ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2019 року, м. Херсон, справа № 923/645/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ,

до Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго", м. Херсон,

про стягнення 791 491,06 грн.

за участі:

секретаря судового засідання Короткої Ю.А.,

представників сторін:

від позивача: Кухтик В.М., довіреність № 1-1159 від 06.06.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДН № 4813 від 26.04.2017;

від відповідача: ОСОБА_1 Ю.П ОСОБА_2 , ордер серія ХС № 162891 від 28.08.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХС № 211 від 14.03.2019.

у с т а н о в и в:

Позиція та докази позивача

Правовими підставами позову Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (позивач) до Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" (відповідач) про стягнення 791491,06грн., з яких 656 690,37 грн. основного боргу (з оплати послуг), 117674,31грн. пені, 10000,92 грн. річних (3%), 7125,46 грн. інфляційного збільшення боргу вказано ст.ст.193,198 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 530, 536, 612, 625, 953 Цивільного кодексу України, а в якості обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги зазначено про порушення відповідачем зобов`язань за укладеним 30.05.2013 між вказаними суб`єктами господарювання договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 105/305-ТС, в частині оплати послуг позивача з транспортування протягом лютого-березня 2019 року природного газу відповідача магістральними трубопроводами у встановлені цим договором строки, через що у позивача виникло, в силу закону та договору, право на нарахування заявлених до стягнення грошових сум пені, річних, інфляційних втрат.

На підтвердження вказаних у позовній заяві обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, у позовній заяві зазначено та подано разом з нею:

- договір від 30.05.2013 №105/305-ТС на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, з додатковими угодами б/н від 31.05.2016, №105/305-ТС від 30.12.2016, № 3 від 27.12.2017, № 105/305-ТС від 04.07.2018до цього договору (а.с.10-16);

- акти від 28.02.2019 № 02-19-305-ТС та від 31.03.2019 № 03-19-305-ТС наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (а.с.17);

- розрахунок заявленої до стягнення заборгованості за станом на 19.07.2019 (а.с.18-21).

У відповіді на відзив позивач вказав про наявність у відповідача можливості та обов`язку, в силу умов укладеного між сторонами справи договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 30.05.2013 № 105/305-ТС, а також приписів цивільного та господарського законодавства, здійснювати розрахунки за послуги, що позивач надав на підставі вказаного договору, саме на умовах даного договору. У зв`язку з чим, за порушення виконання передбачених вказаним договором грошових зобов`язань для відповідача настають наслідки згідно чинного законодавства у вигляді нарахування пені, річних та інфляційного збільшення суми боргу.

Позивач надав письмові пояснення, за якими стверджується про відсутність передбачених законом підстав для зменшення розміру заявленої до стягнення з відповідача пені, з доданими до цих пояснень копіями балансу позивача на 31.12.2018, з звітом про фінансові результати за 2018 рік, та балансу позивача на 30.06.2019, з звітом про фінансові результати за 1-ше півріччя 2019 року (а.с.99-102).

Позиція та докази відповідача

Згідно з відзивом на позовну заяву відповідач не визнав позовні вимоги в частині стягнення пені, річних та інфляційних втрат, просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позову у зазначеній частині позовних вимог, та просить відстрочити сплату основного боргу, стверджуючи про наступне:

- відповідач не мав можливості впливати на строки та повноту оплати послуг, які позивач надав відповідачу на підставі укладеного між ними договору № 105/305ТС від 30.05.2013, оскільки оплата цих послуг здійснюється з банківського рахунку з спеціальним режимом використання (гроші перераховуються автоматично, по мірі їх надходження від споживачів відповідача), тому нарахування заявлених до стягнення з відповідача сум пені, річних та інфляційних за порушення грошового зобов`язання є неправомірним;

- станом на 15.08.2019 розмір основного боргу відповідача за вказаним договором становить 579 057,41 грн.

На підтвердження зазначених у відзиві обставин до нього додано картку рахунку 6851 за період з 01.01.2013-08.08.2019 та оборотно-сальдову відомість по рахунку 6851 за період з 01.01.2013-08.08.2019 (а.с.47-48).

Заперечення відповідача на відповідь на відзив містять доводи, які є аналогічними доводам відзиву на позовну заяву. Поряд з цим, у цих запереченнях відповідач стверджує про те, що станом на 09.09.2019 розмір основного боргу відповідача за вказаним договором становить 518588,62 грн. Разом з зазначеними запереченнями відповідач надав суду оборотно-сальдову відомість по рахунку 6851 за період з 01.01.2013-06.09.2019 (а.с.81).

Відзив відповідача містить клопотання про відстрочення до 01.01.2020 стягнення основного боргу, мотивоване скрутним фінансовим становищем відповідача. Поряд з цим, в судовому засіданні 11.10.2019 в якості додаткового обґрунтування даного клопотання в усному порядку заявлено про очікування відповідачем надходженням у жовтні - листопаді 2019 року з місцевого бюджету коштів з компенсації пільг та субсидій.

Разом з запереченнями на відповідь на відзив відповідач подав до суду клопотання про зменшення на 90 % суми заявленої до стягнення пені, мотивоване скрутним фінансовим становищем відповідача, зокрема, збитковістю його господарської діяльності, наявністю заборгованості населення м. Херсона - основного споживача послуг відповідача, в розмірі 96456200грн., на підтвердження чого подано копію балансу відповідача на 30.06.2019, з звітом про фінансові результати за 1-ше півріччя 2019 року, та довідку №113-03-15 від10.09.2019 за підписом заступника директора з обліку та збуту теплової енергії (а.с.83-85).

10.10.2019 до суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача, за якими стверджується про те, що актуальний розмір заявленої до стягнення з відповідача основної заборгованості за станом на 10.10.2019 становить 428 345,86грн., а також про очікування відповідачем надходженням у жовтні - листопаді 2019 року з місцевого бюджету коштів з компенсації пільг та субсидій. Разом з цими поясненнями відповідача, в якості додатків до них, до суду подано оборотно-сальдова відомість по рахунку 6851 за період з 01.01.2019 по 10.10.2019, за якою заборгованість відповідача за договором № 105/305 від 30.05.2013 складає 428345,86грн., та адресований позивачеві гарантійний лист відповідача від 10.10.2019 № 1285-03-15 (а.с.107-108).

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 31.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк надання відзиву на позов 19.08.2019, позивачу - строк надання відповіді на відзив 28.08.2019.

19.08.2019 відповідач подав суду відзив на позовну заяву.

28.08.2019 позивач надіслав до суду поштою відповідь на відзив, яка надійшла до суду 03.09.2019, а 10.09.2019 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив.

Підготовче провадження у справі проведене у судових засіданнях 29.08.2019, 12.09.2019, а розгляд справи по суті у судовому засіданні 11.10.2019.

Позивачем дотримано вимоги ч.2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) щодо подання доказів разом з поданням позовної заяви, а тому письмові докази, які подано разом з позовною заявою прийнято судом до розгляду.

В судовому засіданні 11.10.2019 оголошувалася перерва, з урахуванням положень п.2 ч.5 ст.13 та ч.7 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, а саме "суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами" та "сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу", після оголошення представником відповідача усної заяви про ведення з позивачем переговорів про укладання мирової угоди у справі.

Після завершення розгляду справи в судовому засіданні 11.10.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини, які встановлено судом

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (яке на теперішній час має назву - Акціонерне товариство "Укртрансгаз"), як газотранспортне підприємство - надавач послуг, (надалі - позивач), та Міське комунальне підприємство "Херсонтеплоенерго", як замовник послуг (надалі - відповідач), уклали 30.05.2013 між собою договір №105/305ТС на транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Основними умовами цього договору, які впливають на взаємовідносини сторін в межах даного спору між ними, є наступні:

- газотранспортне підприємство зобов`язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, що передбачені договором (п.1.1.);

- послуги оформляються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (п.3.1.);

- вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п.5.4.);

- остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20-го (двадцятого) числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих послуг (п.3.4. та п.5.5.);

- сторони договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором несуть відповідальність у межах, що передбачені законодавством (п.7.1.);

- у разі порушення замовником строків оплати послуг, які передбачено договором, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.7.3.);

- договір набирає чинності з 01.05.2013 та укладається на строк до 31.12.2013, при цьому договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною з сторін не буде заявлено про припинення дії або перегляд його умов (п.11.1);

- усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін (п.11.2).

В подальшому до вказаного договору було укладено, зокрема, додаткові угоди від 31.05.2016, від 30.12.2016, від 27.12.2017 № 3, від 04.07.2018 № 105/305-ТС.

За актом № 02-19-105/305-ТС від 28.02.2019 наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в лютому 2019 року позивач надав, а відповідач прийняв послуги транспортування природного газу магістральними трубопроводами, загальною вартістю 1000013,81грн., з урахуванням податку на додану вартість. За актом №03-19-105/305-ТС від 31.03.2019 наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в березні 2019 року позивач надав, а відповідач прийняв послуги транспортування природного газу магістральними трубопроводами, загальною вартістю 875582,32грн., з урахуванням податку на додану вартість.

Нездійснення відповідачем оплати послуг позивача, які зазначені в актах № 02-19-105/305-ТС від 28.02.2019 та № 03-19-105/305-ТС від 31.03.2019 наданих послуг, на умовах договору від 30.05.2013 №105/305-ТС на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, спричинило звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги, з урахуванням інфляційного збільшення суми боргу, річних (3%), та пені, за яким відкрито провадження у даній справі.

Правові норми, що підлягають застосуванню

Щодо підстав виникнення та загального порядку виконання зобов`язань

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінськогосподарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч.7 ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається

Відповідно до ч.1 ст.203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Щодо договірних зобов`язань між сторонами

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Щодо наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3%) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

За ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за ч.1 та ч.2 ст.217 Господарського кодексу України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір штрафних санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оцінка судом встановлених обставин, з урахуванням положень правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні спору

1. Щодо виконання сторонами своїх господарських зобов`язань

Наявність укладеного між сторонами справи договору від 30.05.2013 №105/305-ТС на транспортування природного газу магістральними трубопроводами свідчить на користь виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, в силу яких, як-то встановлено приписами ст.ст.173-175 Господарського кодексу України, одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Твердження відповідача про те, що він не мав можливості впливати на строки оплати послуг, які позивач надавав на підставі вказаного укладеного між сторонами договору, через особливий характер банківського рахунку відхиляються судом, оскільки підписавши договір від 30.05.2013 №105/305-ТС на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, відповідач взяв на себе зобов`язання проводити розрахунки за послуги саме на умовах даного договору, що передбачено п.5.6 договору: "остаточний розрахунок за надані у звітному періоді послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів", як в первісній редакції цього пункту договору, так і в редакції цього пункту договору, згідно додаткової угоди від 31.03.2016.

Внесення змін до даного пункту 5.6. договору, в частині зміни (збільшення) строку проведення остаточних розрахунків відповідач не ініціював. Докази іншого у справі відсутні.

Поряд з цим, пункт 5.6. даного договору не містить заборони на проведення розрахунків за послуги іншим шляхом, крім перерахування позивачеві коштів з рахунку з спеціальним режимом використання. За вказаної узгодженої відповідачем редакції пункту 5.6. даного договору у випадку недостатності коштів на рахунку із спеціальним режимом використання для проведення оплати послуг позивача, відповідач, в силу приписів закону, ч.1 та ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України), був зобов`язаний забезпечити оплату послуг позивача на умовах даного договору у інший спосіб (іншим шляхом).

Позивач виконав передбачені для нього умовами договору від 30.05.2013 №105/305-ТС на транспортування природного газу магістральними трубопроводами та нормами закону (за ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України), як для виконавця (надавача) послуги, свої зобов`язання перед відповідачем в частині надання у лютому та березні 2019 року замовлених відповідачем послуг на транспортування природного газу відповідача магістральними трубопроводами, що підтверджується складеними між сторонами даної справи актами наданих послуг №02-19-105/305-ТС від 28.02.2019 та №03-19-105/305-ТС від 31.03.2019. Вказані акти підписано відповідачем, з скріпленням відповідного підпису посадової особи відповідача відбитком печатки відповідача, без будь-яких зауважень та заперечень. Докази іншого у справі відсутні.

Проте, відповідач не виконав передбачені для нього умовами вказаного договору та нормами закону (за ч.1 ст.901 та ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України), як для замовника послуги, свої зобов`язання перед позивачем в частині здійснення оплати на умовах даного договору наданих позивачем послуг з транспортування у лютому та березні 2019 року природного газу відповідача магістральними трубопроводами.

2. Щодо основного боргу

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених особою вимог та на підставі поданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, докази подаються сторонами.

Відповідно до ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.79 ГПК України питання про достатність доказів суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

2.1. Щодо заявленого позивачем до стягнення основного боргу

У позовній заяві стверджується про наявність у відповідача, за обліком позивача, за станом на 19.07.2019 заборгованості в розмірі 656690,37грн. з оплати послуг позивача загальною вартістю 1875596,13грн. Проте, у матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення відповідачем часткової (у будь-якій сумі) оплати вказаних послуг позивача.

Поряд з цим, відповідно до ст.14 Господарського процесуального кодексу України, спір вирішується судом, зокрема, в межах (виходячи) з вказаного (визначеного) позивачем розміру позовних вимог. Визначення розміру позовних вимог є виключним правом позивача. Виходячи з обставин справи, заявлення позивачем позовних в частині стягнення з відповідача 656690,37грн. основного боргу, об`єктивно, не призводить та не може призвести до порушення прав та ущемлення інтересів відповідача.

2.2. Щодо стверджуваного відповідачем зменшення основного боргу

На переконання суду оборотно-сальдові відомості по рахунку 6851 за різні часові періоди, зокрема, за 01.01.2019-06.09.2019 чи то картка вказаного рахунку (а.с.47-48,81,107), що підписані провідним юрисконсультом відповідача, з скріпленням цього підпису відбитком печатки юридичного відділу відповідача, за відсутності на цих документах підписів будь-яких посадових осіб та/або працівників бухгалтерської служби відповідача, на підтвердження складання бухгалтерською службою відповідача таких документів, чи-то підписів керівництва відповідача, не можуть бути прийняті судом при розгляді справи в якості достовірного та достатнього доказу зменшення суми заявленого до стягнення з відповідача основного боргу (чи-то актуального розміру основного боргу відповідача на певну календарну дату). Крім того, суд не приймає вказані картки та відомості в якості достовірних та достатніх доказів зменшення суми заявленого до стягнення з відповідача основного боргу, оскільки ці документи складено безпосередньо відповідачем, не є первинними документами, а зазначені в них відомості щодо зменшення основного боргу відповідач не підтвердив поданими суду платіжними дорученнями щодо сплати певних сум, з відмітками про проведення банком платежів за такими дорученнями, чи-то іншими первинними розрахунковими документами або ж виписками банку на підтвердження здійснення відповідних платежів. При цьому відповідач не повідомив суду про будь-які причини, що унеможливили подання ним до суду вказаних платіжних доручень чи-то виписок банку.

3. Щодо нарахування річних та інфляційних втрат

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо іншій розмір процентів річних не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічну правову позицію містить у собі п.3.1. та п.4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань". Порядок розрахунку (нарахування) інфляційних втрат детально роз`яснено листом Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Відповідач не надав контррозрахунків заявлених до стягнення з нього сум річних (3%) та інфляційних втрат.

Розрахунок заявлених до стягнення з відповідача інфляційних втрат судом перевірено, цей розрахунок не містить арифметичних помилок, відповідає матеріалам справи, приписам ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України та положенням листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Судом, також, перевірено розрахунок заявлених до стягнення з відповідача річних (3%) та встановлено, що цей розрахунок, в цілому, не містить арифметичних помилок, відповідає матеріалам справи та приписам ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. Поряд з цим, у даному розрахунку позивача наявна описка, яка спричинила помилку у розрахунку суми заборгованості станом на 15.07.2019 (а.с.20), що, в свою чергу, обумовила помилкові розрахунки сум річних за 15-18.07.2019.

Суть описки: Згідно з розрахунком позивача після сплати 15.07.2019 суми в розмірі 4783,95грн., при наявній за станом на 14.07.2019 заборгованості в розмірі 677884,27грн., розмір заборгованості відповідача станом на 15.07.2019 став 678448,22грн. (тобто, збільшився), замість належного (згідно наведених у розрахунку позивача даних) зменшення розміру заборгованості до 673100,32грн.). При цьому, виходячи з визначеного судом розміру заборгованості на 15.07.2019 в розмірі 673100,32грн., з подальшим урахуванням наведених у розрахунку позивача даних щодо розмірів платежів у наступні календарні дати на погашення заборгованості (стовпець 5 у таблиці розрахунку (а.с.20), її остаточний розмір, саме, відповідає заявленому до стягнення позивачем розміру основної заборгованості 656690,37грн

Судом вчинений власний розрахунок річних (3%) з 15.07.2019 по 18.07.2019, у зв`язку з існуванням у зазначені дати відповідних сум заборгованості, яким встановлено наступне.

Річні (3%) за 15.07.2019 на 673100,32грн. заборгованості складають 55,32грн.

55,32грн. = (673100,32грн. х3% х 1день/100%)/365днів

Річні (3%) за 16.07.2019 на 666514,91грн. заборгованості складають 54,78грн.

54,78грн. = (666514,91грн. х3% х 1день/100%)/365днів

Річні (3%) за 17.07.2019 на 660895,73грн. заборгованості складають 54,32грн.

54,32грн. = (660895,73грн. х3% х 1день/100%)/365днів

Річні (3%) за 18.07.2019 на 656690,37грн. заборгованості складають 53,97грн.

53,97грн. = (656690,37грн. х3% х 1день/100%)/365днів

Загальна сума вказаних річних з 15.07.2019 по 18.07.2019 за розрахунком суду складає 218,39грн., проти 220,62грн. за вчиненим позивачем розрахунком річних за цей самий період.

218,39грн. = 55,32грн. + 54,78грн. + 54,32грн. + 53,97грн.

Відповідна різниця складає 2,23грн.

2,23грн. = 220,62грн. - 218,39грн.

10000,92грн. - 2,23грн. = 9998,69грн.

4. Щодо нарахування та стягнення пені

Неустойка (штраф, пеня) має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Відповідач не надав контррозрахунків заявленої до стягнення з нього пені.

Розрахунок заявленої до стягнення 117674,31грн. пені судом перевірено, цей розрахунок в цілому відповідає положенням п.7.1., п.7.3. укладеного між сторонами справи договору від 30.05.2013 № 105/305-ТС на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, приписам ст.ст.230,231 Господарського кодексу України, ст.549 Цивільного кодексу України, проте містить недолік, що аналогічний раніше зазначеному за текстом даного рішення недоліку у розрахунку річних (3%), який спричинив помилкові розрахунки сум пені за 15-18.07.2019.

Судом вчинений власний розрахунок пені з 15.07.2019 по 18.07.2019, у зв`язку з існуванням у зазначені дати відповідних сум заборгованості, яким встановлено наступне.

Пеня за 15.07.2019 на 673100,32грн. заборгованості складають 645,44грн.

645,44грн. = (673100,32грн. х 2 х17,5% х 1 день/100%)/365днів

Пеня за 16.07.2019 на 666514,91грн. заборгованості складають 639,12грн.

639,12грн. = (666514,91грн. х 2 х17,5% х 1 день/100%)/365днів

Пеня за 17.07.2019 на 660895,73грн. заборгованості складають 633,74грн.

633,74грн. = (660895,73грн. х 2 х17,5% х 1 день/100%)/365днів

Пеня за 18.07.2019 на 656690,37грн. заборгованості складають 629,70грн.

629,70грн. = (656690,37грн. х 2 х17,5% х 1 день/100%)/365днів

Загальна сума вказаної пені з 15.07.2019 по 18.07.2019 за розрахунком суду складає 2548,00грн., проти 2573,90грн. за вчиненим позивачем розрахунком пені за цей самий період.

Відповідна різниця складає 25,90грн.

25,90грн. = 2573,90грн. - 2548,00грн.

117 674,31грн. - 25,90грн. = 117648,41грн.

Висновки суду

1. По суті спору

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання його договірного зобов`язання в частині оплати послуг позивача, позовні вимоги в частині стягнення 656690,37грн. основного боргу (з оплати послуг) та 7125,46грн. інфляційного збільшення боргу (інфляційних втрат) підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги про стягнення 117674,31грн. пені та 10000,92 грн. річних (3%) підлягають частковому задоволенню, відповідно, в розмірі (сумах) 117648,41грн. та 9998,69грн. У стягненні 2,23грн. річних (3%) та 25,90грн. пені має бути відмовлено.

2. Щодо клопотання про зменшення пені

Клопотання відповідача про зменшення на 90% суми заявленої до стягнення з нього пені підлягає частковому задоволенню: суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення на 20 % суми заявленої до стягнення пені. При цьому, судом враховано 1) обидві сторони у справі за наслідками своєї господарської діяльності у 2018 році та у першому півріччі 2019 року є збитковими, при цьому збитки позивача (а.с.99-102) є значно більшими проти збитків відповідача (а.с.84), внаслідок суттєво більшого масштабу господарської діяльності позивача (в межах усієї держави, проти - в межах обласного центру у відповідача); 2) основним видом діяльності відповідача є централізоване теплопостачання населення, бюджетних організацій та інших споживачів; 3) найбільшу та переважну частину з споживачів послуг відповідача складає населення, заборгованість якого станом на 01.09.2019 становить близько 95 млн. грн.; 4) відшкодування витрат відповідача від надання послуг у значній мірі здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету (з компенсації пільг та субсидій); 5) рішення у справі приймається напередодні початку відповідачем опалюваного періоду, початок якого обумовлює додаткові витрати відповідача на проведення аварійно-відновлювальних робіт на мережах тощо.

23534,86грн. = (117674,31грн./100%) х 20%; 94139,45грн.=117674,31грн. - 23534,86грн.

3. Щодо клопотання про відстрочення стягнення основного боргу

Клопотання відповідача про відстрочення до 01.01.2020 стягнення основного боргу, мотивоване скрутним фінансовим становищем відповідача та очікуваним відповідачем надходженням у жовтні - листопаді 2019 року з місцевого бюджету коштів з компенсації пільг та субсидій, не підлягає задоволенню, оскільки, всупереч приписів ч.3 ст.13, ч.1 та ч.3 ст.74 ГПК, відповідач не подав будь-яких доказів власної спроможності сплатити (погасити) до вказаної дати в повному обсязі заявлену до стягнення з нього основну заборгованість.

Повернення судового збору

Належною до сплати сумою судового збору за подання до господарського суду позовної заяви з вимогами про стягнення 791491,06 грн., згідно положень п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", а саме "за подання до господарського суду заяви майнового характеру сплачується 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб", є 11872,37 грн., де 11872,37 грн. = (791 491,06 грн. / 100%) х 1,5%.

Відповідно ж до платіжного доручення від 12.07.2019 № 8722 позивачем за подання до господарського суду позовної заяви з вимогами про стягнення з відповідача 791491,06 грн. сплачено судовий збір у сумі 15756,15 грн. (а.с.7). Тобто, розмір зайве сплаченого позивачем судового збору за подання до господарського суду вказаної позовної заяви складає 3883,78грн., де 3883,78грн. = 15756,15грн. - 11872,37 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотання особи, яка його сплатила, зокрема, у разі внесення судового збору у розмірі більшому, ніж встановлено законом. Позовна заява містить клопотання про повернення 3883,78грн. надмірно сплаченого судового збору. Таким чином, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 3883,78грн. судового збору.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у справі є витрати позивача на сплату 11872,37 грн. судового збору за подання позовної заяви за платіжним дорученням від 12.07.2019 № 8722,, які відповідно до положень п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, а саме "у спорах, що виникають при виконанні договорів, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог", з яких 11871,18 грн. підлягають стягненню з відповідача, а інші відносяться на позивача, у зв`язку з задоволенням позову на 99,99%.

99,99%=791462,93грн.(розмір задоволених вимог)/791491,06грн.(розмір заявлених вимог)

11871,18грн. = (11872,37 грн./100%) х 99,99%

Цей висновок суду узгоджується з роз`ясненнями, що містять положення п.4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7, за якими, коли господарський суд, ухвалюючи рішення у справі, користуючись наданим йому за законом правом зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала би задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", ст.ст.232, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" (місцезнаходження: 73003, м. Херсон, Острівське шосе, буд.1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31653320) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд.9/1, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30019801) 656690,37 грн. заборгованості за послуги, 7125,46 грн. інфляційних втрат, 9998,69 грн. річних, 94139,45 грн. пені та 11871,18 грн. компенсації витрат по сплаті судового збору.

3. Відмовити у стягненні 2,23 грн. річних та 25,90 грн. пені.

4. Відмовити у задоволені клопотання відповідача, Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго", про відстрочення стягнення основного боргу до 01.01.2020 року.

5. Повернути Акціонерному товариству "Укртрансгаз" (місцезнаходження: 01021, м.Київ, Кловський узвіз, буд.9/1, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30019801) з державного бюджету судовий збір у сумі 3883,78 грн., перерахований платіжним дорученням №8722 від 12.07.2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.10.2019

Суддя К.В. Соловйов