ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.10.2019 р. Справа № 914/2145/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю «Софро», смт. Жвирка, Сокальський район, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірона», Франкфурт-на-Майні, Німеччина

про: стягнення боргу в розмірі 24 587,13 євро, що в еквіваленті становить 672 212,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Софро" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірона» про стягнення боргу в розмірі 24 587,13 євро, що в еквіваленті становить 672 212,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.09.2018 року між позивачем та відповідачем укладено контракт на поставку товарів № 6 шляхом обміну засобами електронного зв`язку сканованими копіями такого контракту, за умовами п.1.1 якого позивач як продавець зобов`язався продати, а відповідач як покупець купити, прийняти та оплатити меблі наборами та окремими предметами для їдалень та житлових кімнат, передпокоїв, спалень, дитячих, кухонь, кабінетів та офісів з ламінованого ДСП, МДФ, а також частини меблів, виробництва ТОВ «Софро».

Покупець оплачує товар протягом 30 (тридцяти) календарних днів після відвантаження товару зі складу постачальника п. 3.1 контракту). Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідачем оплата проводилася з порушенням встановлених строків та не в повному обсязі, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 24 078,48 євро.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли на підставі контракту, укладеного ТОВ "Софро" (смт. Жвирка, Сокальський район, Львівська область, України) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірона» (Франкфурт-на-Майні, Німеччина), що є нерезидентом, юридичною особою за законодавством Німеччини.

При вирішенні питання щодо прийняття до розгляду даної позовної заяви суд виходить з того, що згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 366 ГПК України).

До питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, застосовується Закон України "Про міжнародне приватне право", який є спеціальним нормативним актом, в тому числі щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом (ст. 2 Закону України "Про міжнародне приватне право").

При цьому в розумінні Закону України "Про міжнародне приватне право" іноземний елемент - це ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, зокрема, якщо хоча б один учасник правовідносин є іноземною юридичною особою (п. 2 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у ст. 76 цього Закону.

Статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено перелік випадків, коли суди можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом. Цей перелік не є вичерпним і передбачає можливість розгляду таких справ і в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України. Крім того, в ст. 77 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено перелік справ з іноземним елементом, у яких підсудність судам України є виключною.

У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи підсудність справи судам України, вважає, що даний спір повинен розглядатися у господарському суді, відповідно до статті 29 ГПК України (п.5), тобто за місцем виконання договору, адже у п.8.2 контракту визначено компетентний орган - арбітражний суд при Торгово-промислові палаті України, який на думку позивача, не існує.

Відповідно до приписів ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Вказана стаття передбачає можливість розгляду спорів з іноземним елементом судами України, однак, не є нормою закону, яка визначає конкретні випадки, коли справи з іноземним елементом можуть розглядатись судами України.

Отже, відповідно до п.8.2 контракту визначено, що у разі неможливості вирішення спорів шляхом переговорів, вони вирішуються при арбітражному суді Торгово-Промислової палати України.

Згідно з ч.2 ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», арбітраж - це будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою.

Так, в Україні діє Постійно діючий третейський суд при Торгово-промисловій палаті України утворений рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 22.09.2004 року № 52 (1) на підставі Закону України «Про третейські суди» і зареєстрований Міністерством юстиції україни 08.11.2004 року. Порядок відкриття третейського провадження, формування третейського суду та третейського розгляду визначається Регламентом Постійно діючого третейського суду.

З огляду на те, що сторони узгодили у контракті підсудність спорів, зазначивши у контракті третейське застереження щодо вирішення спорів арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України, суд доходить висновку, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України).

При цьому слід роз`яснити позивачу, що враховуючи предмет спору та третейське застереження, справа підсудна Постійно діючому третейському суду при Торгово-промисловій палаті України.

Керуючись ст. 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Західного апеляційного господарського суду.

Ухвалу підписано 28.10.2019 р.

Суддя Горецька З. В.