ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року Справа № 923/728/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін, справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "БілоцерківМаз" (м. Біла Церква Київської області),

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Баланюк Яни Олександрівни (м. Херсон),

про стягнення 15 017 грн. 46 коп.,

учасники справи не викликались (не повідомлялись).

Позивач 28.08.2019 року звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача борг в розмірі 15 017 грн. 46 коп., а саме: 13 080 грн. 00 коп. авансу, 573 грн. 00 коп. 3 проценти річних, 1364 грн. 46 коп. інфляційні збитки, а також происть розглянути позовну заяву у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2019 року, справу розподілено судді Гридасову Ю.В.

Ухвалою суду від 29.08.19 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до приписів частин 3, 5 ст. 252 ГПК України (зі змінами та доповненнями), без проведення судового засідання. Крім того, учасникам справи, відповідно до ст. 251, 252 ГПК України, встановлено строк для надання суду заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань.

Повне рішення у справі ухвалено 25.10.19.

Позивач у позовній заяві та відповіді на відзив посилається на наступні обставини:

відповідно до заявки Позивача сторонами узгоджені умови транспортно - логістичних послуг, зокрема: ФИН-28101, м. Пори, вул. Конепаянранта, 2А, Фінляндія - м. Херсон, вул. Тираспільська, 1; дата та місце завантаження - 08.03.2018 ФИН-2801, м. Пори, вул. Конепаянранта, 2А, Фінляндія; вартість перевезення та порядок розрахунку - 65 400,00 грн. 20% оплата по завантаженню та 80% протягом одного банківського дня з моменту розвантаження; дата розвантаження - 12.03.2018р.; адреса розвантаження - м. Херсон, вул. Тираспільська, 1, текст заявки підписано повноважними представниками сторін та скріплено відтисками печаток;

з метою виконання договірних умов та на підтвердження укладання Договору Відповідач виставив Позивачу рахунок № 1 від 07.03.18р.;

Позивач платіжним дорученням № 3820 перерахував на розрахунковий рахунок Відповідача 20% авансову оплату в розмірі 20% від суми договору в розмірі 13080,00грн.;

12.03.2018 року на електронну адресу Позивача надійшов лист від Компанії "Сампо Розенлев ЛТД" - Продавця-Постачальника згідно, якого зазначено, що з 08.03.2018 року по 12.03.2018 року на територію Постачальника автотранспортний засіб ДАФ НОМЕР_2 НОМЕР_1 (транспорт Відповідача) не заїжджав;

таким чином, як стверджує Позивач, Відповідач не виконав договірні зобов`язання в частині забезпечення транспорту в точці завантаження (м. Порі Фінляндія);

за розрахунком Позивача, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає 15 017,46грн.: з яких 13080 000 грн. - основний борг (сплачений аванс); 573.00 грн. - 3 проценти річних; 1364.46 грн. - інфляційні збитки.

Відповідач, повідомлений про строк подання відзиву належним чином, відповідно до ст. ст. 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, шляхом направлення ухвали суду рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку (ухвала суду від 29.08.19 отримана Відповідачем 04.09.19, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення), не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк, без поважних причин не подав.

Відповідно до положень частини 9 статті 165 ГПК України: "У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами."

Позивачем під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

28.08.19 - позов.

Відповідачем під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

не подавались.

З`ясувавши обставини на які позивач посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2018 року між ТОВ НВП "БІЛОЦЕРКІВМАЗ" (надалі за текстом рішення - Позивач, Замовник) та ФОП Баланюк Яна Олександрівна (надалі за текстом рішення - Відповідач, Виконавець) було укладено Договір надання послуг № 07/03/18-01 (надалі за текстом рішення - Договір).

Даний договір було направлений Позивачем для підписання Відповідачу однак, станом на дату звернення до суду, підписаний примірник договору від Відповідача не повернувся.

Відповідно до умов Договору Виконавець зобов`язується надати Замовнику транспортні послуги по доставці вантажу вказаного в заявці ЗАМОВНИКА № 1/2018 від 07.03.2018 року (надалі за текстом рішення - Вантаж), власним транспортом, в місце визначене у вищевказаній заявці.

Відповідно до Заявки Позивача сторонами узгоджені умови транспортно - логістичних послуг, зокрема: ФИН-28101, м. Пори, вул. Конепаянранта, 2А, Фінляндія - м. Херсон, вул. Тираспільська, 1; дата та місце завантаження - 08.03.2018 ФИН-2801, м. Пори, вул. Конепаянранта, 2А, Фінляндія; вартість перевезення та порядок розрахунку - 65 400,00 грн. 20% оплата по завантаженню та 80% протягом одного банківського дня з моменту розвантаження; дата розвантаження - 12.03.2018р.; адреса розвантаження - м. Херсон, вул. Тираспільська, 1. Текст заявки підписано повноважними представниками сторін та скріплено відтисками печаток.

На підтвердження укладання Договору Відповідач виставив Позивачу рахунок № 1 від 07.03.18р.

Таким чином, між Позивачем та відповідачем укладено правочин в спрощеній формі, що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 181 ГК України.

Як стверджує Позивач у позовній заяві, платіжним дорученням № 3820 він перерахував на розрахунковий рахунок Відповідача авансову оплату в розмірі 20% від суми договору в розмірі 13080,00грн. Разом з тим, матеріали справи не містять зазначеного платіжного доручення.

12.03.2018 року на електронну адресу Позивача надійшов лист від Компанії "Сампо Розенлев ЛТД" - Продавця-Постачальника згідно, якого зазначено, що з 08.03.2018 року по 12.03.2018 року на територію Постачальника автотранспортний засіб ДАФ НОМЕР_2 НОМЕР_1 (транспорт Відповідача) не заїжджав.

Враховуючи невиконання Відповідачем договірних зобов`язань з метою врегулювання спору Позивачем на адресу Відповідача направлялись наступні вимоги: лист про повернення сплаченого авансу вих. № 07/102 від 12.03.18р.; вимога вих. № 05/162 від 03.04.2018р.; претензія вих. № 05/328 від 17.07.18р.; претензія вих. № 05/424 від 31.08.18р.

Зазначені вимоги/претензії залишились без задоволення.

Станом на дату звернення до суду аванс в розмірі 13080,00грн. на розрахункові рахунки Позивача не повернутий.

За розрахунком Позивача, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає 15 017,46грн.: з яких 13080 000 грн. - основний борг; 573.00 грн. - 3 проценти річних; 1364.46 грн. - інфляційні збитки.

В обгрунтування позовних вимог Позивач посилаєтьс, зокрема, на положення ст. 1212 та 625 ЦК України.

Аргументи, наведені позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову не приймаються судом, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного сторонами Договору та вимогам законодавства, а викладені у позовній заяві обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, в частині здійснення Позивачем авансового платежу.

Строк дії договору та строк виконання зобов`язання за договором не є тотожними, а закінчення строку дії договору не є підставою припинення зобов`язань за ним.

У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадання достатньої правової підстави, чого в цьому спорі судом не було встановлено.

У даному випадку відмова Замовника (Позивача) від Договору або від прийняття виконання зобов`язання за Договором могли бути підставою для вимоги про повернення сплаченого авансу на підставі статті 1212 ЦК України (така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.08.2018 по справі №910/9055/17).

Однак, як свідчать матеріали справи, припинення зобов`язання за договором або відмова кредитора від прийняття виконання зобов`язання за договором не відбулись.

За вказаних обставин у Відповідача не виникло грошове зобов`язання щодо повернення авансу, та відповідно не виникло зобов`язання щодо сплати інфляційних та 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Норми права застосовані судом.

Відповідно до Закону «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу... .

Статтею 934 ЦК України передбачено, що за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Відповідно до приписів вказаної глави ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом та повертається у тому розмірі у якому вона була надана.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання... .

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

визнання права;

визнання правочину недійсним;

припинення дії, яка порушує право;

відновлення становища, яке існувало до порушення;

примусове виконання обов`язку в натурі;

зміна правовідношення;

припинення правовідношення;

відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

відшкодування моральної (немайнової) шкоди',...»

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З`ясувавши викладені обставини, дослідивши подані докази, оцінивши аргументи учасників справи, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду не були порушені відповідачем, тому заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У даному випадку судові витрати покладаються на Позивача.

З урахуванням викладених обставин та норм права, керуючись ст. ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 247 - 252, 256, 257, підпунктами 17.1, 17.5. підпункту 17, пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення, через місцевий суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Дата складання повного рішення 25.10.19.

Суддя Ю.В. Гридасов