ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2019 р. Справа№ 910/9790/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Тарасенко К.В.

Хрипуна О.О.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Острянка Б.І., довіреність № б/н від 07.10.19

від відповідача: Грекова Л.В., адвокат, представник на підставі ордеру серії КС № 575894 від 03.09.19

від третьої особи: не з`явився

розглядаючи матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна",

на рішення Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2019 року (повний текст складено 28.02.2019 р.)

у справі № 910/9790/18 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про застосування наслідків нікчемності договору та відшкодування вартості майна, -

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1 короткий зміст позовних вимог:

1.1.1. У липні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Банк Петрокоммерц-Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про застосування наслідків нікчемності договору та відшкодування вартості майна (т.І, а.с. 4-11).

1.1.2. Позовні вимоги мотивовані тим, що договір купівлі-продажу від 24.07.2015 р., за яким "Банк Петрокоммерц-Україна" продав ТОВ "Фінансова компанія "Централ капітал" нежитлове приміщення, загальною площею 81,2 кв.м., що розташоване за адресою: м. Киїів вул . Горького (Антоновича), буд. 19/21, приміщення 45, за результатами перевірки правочинів, проведеною уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна", був визнаний нікчемним на підставі п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки банк до дня визнання його неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, а вказане нерухоме майно було відчужено відповідачу за ціною 2 112 553 грн., без ПДВ., в той час як ринкова вартість складає 2 741 728.00 грн. без ПДВ, що на 629 175,00 грн. (22,95%) менше від ринкової вартості, тобто оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості майна, отриманого банком. 17.05.2016р. позивач направив листа на адресу ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" з вимогою повернути банку майно, отримане за нікчемним договором та забезпечити скасування відповідних записів, внесених в Єдиного державного реєстру речових правна нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вказаного приміщення. Проте, відповідач вимоги банку не виконав.

1.1.3. Посилаючись на те, що відповідач не має можливості повернути банку усе отримане за нікчемним договором, позивач просив суд відшкодувати йому вартість нерухомого майна в розмірі 629 175, 00 грн., виходячи вартості нерухомого майна на дату укладення нікчемного договору згідно з наданим банком висновком.

1.1.4. У підготовчому засіданні представник позивача подав заяву про доповнення підстав позову, у якій просив застосувати наслідки нікчемності правочину, визнаного ще на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", так як банк уклав договір, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Також позивач подав заяву про виправлення арифметичних помилок у позові, зазначивши правильною суму стягнення - 629 144, 67 грн. (т.І, а.с. 135-139, 262-263).

1.2 короткий зміст рішення суду першої інстанції:

1.2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2019 року у справі №910/9790/18 відмовлено у задоволенні позовних вимог (т.І, а.с.325-334).

1.3 короткий зміст вимог апеляційної скарги:

1.3.1. ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2019 року у справі №910/9790/18, в якій викладено прохання оскаржуване рішення скасувати та прийнято нове рішення, яким позов задовольнити (т.ІІ, а.с. 5-18).

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання:

2.1.1. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 квітня 2019 року, апеляційна скарга ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" судовій справі № 910/9790/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорна Л.В, судді - Разіна Т.І., Іоннікова І.А.

2.1.2. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 травня 2019 року, в зв`язку з перебуванням судді Разіна Т.І., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, для розгляду заяви ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" про усунення недоліків та вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у судовій справі № 910/9790/18 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорна Л.В, судді - Михальська Ю.Б., Іоннікова І.А.

2.1.3. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі № 910/9790/18 за апеляційною скаргою ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2019 року (т.ІІ, а.с.59-60).

2.1.4. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 липня 2019 року, в зв`язку з прийняттям Вищою радою правосуддя рішення від 23.07.2019 про звільнення у відставку судді Північного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 , апеляційна скарга ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" у судовій справі № 910/9790/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

2.1.5. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05 серпня 2019 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2019 року у справі № 910/9790/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О. та повідомлено учасників справи, що розгляд зазначеної вище апеляційної скарги відбудеться 03 вересня 2019 р.

2.1.6. 03 вересня 2019 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2019 року у справі № 910/9790/18 відкладено на 01 жовтня 2019 р.

2.1.7. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01 жовтня 2019 року розгляд справи відкладено на 08 жовтня 2019 року.

2.1.8. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 жовтня 2019 року, у зв`язку з перебуванням судді Агрикової О.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, для розгляду справи № 910/9790/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Тарасенко К.В., Хрипун О.О.

2.1.9. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2019 року у справі №910/9790/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Тарасенко К.В., Хрипун О.О.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

2.2.1 Позивач зазначає, що з метою встановлення факту відчуження спірного майна за вартістю, що на 20 % відрізняється від звичайної ціни, суд мав дослідити вартість об`єкту відчуження, як з ПДВ, так і без нього, а також врахувати, що відповідно до висновку про вартість майна від 10.11.2016 р. ринкова вартість об`єкта оцінки на 21.07.2015 р. становила 2741728 грн. без ПДВ (а з ПДВ 3290073,6). Вказане, на думку позивача, свідчить про те, що спірний об`єкт відчужено за вартістю, що є на 22,95% нижчою від його ринкової вартості.

2.2.2 Судом зроблено помилковий висновок про те, що оцінка є неналежною та необ`єктивною.

2.2.3 Також позивач зазначає, що судом не досліджувалась визначена позивачем підстава недійсності (п. 7 ст. 38 - укладення правочину, який передбачає передачу майна з метою надання окремим кредиторам пільг, прямо не встановлених законодавством або внутрішніми документами банку). Вказану позицію позивач обґрунтовує тим, що передачу майна здійснено без попередньої оплати, відповідач став власником цього майна незалежно від оплати за його придбання. Також позивач зазначає, що операція по достроковому поверненню депозиту відповідача здійснювалась через договори відчуження нерухомого майна банку, в рахунок забезпечення яких списувався депозит (повернуто достроково депозит у вигляді нерухомого майна).

2.3 узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

2.3.1 У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що судом першої інстанції повно та всебічно встановлено обставини справи.

2.4 інші процесуальні дії у справі:

2.4.1. У судовому засіданні 08 жовтня 2019 року представник позивача надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

2.4.2. Представнику відповідача у судовому засіданні 08 жовтня 2019 року надав пояснення, у яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

2.4.3. Представник третьої особи у судове засідання 08 жовтня 2019 року не з`явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (у розумінні ст.ст. 120, 242 ГПК України та ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"), а саме шляхом направлення на визначену ним адресу ухвали про відкладення розгляду справи, а також шляхом її оприлюднення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

2.4.4. Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

2.4.5. Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов`язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника третьої особи.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини;

3.1.1. 24.07.2015р. ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" (продавець) та ТОВ "Фінансова компанія "Централ капітал" (покупець) укладено договір купівлі продажу (далі - договір купівлі-продажу), відповідно до умов п. 1 якого ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" продав ТОВ "Фінансова компанія "Централ капітал" нежитлове приміщення (в літ.А), загальною площею 81,20 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Горького (Антоновича), будинок 19/21. Згідно з технічним паспортом, виготовленим КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна станом на 16.06.2009р., відчужуване нежитлове приміщення значиться за № 45 (т.І, а.с. 12-13).

3.1.2. Відповідно до пункту 2 договору об`єкт продажу належить продавцю на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого 09.09.2009 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденком В.О. по реєстру № 4530, зареєстрованого КП Київське міське бюро технічної інвентаризації права власності на об`єкт нерухомого майна 21.09.2009 р. у реєстровій книзі № 35п-40 за реєстровим № 3558-п.

3.1.3. У пункті 3 договору сторони домовились, що продаж цього приміщення вчинено за 2 535 100,00 грн., в тому числі ПДВ 422 516,67 грн., які покупець зобов`язується перерахувати на поточний рахунок продавця в день посвідчення цього договору, а саме - до завершення операційного часу "24" липня 2015 року.

3.1.4. Також сторони домовилися, що доказом повного розрахунку за цим договором буде заява продавця, справжність підпису на котрій повинна бути засвідчена нотаріально.

3.1.5. Згідно з пунктом 4 договору балансова вартість об`єкту продажу, згідно довідки продавця б/н від 21.07.2015 року складає 2 084 213,48 грн.

3.1.6. 24.07.2015 р. ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Централ капітал" укладено договір застави майнових прав № 3702/840-3-4, в якості забезпечення виконання договору купівлі-продажу від 24.07.2015 року (т.І, а.с. 15-20).

3.1.7. Згідно з умовами договору застави, предметом застави є майнові права заставодавця (ТОВ "Фінансова компанія "Централ капітал"), які належать заставодавцю на підставі договору банківського вкладу № 3702/840 від 17.07.2015 року, укладеного між заставодавцем та заставодержателем в частині 115 149,67 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору становить 2 535 100, 00 грн.

3.1.8. 27.08.2015р. банк з депозитного рахунку ТОВ "ФК "Централ Капітал" №901, відкритого у позивача, здійснив списання на підставі різновалютного меморіального ордеру № 31747976 від 27.08.2015 грошових коштів в розмірі 118 320,51 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору становить 2 535 100, 00 грн. в рахунок оплати за договором купівлі продажу від 24.07.2015р. (т.І, а.с. 192).

3.1.9. Із матеріалів справи вбачається та не заперечується учасниками справи, що умови вказаного договору купівлі-продажу виконані сторонами.

3.1.10. Відповідно до висновку про вартість майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Вектор Оцінки", дата оцінки 21.07.2015, ринкова вартість майна об`єкта оцінки склала 2112553,00 грн. без ПДВ (т.І, а.с. 22).

3.1.11. 24.07.2015 р. на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Є.В. (індексний номер 23142608 від 24.07.2015 р. 17:15:30) внесено запис про державну реєстрації прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна: нежитлове приміщення літ. А, загальною площею 81,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 00) (т.І, а.с . 23-24).

3.1.12. На підставі постанови Правління НБУ від 17 березня 2016 р. № 169 "Про віднесення ПАТ "Банк Петрокомерц-Україна" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 368 від 17 березня 2016 р. "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Петрокомерц-Україна" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

3.1.13. Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Петрокомерц-Україна" з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 18 березня 2016 р. до 17 квітня 2016 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Банк Петрокомерц-Україна", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гулею О.І. строком на один місяць з 18 березня 2016 р. до 17 квітня 2016 р. включно.

3.1.14. 13 квітня 2016 р. виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 505 про продовження строків тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Петрокомерц-Україна" з 18 квітня 2016 р. до 22 квітня 2016 р. включно. Відповідно до даного рішення було продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Петрокомерц-Україна Гулея О.І. з 18 квітня 2016 р. до 22 квітня 2016 р. включно.

3.1.15. Згідно з постановою Правління НБУ від 21 квітня 2016 р. № 280 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Петрокомерц-Україна" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 561 від 22 квітня 2016 р. "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Петрокомерц-Україна" та делегування повноважень ліквідатора банку".

3.1.16. Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Петрокомерц-Україна" з 22 квітня 2016 року до 21 квітня 2018 року включно, призначена уповноважена особа Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Петрокомерц-Україна", визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гулею О.І. на два роки з 22 квітня 2016 року до 21 квітня 2018 року включно.

3.1.17. За результатами такої перевірки правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року, а саме - з 18.03.2015 р. по 17.03.2016 р. наказом № 60 від 15.04.2016 року договір купівлі-продажу нерухомого майна від 24.07.2015 року, укладений сторонами, визнаний нікчемним на підставі п. 2 та п. 3 ч. 3 ст. 38 вищевказаного Закону (т.І, а.с. 25, 26).

3.1.18. 17.05.2016р. на адресу ТОВ "Фінансова компанія "Централ Капітал" цінним листом з описом вкладенням відправлено повідомлення про нікчемність правочину за вих. № 01.1-06/966 від 17.05.2016 р. з вимогою повернути банку майно, отримане за нікчемним договором та забезпечити безперешкодне скасування записів внесених в ЄДР на підставі цього договору щодо речових прав на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Горького , 19/21. Зі повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що повідомлення про нікчемність відповідач отримав 25.05.2016 р.(т.І, а.с. 27-29, 30).

3.2 обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначених відповідно до них правовідносин;

3.2.1. Між сторонами виник спір щодо застосування наслідків нікчемності договору купівлі-продажу у вигляді оплати різниці між ринковою вартістю відчуженого майна (визначеною позивачем на підставі наданого позивачем Звіту про оцінку майна) та фактичною вартістю його продажу.

3.2.2. У постанові Київського апеляційного господарського суду від 14.01.2016 р. у справі №910/25440/15 встановлено, що: "відповідач направив позивачу повідомлення № 05-21/1654 від 31.08.2015, в якому зазначив про порушення зобов`язань, встановлених договором відступлення прав вимоги (договором цесії) від 28.08.2015, що полягає в несплаті перед Банком заборгованості у розмірі 228 083 091,37 грн. та вимагав негайно виконати порушене зобов`язання, а саме в повному обсязі здійснити оплату заборгованості перед Банком. В противному разі, зі спливом 30 (тридцяти) днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави (відправлення даної вимоги), Банк набуває майнові права ТОВ "ФК "Централ капітал", які виступають предметом застави, у розмірі заборгованості, еквівалентною на день погашення вимог Банку відповідно до офіційного курсу НБУ, та матиме право здійснити задоволення забезпеченої заставою вимоги в повному обсязі (т.І, а.с. 296-301, 302-307).

3.3. доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

3.3.1. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

3.3.2. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.07.2015 № 6-301цс15).

3.3.3. Однією з підстав нікчемності оспорюваного правочину позивач вказує п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону, з посиланням на те, що нерухоме майно за договором купівлі-продажу відчужено відповідачу за ціною 2 112 553 грн., без ПДВ., в той час як ринкова вартість такого майна складає 2 741 728.00 грн. без ПДВ, що на 629 175,00 грн. (22,95%) менше від ринкової вартості, тобто оплата на 20 % і більше відрізняється від вартості майна, отриманого банком.

3.3.4. Пункт 3 ч. 3 ст. 38 Закону пов`язує нікчемність договору саме з відчуженням майна за ціною вищою або нижчою на 20 та більше відсотків від звичайних цін.

3.3.5. Згідно з визначенням, наданим у п.п. 14.1.71 Податкового кодексу України, звичайна ціна - це ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

3.3.6. Згідно з пунктом 14.1.219. Податкового кодексу України ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

3.3.7. На підтвердження своїх доводів позивач надав Звіт, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Українська Експертна Група" № 731 від 10.11.2016р. про оцінку нерухомого майна - нежитлового приміщення (в літ.А), загальною площею 81,20 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Антоновича (Горького), будинок 19/21, згідно з яким ринкова вартість об`єкту оцінку станом на 21.07.2015р. становить 2741728,00 грн. без ПДВ (т.І, а.с. 34, 35-70).

3.3.8. Разом з тим, вказаний звіт не є належним, допустимим та достатнім доказом того, що визначена у п. 3 договору купівлі-продажу ціна нерухомого майна (2535100 грн., в т.ч. ПДВ 422516,67 грн.) на момент продажу відрізнялась від звичайної ціни на 20 і більше відсотків з огляду на наступне.

3.3.9. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

3.3.10. Датою оцінки за звітом оцінювача ТОВ "Українська Експертна Група", наданого позивачем, є 21.07.2015р. У той же час, сам звіт був виготовлений 10.11.2016р., а висновок про нікчемність договору купівлі-продажу (№ 01.1-06/966) позивач зробив 17.05.2016 року, тобто на час прийняття банком рішення про нікчемність договору цього звіту не існувало.

3.3.11. При цьому, у звіті ТОВ "Українська Експертна Група" зазначає, що: "вся інформація фінансового, технічного, економічного характеру, що надана замовником в усній або письмовій формі та підтверджена або не підтверджена документально приймалась, як достовірна, але оцінювач не засвідчує в будь-якій формі її вірогідності. Оцінювач не проводив спеціальної перевірки вказаної інформації. /…/ звіт про оцінку містить професійну думку оцінювача щодо об`єкта і не є гарантією того, що об`єкт оцінки буде реалізований за ціною, рівною вартості, зазначеної у даному звіті./…/ Замовником не було забезпечено огляд оцінювачу. У зв`язку з чим нами не була проведена особиста інспекція власності, описаної у даному звіті. Фотоматеріали та пакет документів був наданий замовником звіту".

3.3.12. При цьому оцінювач у своєму звіті зазначив, що: "у разі невідповідності даних у представлених йому документах та відомостях, що ним припускаються, звіт потребує доопрацювання за умови надання можливості оцінювачу здійснити особистий огляд та фотофіксацію об`єкта оцінки".

3.3.13. Вказане свідчить про те, що оцінку, проведено експертом без особистого огляду об`єкта, його дослідження та фотофіксації, а також на підставі тільки того пакету технічної документації, який йому надано замовником, внаслідок чого, судом першої інстанції обґрунтовано визнано відображену у вказаному звіті оцінку неналежною та необ`єктивною.

3.3.14. Про необ`єктивність Звіту також свідчать зазначення у розділі "Ідентифікація прав пов`язаних з об`єктом оцінки" про те, що на 21.07.2015 р. власником майна був банк на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 29.09.2015 р., при тому, що фактично такий договорі було укладено 09.09.2009 р.

3.3.15. Також колегія суддів звертає увагу на те, що у Звіті зазначено, що ринкова вартість об`єкту оцінку визначена за порівняльним підходом становить 2741728 грн., а за доходним методичним підходом становить 1719187 грн. без ПДВ (т.І, а.с. 62), яка фактично є меншою від ціни, за якою було відчужено відповідний об`єкт нерухомого майна.

3.3.16. Також позивач надав Рецензію № 731/2 від 10.11.2016р. на звіт суб`єкта оціночної діяльності ТОВ "Вектор Оцінки" про оцінку нежитлового приміщення загальною площею 81,20 кв.м., розташованого за адресою: м . Київ, вул. Антоновича (Горького) , будинок 19/21 , де зроблено висновок про те, що звіт ТОВ "Вектор Оцінки", взятий сторонами до уваги при укладенні спірного договору, не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки (т.І, а.с. 79-81).

3.3.17. Разом з тим, позивачем не надано повного тексту звіту ТОВ "Вектор Оцінки" про оцінку нежитлового приміщення загальною площею 81,20 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , з урахуванням якого можливо було б здійснити перевірку наданої позивачем рецензії на вказаний Звіт на предмет достовірності відображення інформації.

3.3.18. Таким чином позивачем не доведено, як того, що майно вибуло з володіння банку за ціною, що на 20% є вищою або нижчою від звичайної цини на таке нерухоме майно, так і того, що різниця між "звичайною", на думку позивача, ціною відповідного майна та ціною, за якою його було відчужено складає 629 144, 67 грн., а відповідно і підстав вважати укладений правочин нікчемним на підставі п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону.

3.3.19. Також позивач вважає оспорюваний правочин нікчемним на підставі п. 7 ч. 3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки, на його думку, у визначений договором купівлі-продажу строк (24.07.2015 р.) відповідач (покупець) оплату за придбане майно не здійснив, натомість вартість майна банк отримав 27.08.2015 р. шляхом звернення стягнення на предмет застави, яким забезпечувався спірний договір. Вказане, на думку позивача, свідчить про те, що метою цього правочину було отримання за рахунок майна банку в повному обсязі депозиту, строк повернення якого мав би закінчитися 26.10.2015 р., який відповідач поза межами ліквідаційної процедури отримати б не зміг.

3.3.20. Як вірно встановлено судом першої інстанції у день укладення договору купівлі-продажу - 24.07.2015 р., з метою забезпечення виконання договору купівлі-продажу від 24.07.2015 року укладено договір застави майнових прав № 3702/840-3-4, згідно з умовами якого відповідач передав в заставу позивачу свої майнові права, які належать відповідачу на підставі договору банківського вкладу № 3702/840 від 17.07.2015 року, укладеного між заставодавцем та заставодержателем в частині 115149,67 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору становить 2 535 100, 00 грн.

3.3.21. Кошти у розмірі 118 320,51 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору становить 2 535 100, 00 грн. в рахунок оплати за договором купівлі продажу від 24.07.2015р. списано позивачем 27.08.2015р. з депозитного рахунку відповідача.

3.3.22. Відповідач став кредитором банку за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами за договором банківського рахунку, якими забезпечувалось зобов`язання відповідача з оплати вартості придбаного майна. Отже, слід дійти висновку, що говорити про надання переваг кредитору (ТОВ "ФК "Централ Капітал") можна саме за вказаними забезпечувальними угодами, а не за спірним договором, у якому відповідач виступив боржником, а не кредитором.

3.3.23. При цьому, сторонами договору банківського вкладу було визначено можливість договірного списання банком коштів зі вказаного рахунку.

3.3.24. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність позивачем можливості застосування до договору купівлі-продажу майна визначеної п.7 ч. 3 ст. 38 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підстави нікчемності договору купівлі-продажу.

3.3.25. При цьому визнання нікчемними забезпечувальних договорів не є предметом розгляду даної справи.

3.3.26. Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені в обґрунтування позовних вимог договір застави майнових прав №3700/840-з-1 від 28.08.2015 р., договір відступлення прав вимоги (договір цесії) від 28.08.2015 р., договір банківського вкладу № 3700/8400 від 17.07.2015 р.), не підлягають дослідженню та оцінці в межах розгляду даної справи, оскільки не стосуються предмету даного спору у даній справі, виходять за межі предмету доказування та були предметом розгляду Господарського суду м. Києва в іншій справі (№ 910/25440/15).

3.3.27. Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у позові не вказано обставин, яким чином укладення спірного договору потягло визнання банку неплатоспроможним; не зазначено, які зобов`язання банку стали неможливими до виконання внаслідок укладення такого договору; не вказано повністю чи частково ці зобов`язання неможливо виконати; не вказано, перед якими кредиторами виникли ці зобов`язання, а відповідно і не доведено існування визначеної п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підстави нікчемності правочину.

3.3.28. Крім того, звертаючись із даним позовом, позивач просить застосувати наслідки нікчемності правочину шляхом відшкодування різниці від вартості відчуженого майна у співвідношенні до тієї вартості, за якою, на думку позивача таке майно могло бути відчужено.

3.3.29. Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що окремою самостійною підставою для відмови у задоволенні позову є те, що обраний позивачем спосіб захисту (у вигляді застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення з покупця різниці між визначеною у правочині вартістю майна та вартістю майна, яка на думку позивача є звичайною на таке майно) положеннями ч. 5 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яка кореспондується з нормами ст. 216 ЦК України - не передбачено, оскільки зі змісту вказаних норм випливає, що сама суть реституції (повернення отриманого за недійсним правочином) полягає у поверненні того, що сторони отримали в результаті вчинення недійсного правочину.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду:

3.4.1. Позивачем належними, допустимими та достатніми доказами не доведено наявності у оспорюваного правочину визначених Законом ознак нікчемності, факту порушення внаслідок його укладення прав позивача, а також відповідності обраного позивачем способу захисту визначеним законодавством способам застосування наслідків нікчемності правочинів.

ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

4.1.1. Враховуючи те, що позивачем за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів не доведено визначених ним ознак нікчемності укладеного сторонами договору, а також те, що законом не передбачено такого способу застосування наслідків нікчемності правочину, як стягнення різниці вартості майна, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що пред`явлена до розгляду вимога про застосування наслідків нікчемності правочину задоволенню не підлягає.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

4.2.1. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

4.2.2. За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

4.2.3. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

4.2.4. Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

4.2.5. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України ).

4.2.6. Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

4.2.7. Приписами статті 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

4.2.8. Відповідно до ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

4.2.9. Частиною 1 статті 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

4.2.10. Згідно з положеннями ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання правочину недійсним у судовому порядку не вимагається. У випадках, встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним.

4.2.11. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, що міститься у постанові по справі № 910/12294/16 від 11.04.2018, правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку (уповноваженої особи Фонду). Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої ст. 215 ЦК України та частини третьої ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою ст. 38 цього Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також наступають для сторін в силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків, тому не може вважатись одностороннім правочином, адже він не є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків ані у банку, ані у іншої сторони правочину, віднесеного наказом до нікчемних. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку як суб`єкта господарювання, виданим керівником банку в межах своїх повноважень.

4.2.12. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відносини, що виникають у зв`язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України.

4.2.13. Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/ або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Частина 5 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яка кореспондується з нормами ст. 216 ЦК України, передбачає повернення саме майна, отриманого за нікчемним правочином і можливість відшкодування вартості майна банку лише у разі неможливості його повернення.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

5.1.1. Оскільки наданий позивачем Звіт ТОВ "Українська Експертна Група" не є належним, достатнім та достовірним доказом того, що вартість відчуженого майна на момент відчуження становила саме 2741728,00 грн. без ПДВ (що на 629 175,00 грн. (22,95%) менше від ринкової вартості), колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено того, що оплата на 20 % і більше відрізняється від вартості майна, отриманого банком.

5.1.2. Твердження скаржника про те, що відповідач внаслідок укладення договору купівлі-продажу отримав переваги перед іншими кредиторами банку оскільки отримав майно незалежно від оплати за його придбання та про безоплатність операції спростовується тим, що банком списано в рахунок оплати до договором розміщені на банківському рахунку відповідача кошти (які належали останньому на підставі договору банківського вкладу) шляхом звернення стягнення на предмет застави.

5.1.3. Про безпідставність тверджень скаржника у вказаній частині також свідчить те, що п. 2.5 Договору банківського вкладу №3702/840 від 17.07.2015 р., у редакції договору про внесення змін від 23.07.2015 р. визначено, що списання грошових коштів з депозитного рахунку може бути здійснено у разі примусового списання коштів у випадках, встановлених законодавством України та у порядку договірного списання у випадках, встановлених Банком та вкладником в окремих договорах (т.І, а.с. 141).

Тобто положеннями договору банківського вкладу була визначена можливість договірного списання банком коштів зі вказаного рахунку відповідача.

5.1.4. При цьому, у п. 2.1 Договору застави визначено, що застава за цим договором забезпечує вимоги заставодержателя щодо сплати боржником основного зобов`язання (яким є укладений між сторонами договір, посвідчений 24.07.2015 р. за реєстровим №2288) у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк та у такому порядку, як встановлено в забезпеченому договору, зі всіма змінами та доповненнями до них, включаючи також ті, що можуть бути укладені сторонами у майбутньому. Зокрема застава за цим договором забезпечує виконання зобов`язання боржника за забезпеченим договором, а саме: здійснити оплату у розмірі 2535100 грн. протягом 2 банківських днів з дня посвідчення забезпеченого договору.

Право банку на договірне списання з депозитного рахунку з правом на здійснення відповідної валютної конвертації визначено п. 5.6 Договору застави.

Днем посвідчення договору застави було 24.07.2015 р. (п`ятниця), отже право звернення стягнення на предмет застави шляхом в т.ч. договірного списання виникло у банку з 29.07.2015 р. (середа) та було реалізовано останнім, що положенням законодавства не суперечить.

5.1.5. При цьому, скаржником не спростованого висновку суду першої інстанції про недоведеність позивачем наявності передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підстав нікчемності правочину, а також про те, що позивачем обрано спосіб захисту у формі, не передбаченій для застосування наслідків нікчемності правочину.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

6.1.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

6.1.2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2019 року у справі №910/9790/18 підлягає залишенню без змін.

6.1.3. Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2019 року у справі № 910/9790/18 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2019 року у справі № 910/9790/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2019 року у справі №910/9790/18 залишити без змін.

3. Судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство "Банк Петрокоммерц-Україна".

4. Справу № 910/9790/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 17.10.2019 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді К.В. Тарасенко

О.О. Хрипун