ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2019 р. Справа№ 911/546/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Суліма В.В.

Кропивної Л.В.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 19.09.2019

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп»

на рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2019 (повний текст рішення складено 14.06.2019)

у справі №911/546/19 (суддя Карпечкін Т.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Хімекспрес»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп»

про стягнення 389 107,01 грн

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Хімекспрес» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (далі - відповідач-1) про стягнення 389 107,01 грн за договором №1І034518 від 06.10.2016, з яких 181 192,64 грн - основна заборгованість, 142 205,41 грн пені, 14 052,95 грн 3% річних та 51 656,01 грн інфляційних втрат.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки в частині оплати поставленого товару.

1.3. Відповідач проти позову заперечив та вказував на те, що у спірних видаткових накладних наявні недоліки, що стало підставою для затримки розрахунків за поставлений товар. Також відповідач посилався на наявність нереалізованого товару, поставленого згідно спірних видаткових накладних, строк оплати яких у відповідності до п. 7.9 договору ще не настав. Крім того, відповідач заперечував проти визнання позовних вимог шляхом підписання акту звірки взаєморозрахунків, який, за його твердженням, свідчить про кількість саме поставленого, а не реалізованого товару.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судами

2.1. 06.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Хімекспрес» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (покупець) укладено договір №1І034518, згідно з п. 1.1 якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, у відповідності до замовлень покупця поставити товар, а покупець зобов`язався прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, які не можуть перевищувати цін, погоджених сторонами у специфікації. Поставка товару постачальником здійснюється з метою його оптово/роздрібної реалізації покупцем через мережу магазинів «Фуршет».

2.2. Відповідно до п. 3.7.1 договору у випадку, якщо товар не виходить на необхідний рівень продаж в мережі Фуршет для вказаної категорії товару або якщо товар не був реалізований на протязі строку його придатності, або товар виявився не якісним при тестуванні, покупець направляє на адресу уповноваженого представника постачальника повідомлення про обсяг та причини повернення товару, який постачальник зобов`язаний протягом 5 календарних днів з моменту одержання повідомлення від покупця, вивезти такий товар зі складу покупця.

2.3. Пунктом 5.1 договору визначено, що перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця.

2.4. Відповідно до п. 7.1 договору покупець оплачує товар, що поставляється за цінами погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних. Ціна на товар в специфікації вказується в гривнях. Ціна повинна відповідати законодавству України та включати не більше 2-х знаків коми (ціна без ПДВ та з ПДВ).

2.5. Згідно з п. 7.9 договору оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування кошів на банківський рахунок постачальника щосереди кожні 14 днів після реалізації товару.

2.6. Згідно з п. 7.13 договору не рідше ніж кожні три місяці, з моменту укладення договору, сторони зобов`язані підписувати Акти звірки взаєморозрахунків. Акти звірки розрахунків по цьому договору підписуються не пізніше кожного 30 числа першого місяця наступного кварталу.

2.7. На виконання зобов`язань за договором позивачем за період з 27.10.2016 по 03.01.2018 було поставлено відповідачу товар на загальну суму 881 166,24 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

2.8. Відповідач за поставлений товар розрахувався частково на суму 620 668,63 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками за період з 07.12.2016 по 20.08.2018, та частково провів зарахування зустрічних однорідних вимог з позивачем на загальну суму 79 304,97 грн.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у справі №911/546/19 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Хімекспрес» 181 192,64 грн основного боргу, 13 692,25 грн 3% річних, 50 024,62 інфляційних втрат та 3 673,65 грн судового збору. В задоволенні решти позову відмовлено.

3.2. Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив, що відповідно до договору поставки перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця. Врахувавши наявність акту перевірки взаєморозрахунків по спірному договору за період з 01.01.2016 по 26.04.2019, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 181 192,64 грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу.

Разом з тим, оскільки позивач підставою для стягнення пені зазначив підписаний сторонами протокол розбіжностей до договору №11032342 від 06.10.2016, місцевий господарський суд, встановивши, що поданий протокол розбіжностей не стосується спірного договору, відмовив в задоволенні позовних вимог в цій частині. Також, судом було виявлено помилки в нарахуванні 3% річних та інфляційних, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення з відповідача основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат, та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

4.2. Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що місцевим господарським судом не було доведено обставини, які мають значення для справи. Апелянт зазначає, що акт перевірки розрахунків, на який послався суд при прийнятті оскаржуваного рішення, підписаний невідомою особою з боку відповідача, а тому не може бути прийнятий судом в якості доказу на підтвердження наявності заборгованості відповідача. Також відповідач стверджує, що з поданого акту неможливо встановити, чи настав строк оплати за поставлений товар, оскільки умовами договору поставки передбачено, що оплата за товар здійснюється після його реалізації.

4.3. Скаржник також зазначає, що з поданих позивачем видаткових накладних не вбачається за можливе ідентифікувати особу представника покупця, оскільки в них наявний лише підпис та нерозбірливо написано прізвище, що в свою чергу виключає можливість перевірити повноваження особи, яка отримала товар.

4.4. Також відповідач стверджує, що в матеріалах справи відсутня інформація щодо конкретних дат та сум реалізації поставленого товару, а тому в силу положень п. 7.9 договору поставки визначити конкретні дати виникнення у відповідача обов`язку оплати, що є необхідним для визначення періоду прострочення та перевірки правильності здійснення розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, є неможливим, а тому, на думку скаржника, судом неправомірно частково задоволено позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

5. Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги

5.1. Від позивача відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 19.07.2019 відповідач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у справі №911/546/19.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» на рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2019 у справі №911/546/19, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань до 11.09.2019.

6.3. 12.09.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» подано заяву про закриття апеляційного провадження, яка мотивована тим, що на момент відкриття Північним апеляційним господарським судом апеляційного провадження у справі між сторонами відсутній предмет спору, що підтверджується постановою приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 15.08.2019 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2019 у справі №911/546/19.

6.4. Вказана заява відповідача апеляційним господарським судом залишена без розгляду на підставі ст. 118 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що заява про закриття апеляційного провадження подана з пропущенням встановленого судом процесуального строку, без відповідного клопотання про продовження такого строку.

6.5. Представник відповідача у судове засідання 19.09.2019 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

6.6. Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч.1, п.1 ч.3 ст.202, ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки відповідач, що не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Участь представника відповідача, у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

6.7. Представник позивача у судовому засіданні 19.09.2019 надав суду пояснення по справі, в яких проти задоволення апеляційної скарги заперечив, та просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

7. Застосоване законодавство

7.1. Цивільний кодекс України

Частинами 1, 3 статті 212 Цивільного кодексу України встановлено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

Згідно з ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), зобов`язання строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

7.2. Господарський кодекс України

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включаються додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

7.3. Господарський процесуальний кодекс України

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Колегія суддів апеляційного господарського суду критично оцінює доводи відповідача про те, що акт перевірки взаєморозрахунків від 26.04.2019 не є документом, який підтверджує наявність заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки підписаний з боку відповідача не уповноваженою особою. Як зазначено місцевим господарським судом, за наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача в сумі 181 192,64 грн, яка останнім визнана в акті звірки взаєморозрахунків. Судова колегія звертає увагу на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем не заперечувалося, що акт перевірки взаєморозрахунків підписано не уповноваженою особою, а тому вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку вказаному доказу.

Відтак, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заборгованість відповідача в сумі 181 192,64 грн перед позивачем за договором №1І034518 від 06.10.2016 підтверджена матеріалами справи та не спростована відповідачем під час розгляду справи.

8.3. Доводи відповідача стосовно наявних недоліків видаткових накладних апеляційний господарський суд відхиляє, оскільки вказані недоліки не є підставою для невизнання спірних поставок товару, адже такий товар було прийнято відповідачем без зауважень.

8.4. Як зазначено місцевим господарським судом, поставка товару на користь відповідача відбулася ще у 2016-2018 роках, що підтверджується матеріалами справи. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач звертався до позивача із повідомленням про вивезення поставленого товару та/або надавав звіти про реалізацію та псування товару. Місцевий господарський суд дійшов висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, про наявність ознак зловживання відповідачем правом на оплату по факту реалізації товару, адже відповідач не надавав позивачу відомостей щодо реалізації, поверенння, псування, недоліків товару, що є свідченням приховування, перешкоджання з`ясуванню обставин, від настання яких залежить виникнення його обов`язку з оплати отриманого товару, що може кваліфікуватися судом як недобросовісне перешкоджання відповідачем встановлення цієї обставини, що є для нього невигідним.

Апеляційний господарський суд враховує положення ч. 3 ст. 212 Цивільного кодексу України, відповідно до якого якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала. Відтак, колегія суддів зазначає, що обов`язок відповідача оплатити поставлений товар є таким, що настав, та доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються.

8.5. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач також стверджує, що в силу положень п. 7.9 договору №1І034518 від 06.10.2016 визначити конкретні дати виникнення у відповідача обов`язку оплати, що є необхідним для визначення періоду прострочення та перевірки правильності здійснення розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, неможливо, а тому, на думку скаржника, судом неправомірно частково задоволено позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Зазначені висновки скаржника колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачем до позовної заяви додано детальний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат із зазначенням дат виникнення заборгованостей, окремо за кожною видатковою накладною, який перевірено місцевим господарським судом та з яким погоджується суд апеляційної інстанції.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. З урахуванням викладеного, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що судом першої інстанцій правомірно встановлено заборгованість відповідача в сумі 181 192,64 грн, яка останнім визнана в акті звірки взаєморозрахунків, а також судом здійснено правильний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.

9.2. Оскільки доводи апеляційної скарги щодо неповноти встановлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, під час вирішення справи в суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст. 277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» на рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2019 у справі №911/546/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2019 у справі №911/546/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп».

4. Матеріали справи №911/546/19 повернути до Господарського суду Київської області.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 21.10.2019.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді В.В. Сулім

Л.В. Кропивна