ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" жовтня 2019 р. Cправа № 902/690/19

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представників:

позивача - Поліщук Т.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001; а/с 1800, м. Дніпро, 49027)

до: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 40723,57 грн,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" подано позов до ОСОБА_1 про стягнення 40723,57 грн заборгованості.

Ухвалою суду від 27.08.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/690/19 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено її до розгляду по суті на 19.09.2019.

За результатами проведеного судового засідання 19.09.2019 за участю представника позивача, у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи доказів вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачу, суд ухвалив відкласти розгляд справи до 10.10.2019, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

07.10.2019 до суду від Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради надійшов лист №04-00-011-48922 від 01.10.2019 з додатком довідки за №58328 від 30.09.2019, якою підтверджено реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за вказаною позивачем адресою з урахуванням перейменування вулиць у м. Вінниці .

У судове засідання 10.10.2019 з`явився представник позивача, відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався. Останній про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином ухвалою суду, яка надсилалася йому рекомендованою поштовою кореспонденцією.

При цьому судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Таким чином, за результатами проведеного судового засідання 10.10.2019 судом відкладено розгляд справи до 25.10.2019, про що постановлено відповідну ухвалу, яку зафіксовано у протоколі судового засідання.

У судове засідання 25.10.2019 з`явилися усі учасники судового процесу.

Представник позивача заявлений позов підтримала у повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позовній заяві.

В якості підстави заявлених позовних вимог позивач посилається на підписання 31.07.2017 через систему інтернет-клієнт-банкінгу Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (08.12.2017 відповідач припинив господарську діяльність як ФОП) із використанням електронного цифрового підпису Анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ", внаслідок чого між позивачем та відповідачем укладено в електронній формі кредитний договір №б/н від 31.07.2019.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов вказаного договору банк звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 40 723, 57 грн, з яких: 20 574, 90 грн - заборгованість за кредитом; 8 241, 94 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 7 179, 08 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 4 727, 65 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав, водночас останній у судовому засіданні в усному порядку позов визнав у повному обсязі, про що зафіксовано у протоколі судового засідання від 25.10.2019.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

31.07.2017 Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ("Клієнт") укладено в електронній формі з Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" ("Банк") кредитний договір б/н, шляхом підписання відповідачем із використанням електронного цифрового підпису Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 18-25, т. 1).

За умовами Анкети-заяви Клієнт банку, підписавши дану заяву, приєднується до розділу 3.2.8 Умов та правил надання послуги "КУБ", які розміщені на сайті ПриватБанку pb.ua, в т. ч. Тарифів банку, які разом із цією заявою складають кредитний договір.

Також, у Анкеті-заяві вказано істотні умови кредитного договору, відповідно до яких вид кредиту є строковим; розмір кредиту визначається ПриватБанком та вказується у профайлі Позичальника на сайті kub.pb.ua; строку кредиту становить 12 місяців з моменту видачі коштів; проценти (комісія) за користування кредитом становить 2% в місяць від початкового розміру кредиту; порядок погашення заборгованості за кредитом - щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів; у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п. 1.5 цієї заяви, проценти за користування кредитом становлять 4 % на місяць від суми заборгованості. При цьому сплачується неустойка в розмірі та згідно розділу 3.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг. Укладення кредитного договору здійснюється в порядку, визначеному розділом 3.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг. Клієнт доручає Банку розмістити у мережі інтернет відомості про його бізнес-проект, за яким Банк надає кредит (п.п. 1.1 - 1.6 Анкети -заяви).

31.07.2017 Анкета-заява підписана Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та приєднана Банком до Умов та правил надання послуги КУБ.

Розділом 3.2.8. Умов банківських послуг регулюються взаємовідносини між Клієнтом та Банком щодо правил надання кредиту "Кредит КУБ".

Зокрема, Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий "Кредит КУБ" для фінансування поточної діяльності Клієнта, в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ", а також в системі Приват 24.

Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом заяви в системі Приват 24 або у сервісі "Paperless" або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору. Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги.

Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам Національного банку України, які регулюють кредитні відносини (п. 3.2.8.1 Умов).

Розмір кредиту, який може бути наданий в рамках послуги складає від 50 000 грн. до 1 000 000 грн. (п. 3.2.8.2. Умов).

Клієнт доручає Банку щомісячно у строки, зазначені в заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості за послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

При порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань має право змінити умови договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє Клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту (Банк здійснює інформування Клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, sms-повідомлення або інших). При непогашенні заборгованості за договором у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість за кредитним договором, починаючи з наступного дня від дати зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, терміном повернення кредиту є дата останнього платежу (3.2.8.3.1.3. Умов).

Сторони узгодили, що умовою надання кредиту банком є наявність активного поточного рахунку Клієнта в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (3.2.8.5.16. Умов).

Відповідно до п. 3.2.8.9. Умов за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з пунктами 3.2.8.1., 3.2.8.2., 3.2.8.3., 3.2.8.3.1. цього Договору Клієнт сплачує проценти у вигляді щомісячної комісії в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2.

Пунктом 3.2.8.3.3. Умов визначено, що при порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому у Заяві. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку, передбаченого п. 3.2.8.3.1, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки, пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років ( п. 3.2.8.10.5. Умов).

Відповідно до п. 3.2.8.11. договір є чинним з моменту підписання Клієнтом Заяви про приєднання та перерахування Банком кредитних коштів на рахунок Клієнта. Строк дії Договору встановлюється з дня його укладання і до повного виконання Сторонами зобов`язань за договором.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку Анкеті - заяві від 31.07.2017 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли відносини, що підпадають під регулювання наступних статей чинного законодавства.

Відповідно до ст.6, ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У ст.633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ч.1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Отже, суд приходить до висновку, що Умови та правила надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач, підписавши Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуги "КУБ", містить істотні умови кредитного договору.

Шляхом підписання Анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг сторонами дотримано письмової форми такого договору.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідач (позичальник) 03.08.2017 отримав від позивача кредитні кошти в межах кредитного ліміту в сумі 50 000 грн, які повинен був повернути останньому, що підтверджується банківськими виписками щодо руху коштів відповідача по рахунку та розрахунком заборгованості (а.с. 26-30, т.1)

Однак, погашення відповідачем сум в межах кредитної заборгованості відбувалося з порушенням встановленого графіку, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом, що стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

За таких обставин суд вважає вимогу позивача про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 20574,90 грн правомірною та обґрунтованою, а отже вказана позовна вимога підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розглянувши позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 8 241, 94 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість та 4 727, 65 грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, враховуючи умови укладеного договору та приписи ст.ст. 526, 1054 ЦК України. Відтак дані вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також судом розглянуто вимогу позивача про стягнення з позивача 7 179, 08 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, в результаті чого суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України передбачено такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 3.2.8.3.3. у разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку, передбаченого п. 3.2.8.3.1, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки, пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років ( п. 3.2.8.10.5. Умов).

Таким чином, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 7 179, 08 грн пені є правомірною, оскільки відповідає умовам укладеного договору та чинного законодавства.

Перевіркою правильності розрахунку пені не виявлено помилок, що свідчить про обґрунтованість заявленої до стягнення суми.

При цьому суду зазначає, що відповідач, підписавши анкету - заяву від 31.07.2017 погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщені на сайті банку www.pb.ua, Тарифами банку, які разом із цією заявою складають Договір банківського обслуговування та відповідно взяв на себе зобов`язання виконувати умови зазначеного договору, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №923/760/18 від 08.07.2019.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що відповідач здійснив підписання Анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в статусі фізичної особи - підприємця (ФОП). При цьому 08.12.2017 відповідач припинив свою господарську діяльність у статусі ФОП (дані відомості підтверджуються відповідним записом, що міститься в ЄДРЮОФОП).

За приписами ст. 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст.ст. 202-208 ГК України, ч.8 ст. 4 Закону України від 15.05. 2003 № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, позивач, звернувшись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18 та від 04.09.2019 у справі № 640/16902/18.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем витікає з умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства, підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача в повному обсязі відповідно до ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ) 20574,9 грн - заборгованості за кредитом, 8241,94 грн - заборгованості по відсоткам, нарахованим за прострочену заборгованість, 7179,08 грн - пені, 4727,65 грн - заборгованості по комісії та 1921 грн витрат на сплату судового збору.

3. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 28 жовтня 2019 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2, 3, 4 - позивачу - вул. Грушевського, буд. 1Д, м . Київ, 01001; а/с 1800, м. Дніпро, 49027; представнику Савіхіній А.М. - вул. Набережна Перемоги, буд . 50 , м . Дніпро, 49094;

5 - відповідачу - АДРЕСА_1