ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 905/662/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В. А. - головуючого, Багай Н. О., Дроботової Т. Б.,

здійснивши розгляд у письмовому провадженні касаційної скарги Служби автомобільних доріг у Донецькій області

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 01.08.2019 (судді: Медуниця О. Є., Барбашова С. В. , Чернота Л. Ф.)

та рішення Господарського суду Донецької області від 03.06.2019 (суддя Зекунов Е.В.)

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялта Град Строй"

до Служби автомобільних доріг у Донецькій області

про стягнення 224 919,38 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Ялта Град Строй" (далі - ТОВ "Ялта Град Строй") звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Служби автомобільних доріг у Донецькій області про стягнення 224 919,38 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Служба автомобільних доріг у Донецькій області порушила строки здійснення оплати за договором про закупівлю послуг за державні кошти від 16.04.2013 № 2-19, у зв`язку з чим ТОВ "Ялта Град Строй" нарахувало за період з 01.06.2018 по 28.11.2018 інфляційні втрати в розмірі 167577,09 грн та 57342,29 грн трьох процентів річних.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Господарського суду Донецької області від 03.06.2019, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.08.2019, позовні вимоги ТОВ "Ялта Град Строй" задоволено повністю. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області 167577,09 грн інфляційних втрат та 57342,29 грн трьох процентів річних. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

2.2. Задовольняючи позов, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення, у зв`язку з чим позивачем правомірно на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нараховані на стягнуто за рішенням суду інфляційні втрати у розмірі 167577,09 грн та три проценти річних у розмірі 57342,29 грн за період прострочення з 01.06.2018 по 28.11.2018.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись із судовими рішеннями, Служба автомобільних доріг у Донецькій області у касаційній скарзі просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 01.08.2019 та рішення Господарського суду Донецької області від 03.06.2019 і ухвалити нове судове рішення, яким зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовими рішеннями за кримінальним провадженням № 0000435, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 110-2 та частиною другою статті 204 Кримінального кодексу України відносно ТОВ "Ялта Град Строй".

3.2. Наведені у касаційній скарзі доводи обґрунтовано тим, що у прохальній частині позову ТОВ "Ялта Град Строй" просить стягнути грошові кошти на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 у Краматорській філії ПАТ "КБ "Приватбанк", у той час як ухвалою від 11.07.2018 у справі № 761/25729/18 накладено арешт на майно ТОВ "Ялта Град Строй" та вказаний рахунок, грошові кошти з якого за матеріалами слідчого підрозділу СБУ та Держфінмоніторингу можуть спрямовуватися на фінансування тероризму. Оскільки на теперішній час арешт зі вказаного рахунку не знятий, скаржник вважає за необхідне зупинити провадження у справі до притягнення винних осіб до відповідальності або закриття кримінального провадження.

На думку заявника, суди попередніх інстанцій у порушення положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України не прийняли до уваги судові рішення щодо відмови у знятті арешту з рахунків позивача, які набрали законної сили, та безпідставно відмовили в задоволення клопотання Служби автомобільних доріг у Донецькій області про зупинення провадження у справі.

4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

4.1. Дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи і заперечення на неї, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

4.2. Як убачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, між ТОВ "Ялта Град Строй", як учасником, та Службою автомобільних доріг у Донецькій області, як замовником, 16.04.2013 укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти № 2-19 (далі - договір № 2-19), за умовами якого учасник зобов`язався протягом 2013-2014 років виконати послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги Красний Лиман - Артемівськ - Горлівка, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити такі послуги.

4.3. Відповідно до пункту 3.1 договору № 2-19 його ціна становить 11 083 996,15 грн, у тому числі ПДВ 20 % 1 847 332,69 грн.

4.4. Пунктом 4.1 договору № 2-19 передбачено, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником протягом 20 банківських днів, при наявності коштів на бюджетних рахунках, після підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2).

4.5. До акта приймання виконаних будівельних робіт додається довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф. КБ-3) (пункт 4.2 договору № 2-19).

4.6. Згідно з пунктом 5.1 договору № 2-19 строк надання послуг - до 31.12.2014 року.

4.7. Рішенням Господарського суду Донецької області від 24.01.2017 у справі № 905/3238/16, що набрало законної сили, позовні вимоги ТОВ "Ялта Град Строй" задоволені повністю. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь ТОВ "Ялта Град Строй" заборгованість за договором № 2-19 у сумі 3 854 500,11 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 57 817,50 грн.

4.8. Також, рішенням Господарського суду Донецької області від 27.11.2017 у справі № 905/2190/17 задоволено частково позовні вимоги ТОВ "Ялта Град Строй" до Служби автомобільних доріг у Донецькій області, а саме: стягнуто три проценти річних у розмірі 345 004,16 грн за період з 21.09.2014 по 14.09.2017, інфляційні втрати у розмірі 3 353 754,98 грн за період з 01.10.2014 по 31.08.2017 та витрати зі сплати судового збору у сумі 55 481,39 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили.

4.9. Крім того, рішенням Господарського суду Донецької області від 13.12.2018 у справі № 905/1615/18 задоволено позовні вимоги ТОВ "Ялта град строй" та стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області інфляційні витрати в розмірі 377 347,85 грн за період з вересня 2017 року по травень 2018 року, три проценти річних у розмірі 82 053,33 грн за період з 15.09.2017 по 31.05.2018, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 891,03 грн.

4.10. Суди попередніх інстанцій із посиланням на частину четверту статті 75 Господарського процесуального кодексу України зазначили, що вказаними рішеннями судів є встановленим та не потребують доказуванню факт неналежного виконання Службою автомобільних доріг у Донецькій області зобов`язань з оплати виконаних ТОВ "Ялта град строй" робіт за договором № 2-19 за грудень 2013 року на загальну суму 3 919 226,52 грн, у зв`язку з чим з останнього стягнуті також нараховані на вказану суму основного боргу три проценти річних та інфляційні втрати за визначені періоди.

4.11. Як установлено судами попередніх інстанцій, 29.11.2018 Службою автомобільних доріг у Донецькій області сплачено на користь ТОВ "Ялта Град Строй" суму основного боргу в розмірі 3 854 500,11 грн та суму судового збору у розмірі 57 817,50 грн.

4.12. Предметом позову у цій справі є стягнення нарахованих на суму основного боргу інфляційних витрат за період з червня 2018 року по листопад 2018 року в сумі 167 577,09 грн та трьох процентів річних за період з 01.06.2018 по 28.11.2018 в сумі 57 342,29 грн.

4.13. За змістом статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

4.14. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

4.15. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 Цивільного кодексу України).

4.16. Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

4.17. Аналіз зазначених норм чинного законодавства та положень укладеного між сторонами договору № 2-19 свідчить, що наявність чи відсутність судового рішення про стягнення суми боргу за спірним договором, яке боржник не виконав, не звільняє його від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора його права на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за весь час прострочення.

Подібну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 910/8132/17.

4.18. Отже, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для нарахування на несплачену суму основного боргу, розмір якої встановлений рішенням суду в іншій справі, трьох процентів річних та інфляційних втрат до моменту погашення відповідачем такої заборгованості.

4.19. Водночас, скаржник у касаційній скарзі посилається на неврахування судами внесених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення, передбачені частиною другою статті 110-2 та частиною другою статті 204 Кримінального кодексу України відносно ТОВ "Ялта Град Строй", а також накладення на його рахунки арешту, що є підставою для зупинення провадження до притягнення винних осіб до відповідальності або закриття кримінального провадження.

4.20. Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається із матеріалів справи, на теперішній час існує кримінальне провадження № 0000435, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 110-2 та частиною другою статті 204 Кримінального кодексу України. Крім того, слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва 11.07.2018 накладено арешти на рахунки ТОВ "Ялта Град Строй", зокрема, на відкритий у Краматорській філії ПАТ КБ "Приватбанк", на який ТОВ "Ялта Град Строй" у позовній заяві просила зарахувати грошові кошти.

За вказаним рахунком зупинено видаткові операції з грошовими коштами та іншими цінностями, що вже знаходяться на рахунку у межах суми 9 927 257,14 грн, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету, видатків по заробітній платі та з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять.

4.21. Пунктом 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

4.22. Установивши, що питання, які вирішуються в межах наведеного кримінального провадження не стосуються предмета доказування у даній справі, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання Служби автомобільних доріг у Донецькій області про зупинення провадження у справі.

4.23. За положеннями частини шостої статті 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

4.24. Отже, за відсутності вироку суду в кримінальному провадженні чи ухвали про закриття кримінального провадження доводи Служби автомобільних доріг у Донецькій області про можливість направлення грошових коштів ТОВ "Ялта Град Строй" на неправомірні цілі є припущенням та не впливають на наявність у останнього права на стягнення компенсаційних виплат за несвоєчасно виконане Службою автомобільних доріг у Донецькій області зобов`язання з оплати виконаних за договором № 2-19 робіт.

4.25. За наведених обставин колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог, а наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, у зв`язку з чим оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. Частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

5.3. Згідно зі статтею 300 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.4. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

5.5. Відповідно до частини першої статті 309 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.6. Доводи, викладені у касаційній скарзі, про порушення і неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваних судових рішень не знайшли свого підтвердження та не спростовують обставин справи, на які посилався суд як на підставу для задоволення у позові, ґрунтуються на переоцінці доказів, зібраних у справі, що за змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України не належить до повноважень суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваних рішень у справі не вбачається.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Донецькій області залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 01.08.2019 та рішення Господарського суду Донецької області від 03.06.2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Зуєв

Судді Н. О. Багай

Т. Б. Дроботова