельних ділянок, а лише такий же користувач, жодним чином не має будь-якого права на вирощений позивачем врожай.

Касаційний господарський суд вважає, що наведені у касаційній скарзі доводи, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки скаржником, зокрема, не надано доказів відсутності єдиної правозастосовчої практики по аналогічним спорам, та наведені заявником у касаційні скарзі доводи, з огляду зокрема і на суму заявлених вимог, не дають підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для скаржника, тому у Суду відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

З урахуванням наведеного колегія суддів доходить висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фермерського господарства "Солонівське" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 у справі № 927/901/18, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фермерського господарства "Солонівське" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 у справі № 927/901/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський