ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Чернівці

22 жовтня 2019 року Справа № 926/1406/19

За позовом Чернівецької міської ради м. Чернівці

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніт Плюс» м. Чернівці

про примусове звільнення приміщення

Суддя Бутирський А.А.

при секретарі Губчак І.Б.

Представники сторін:

Від позивача - Іванович Л.Є. - начальник відділу (довіреність від 08.12.2015 р.), Гавриш В.Я. - директор департаменту (довіреність від 17.09.2019 р.)

Від відповідача - Василатій О.О. - адвокат (ордер: серія ЧЦ № 38215 від 10.09.2019 р.)

У судовому засіданні приймали участь

СУТЬ СПОРУ: Чернівецька міська рада м. Чернівці звернулася до господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніт Плюс» м. Чернівці про примусове звільнення відповідачем приміщення, загальною площею 2597,8 кв.м., яке знаходиться у м. Чернівці, по вул. Головна, 46.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір оренди нерухомого майна № 37 від 24.02.2004 р. припинив свою дію.

Ухвалою від 15.07.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.08.2019 р.

Ухвалою від 16.09.2019 р. закрито підготовче провадження у справі № 926/1406/19, призначено справу до розгляду по суті на 03.10.2019 р.

У судовому засіданні 03.10.2019 р. оголошено перерву до 16.10.2019 р. з подальшим оголошенням перерви до 22.10.2019 р.

Відповідач проти позову заперечує, мотивуючи це тим, що договір оренди нерухомого майна № 37 від 24.02.2004 р. продовжив свою дію на той самий строк на тих самих умовах.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач є власником нежитлових приміщень, що розташовані у м . Чернівці, вул. Головна, 46.

24.02.2004 р. між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна № 37 (далі - Договір), згідно якого позивач зобов`язувався передати, а відповідач прийняти в оренду нерухоме майно, без права приватизації, площею 2597,8 кв.м., розміщене за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, 46.

Даний Договір укладений строком на п`ятнадцять років і він діє по двадцять четверте лютого дві тисячі дев`ятнадцятого року включно (п. 1.2 Договору).

Згадане вище приміщення позивачем передано відповідачеві згідно акту приймання-передачі об`єкта оренди (користування) від 24.02.2004 р.

Листом від 07.02.2019 р. позивач повідомив відповідача про необхідність надання оцінки об`єкта оренди для продовження дії Договору.

26.02.2019 р. відповідач звернувся до позивача із листом щодо пролонгації Договору.

26.03.2019 р. позивач направив відповідачеві листа про припинення дії Договору та звільнення орендованого приміщення.

Оскільки орендоване майно є комунальним, тому на ці правовідносини поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна" .

Частиною 4 ст. 284 Господарського кодексу України та ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

Відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено, ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Згідно з ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Договір діяв до 24.02.2019 р., тобто з 25.02.2019 р. по 24.03.2019 р. позивач повинен був повідомити відповідача про заперечення щодо поновлення договору на новий строк. Таке заперечення позивач направив відповідачеві лише 26.03.2019 р., а відтак Договір є продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором від 24.02.20004 р. (на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ст. 764 ЦК України), а відтак, відсутні підстави для примусового звільнення приміщення.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2018 р. у справі № 907/151/17).

Доводи позивача спростовуються матеріалами справи та не беруться до уваги судом з підстав, що наведені вище. Лист позивача від 07.02.2019 р. не є повідомленням про припинення дії Договору, оскільки в ньому йдеться виключно про про необхідність надання оцінки об`єкта оренди для продовження дії Договору.

Судові витрати віднести на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 238-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Чернівецької міської ради м. Чернівці до Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніт Плюс» м. Чернівці про примусове звільнення приміщення - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.10.2019 р.

Суддя А.А. Бутирський