ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року Справа № 923/673/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства "Транс Логістик", смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Тім", м. Каховка Херсонської області, ,

про стягнення 143359,02 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

У відповідності до ч.3 статті 222 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється

07 серпня 2019 року Приватне підприємство "Транс Логістик" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Тім" заборгованості у розмірі 143359,02 грн., з яких: 111800,00 грн. - основна заборгованість, 20068,87 грн. - пеня, 2232,93 грн. -3 % річних та 9257,22 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем умов договору про надання послуг по транспортному обслуговуванню № 13012015 від 01.02.2015, в частині здіснення розрахунків за надані послуги.

Ухвалою від 12 серпня 2019 року судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи № 923/673/19 визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання у справі на 09 вересня 2019 року.

Цією ж ухвалою суд запропонував учасникам провадження у встановлені судом строки надати до суду: відповідачу відзив на позовну заяву та належним чином завірені копії статутних та реєстраційних документів, позивачу відповідь на відзив.

Для надання можливості позивачу надати додаткові доказів в обґрунтування своєї правової позиції, з метою повного та всебічного розгляду справи, суд, ухвалою від 09 вересня 2019 року відклав розгляд справи.

04 жовтня 2019 року до суду від позивача надійшли додаткові уточнення щодо нарахування пені по договору, відповідно до якого позивачем змінено заявлену до стягнення суму пені, яка становить - 17518,48 грн. Також позивач просить суд здійснювати розгляд справи без його участі.

Щодо наданого позивачем додаткового уточнення по нарахуванню пені по договору, то суд зазначає наступне.

Згідно приписів п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

За таких обставин, можна зробити висновок, що нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "уточнення позовних вимог", "доповнення", або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п.

Так, Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 у справі № 910/18802/17 зазначив, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об`єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

Згідно п. 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Дослідивши вказане уточнення пені, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою, вказане уточнення є заявою про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Так, за приписами статті 46 позивач вправі позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач має право змінити предмет або підстави позову у справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Ухвалою від 12 серпня 2019 року судом прийнято позовну заяву Приватного підприємства "Транс Логістик" до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи № 923/673/19 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання у справі на 09 вересня 2019 року.

Перше судове засідання у справі відбулось 09 вересня 2019 року за участю представника позивача.

Приватне підприємство "Транс Логістик" звернулось до суду з заявою про дакові уточнення щодо нарахування пені по договору 04 жовтня 2019 року, тобто з пропуском встановленого строку.

За таких обставин, суд залишає без розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені.

Відповідачем явку повноваженого представника у призначене судове засідання не забезпечено, про причини не прибуття суд не повідомлено, відзиву по суті позовних вимог не надано.

Відповідно до ч.3ст. 120 ГПК України виклик і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

На виконання зазначених вище приписів господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження та відкладення розгляду справи направлені на адреси учасників провадження рекомендованою поштою з повідомленням про виклик.

До суду повернулись поштове повідомлення з відміткою про вручення ухвали суду позивачу та відповідачу.

Днем вручення судового рішення, згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України, зокрема, є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електрону адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також, судом враховано висновок Європейський суд з прав людини про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 12.08.2019 та ухвалою про відкладення розгляду справи від 09.09.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, а також приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами, відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні ухвалено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд -

в с т а н о в и в :

Матеріали справи свідчать, що 01.02.2015 між Приватним підприємством "Транс Логістик" (надалі - виконавець або позивач) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Грін Тім" (надалі - замовник або відповідач) був укладений договір про надання послуг по транспортному обслуговуванню № 13012015 (надалі - договір), за умовами якого позивач бере на себе зобов`язання щодо надання відповідачу послуги з транспортного обслуговування, а саме перевезення вантажів або організація перевезення вантажів автотранспортом на території України на умовах, визначених сторонами у договорі, в свою чергу замовник взяв на себе зобов`язання приймати та оплачувати належним чином надані послуги у строки та на умовах, передбачених договором.

Сторона договору досягнуто згоди з істотних умов вказаного договору, визначено предмет, ціну, порядок здіснення перевезення, визначено строк дії договору та інші умови договору.

Доказів про відмову від договору чи його розірвання у визначеному законодавством порядку суду не надано.

Відповідно до пункт 5.1. договору, учасниками договору визначено, що оплата послуг згідно цього договору здійснюється в безготівковій формі в національній валюті на підставі Акта здачі-прийняття послуги, підписаного сторонами, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Виконавця, зазначений у даному договорі.

Сторонами погоджено, що вартість послуги визначається на підставі тарифів, визначених у додатку №2 до договору (п.5.2. договору).

Згідно умов п. 5.3. договору замовник зобов`язується сплатити послуги виконавця протягом 7 банківських днів після підписання Акта здачі-прийняття наданих послуг.

Пунктом 6 договору сторонами визначено, що у разу порушення строків оплати, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення. Строк позовної давності для стягнення неустойки становить 3 роки.

Так, на виконання умов договору позивачем було надану відповідачу транспортні послуги на загальну суму 890700,00грн., які відповідачем були частково оплачені, у зв`язку з чим за відповідачем рахується прострочена заборгованість у розмірі 111800,00 грн.

Позивачем обґрунтовуються твердження щодо належного виконання відповідачем зобов`язань за договором, копіями наступних документів: договором про надання послуг по транспортному обслуговуванню № 13012015 від 01.02.2015, актами звіряння розрахунків за лютий та березень 2019 року, які підписані обома сторонами, актами здачі - прийняття робіт (надання послуг) за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, жовтень, грудень 2015 року, січень, квітень, жовтень, листопад, грудень 2016 року, лютий, квітень, травень, червень, липень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року, січень, лютий, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2018 року, які підписані обома сторонами без зауважень.

Оскільки відповідачем свої зобов`язання в частині проведення розрахунків за надані послуги повністю не виконано, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, шляхом стягнення з відповідача 143359,02 грн. заборгованості, з якої: 111800,00 грн. - сума основного боргу, 20068,87 грн. - сума пені, 2232,93 грн. - сума 3 % річних та 9257,22 грн. - сума інфляційних втрат.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Приватного підприємства "Транс Логістик" підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що укладений 01.02.2015р. між сторонами договір про надання послуг по транспортному обслуговуванню № 13012015, за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач на виконання умов договору у період з лютого по серпень, жовтень та грудень 2015 року, в січні, квітні, з жовтня по грудень 2016 року, лютому, з квітня по липень та з вересня по грудень 2017 року, з січня по лютий, з квітня по вересень 2018 року надав відповідачу послуги, пов`язані із перевезенням вантажів на загальну суму 890700,00 грн., що підтверджується відповідними актами здачі - прийняття послуг (а.с. 22-95), які підписані обома сторонами без претензій та зауважень.

Позивач стверджує, що відповідач частково здійснив розрахувався з надані послуги, лише у розмірі 778900,00 грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи актами звіряння взаєморозрахунків (а.с. 19-21).

Таким чином, відповідачем заявлено до стягнення з відповідача суму основного боргу у розмірі 111800,00 грн.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням приписів п.5.3. договору та ч.1 ст. 530 ЦК України, відповідач зобов`язаний був здійснювати плату за надані послуги в строк на протязі 7 банківських днів, однак відповідачем не було виконано вказаних вимог Закону та договору.

Доказів сплати, заперечень або спростування заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 111800,00 грн. відповідачем суду не надано.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення суми основного боргу.

Отже, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором у розмірі 111800,00 грн. підтверджується матеріалами справи.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 111800,00 грн., є доведеними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, то суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено що в разі, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частинами першою, другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже при нарахуванні інфляційних та річних основними складовими частинами нарахування є сума заборгованості, період заборгованості та розмір процентів та коефіцієнтів, які діють у такий період.

Право на нарахування пені сторони узгодили в п. 6.7. договору, якими передбачили, що у разі несвоєчасної оплати замовником вартості наданих послуг сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент нарахування пені, від суми заборгованості з дня її виникнення за кожен день прострочення.

Позивачем здійснено нарахування суми пені, яка згідно здійсненого позивачем розрахунку складає 20068,87 грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем первісний розрахунок суми пені (а.с. 5), виявив наявність помилок у даному розрахунку, які виразились у тому, що позивачем необґрунтовано підставу нарахування пені саме з 01.10.2018р. та за якими саме актами утворилась вказана заборгованість.

Суд, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи "Ліга" (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ") здійснив власний розрахунок пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент нарахування пені, який має наступний вигляд:

За актом здачі - прийняття робіт №7948 від 31.07.2018р.:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
2460010.08.2018 - 06.09.20182817.5000 %0.096 %*660.49
2460007.09.2018 - 25.10.20184918.0000 %0.099 %*1188.89
2460026.10.2018 - 13.12.20184918.0000 %0.099 %*1188.89
2460014.12.2018 - 31.01.20194918.0000 %0.099 %*1188.89
2460001.02.2019 - 05.02.2019518.0000 %0.099 %*121.32

Таким чином, загальна сума пені за вказаним актом складає 4348.47 грн.

За актом здачі - прийняття робіт №8765 від 23.08.2018р.:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
2460004.09.2018 - 06.09.2018317.5000 %0.096 %*70.77
2460007.09.2018 - 25.10.20184918.0000 %0.099 %*1188.89
2460026.10.2018 - 13.12.20184918.0000 %0.099 %*1188.89
2460014.12.2018 - 31.01.20194918.0000 %0.099 %*1188.89
2460001.02.2019 - 02.03.20193018.0000 %0.099 %*727.89

Таким чином, загальна сума пені за вказаним актом складає 4365.32 грн.

За актом здачі - прийняття робіт №8765 від 23.08.2018р.:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
1230004.09.2018 - 06.09.2018317.5000 %0.096 %*35.38
1230007.09.2018 - 25.10.20184918.0000 %0.099 %*594.44
1230026.10.2018 - 13.12.20184918.0000 %0.099 %*594.44
1230014.12.2018 - 31.01.20194918.0000 %0.099 %*594.44
1230001.02.2019 - 02.03.20193018.0000 %0.099 %*363.95

Таким чином, загальна сума пені за вказаним актом складає 2182.66 грн.

За актом здачі - прийняття робіт №9020 від 30.08.2018р.:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
1230011.09.2018 - 25.10.20184518.0000 %0.099 %*545.92
1230026.10.2018 - 13.12.20184918.0000 %0.099 %*594.44
1230014.12.2018 - 31.01.20194918.0000 %0.099 %*594.44
1230001.02.2019 - 09.03.20193718.0000 %0.099 %*448.87

Таким чином, загальна сума пені за вказаним актом складає 2183.67 грн.

За актом здачі - прийняття робіт №9275 від 05.09.2018р.:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
1250015.09.2018 - 25.10.20184118.0000 %0.099 %*505.48
1250026.10.2018 - 13.12.20184918.0000 %0.099 %*604.11
1250014.12.2018 - 31.01.20194918.0000 %0.099 %*604.11
1250001.02.2019 - 13.03.20194118.0000 %0.099 %*505.48

Таким чином, загальна сума пені за вказаним актом складає 2219.18 грн.

За актом здачі - прийняття робіт №9562 від 13.09.2018.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
1250025.09.2018 - 25.10.20183118.0000 %0.099 %*382.19
1250026.10.2018 - 13.12.20184918.0000 %0.099 %*604.11
1250014.12.2018 - 31.01.20194918.0000 %0.099 %*604.11
1250001.02.2019 - 14.03.20194218.0000 %0.099 %*517.81
1250015.03.2019 - 23.03.2019918.0000 %0.099 %*110.96

Таким чином, загальна сума пені за вказаним актом складає 2219.18 грн.

За здійсненим розрахунком суду, загальний розмір пені становить 17518,48 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 17518,48 грн. В іншій частині вимоги щодо стягнення пені заявлені безпідставно, а тому задоволенню не підлягають.

Судом також перевірено правильність виконаних позивачем розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат та встановлено, що вони є вірними.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягають 3 % річних у розмірі 2232,93 грн. та інфляційні втрати у розмірі 9257,22 грн.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про часткову обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст.ст. 123, 129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Тім" (74800, Чаплинське шосе, буд. 7, м. Каховка, Херсонської області, ) на користь Приватного підприємства "Транс Логістик" (52005, вул. Теплична, 27-С, смт. Слобожанське, Дніпровського району, Дніпропетровської області, ) суму основного боргу у розмірі 111800,00 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 9257,22 грн., суму 3% річних у розмірі 2232,93 грн., суму пені у розмірі 17518,48 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2112,13 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.10.2019р.

Суддя С.В. Нікітенко