ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2019м. ДніпроСправа № 904/4045/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панни С.П. за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

за позовом Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" м. Київ

до Житлово-будівельний кооператив "ВЕСНА" м. Кам`янське

про стягнення заборгованості у розмірі 17 267,68 грн.

Представники:

від позивача: Вагнер Д.В.

від відповідача: Сумарков Д.А.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Весна" у якому просить повернути безпідставно набуте майно природного газу в обсязі 1,292 тис. куб. метрів, стягнути 8 633,84 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 1,292 тис. куб. метрів та судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем безпідставно будо здійснено відбір природного газу, оскільки в березні 2017 року не було надано до транспортної системи жодного обсягу природного газу.

18.09.2019 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 08.10.2019 о 14:00.

09.10.2019 відповідач надав відзив на позовну заяву в якому заперечує проти позовних вимог у повній мірі та зазначає, що Житлово-будівельний кооператив «ВЕСНА» ніколи не був і не є споживачем природного газу. Газопостачання членів кооперативу здійснюється за прямими договорами з газопостачальною компанією. Останній варіант договорів на постачання був заключений у 2014 році з тих порядок і процедура постачання газу та розрахунку за нього не змінювались. Житлово-будівельний кооператив «ВЕСНА» не має на балансі жодних газопостачальних мереж, вузлів подачі та обліку природного газу, пристроїв для споживання чи накопичення. Таким чином не може самостійно відбирати, припиняти відбір чи якось споживати чи зберігати природній газ. Необхідною умовою для поставок природного газу згідно абз.3 п.4 глави 2 розділу 4 Кодексу газотранспортної системи, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2493 є присвоєння унікального ЕІС-коду. Житлово-будівельний кооператив «ВЕСНА» ніколи не подавав заяви про отримання ЕІС- коду і ніколи не

отримував інформації від оператора газорозподільної системи про присвоєння такого коду. Відповідно не мав ніякої змоги заключати договори на поставку природного газу і бути членом газового ринку, що унеможливлює виникнення будь-якої заборгованості за поставки природного газу.

23.10.2019 позивачем подано клопотання про заміну неналежного відповідача по справі, оскільки відповідно до відзиву від 09.10.2019 у реєстрах та звітах АТ «Дніпрогаз» відбір природного газу з ГТС Позивача здійснював Обслуговуючий кооператив «ЖСК №8 Весна», код ЄДРОУ 23360787 м. Дніпро. Оскільки у своїх документах АТ «Дніпрогаз» не вказує адреси своїх споживачів та не зазначає повне найменування юридичної особи, Позивач не знав до подання позову про підставу заміни належно відповідача.

Клопотання не задоволено судом, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 48 ГПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі та ч. З цієї ж статті передбачено, що після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи клопотання позивача було подано до суду 23.10.2019, тобто не до початку першого судового засідання, а під час другого судового засідання. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що спірне майно було набуте відповідачем та здійснений відбір обсягів природного газу Позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічний закупівель. Позивач не довів, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно глави 5 розділу VI Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493 порядок фактичного розподілу (споживання) природного газу здійснюється відповідно

1. Споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та Оператором ГРМ здійснюється за умови:

включення споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника на відповідний розрахунковий період;

забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Порядок включення споживача до Реєстру споживачів постачальника визначається

2. Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача.

3. За відсутності у споживача діючого постачальника (якщо споживач не включений до Реєстру споживачів будь-якого постачальника) у відповідному розрахунковому періоді споживач не має права здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

За приписами ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

В свою чергу, охоронюваний законом інтерес - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, який зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам (Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №1-10/2004).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить повернути безпідставно набуте майно природного газу в обсязі 1,292 тис. куб. метрів та стягнути 8 633,84 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна природного газу в обсязі 1,292 тис. куб. метрів, судовий збір у розмірі 1 921,00 грн, оскільки вважає, що відповідач, незважаючи на відсутність постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з Позивачем здійснив відбір в обсязі 1,292 тис. куб.м. природного газу, що підтверджується звітом АТ «Дніпрогаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за березень 2017 (копія додається), в якому в графі «Фактично спожитий обсяг за місяць Всього» по рядку «Категорія/Назва постачальника» вказано фактично відібраний Відповідачем з газотранспортної системи в березні 2017 обсяг природного газу в розмірі 1,292 тис. куб. м. природного газу.

Але як було встановлено судом та виходячи з клопотання позивача від 23.10.2019, суд встановив, що дану позовну заяву подано не до належного відповідача, оскільки відповідно до реєстрів та звітів АТ «Дніпрогаз» відбір природного газу з ГТС Позивача здійснював Обслуговуючий кооператив «ЖСК № 8 Весна», , м. Дніпро.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно

відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Статтею 400 ЦК України передбачено, що недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Відповідно до матеріалів справи, порівнявши коди ЄДРПОУ, повні найменування та юридичні адреси ЖБК «Весна» та ОК «ЖСК № 8 Весна», було остаточно встановлено, що відбір природного газу, в березні 2017 року з ГТС Позивача в обсязі 1,292 тис, куб.м. здійснив - Обслуговуючий кооператив «ЖСК № 8 Весна», . м. Дніпро, пр. Пушкіна, 57. Виходячи з вказаного позивачем було подано позов до неналежного відповідача.

Згідно відзиву відповідача від 09.10.2019 року житлово-будівельний кооператив «ВЕСНА» ніколи не був і не є споживачем природнього газу. Газопостачання членів кооперативу здійснюється за прямими договорами з газопостачальною компанією. Останній варіант договорів на постачання був заключений у 2014 році з тих порядок і процедура постачання газу та розрахунку за нього не змінювались.

Житлово- будівельний кооператив «ВЕСНА» не має на балансі жодних газопостачальних мереж, вузлів подачі та обліку природнього газу, пристроїв для споживання чи накопичення. Таким чином не може самостійно відбірати, припиняти відбір чи якось споживати чи зберігати природній газ.

Необхідною умовою для поставок природнього газу згідно абз. З п.4 глави 2 розділу4 Кодексу газотранспортної системи, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2493 є присвоєння унікального ЕІС- коду. Житлово- будівельний кооператив «ВЕСНА» ніколи не подавав заяви про отримання ЕІС- коду і ніколи не отримував інформації від оператора газорозподільної системи про присвоєння такого коду. Відповідно не мав ніякої змоги заключати договори на поставку природнього газу і бути членом газового ринку, що унеможливлює виникнення будь-якої заборгованості за поставки природнього газу.

Відповідно до до п.5 глави 7 розділу 3 Кодексу газотранспортної системи, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2493 «актом приймання - передачі природного газу між оператором газотранспортної системи та прямим споживачем, що відбувається в точках комерційного обліку газу і оформлюється актами приймання - передачі, що підписуються представниками цих сторін не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним».

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом було встановлено вже на стадії розгляду справи по суті, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, мав здійснити розгляд справи по суті, а судові витрати, пов`язані з розглядом справи, розподілити за результатами такого розгляду відповідно до статті 129 ГПК України. Позивачем було заявлено 2 позовні вимоги майнового та немайнового характеру, але сплачено лише за майнову вимогу.

Відповідоно до ст.6 ЗУ "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позовних вимог та зобов`язати позивача доплатити судовий збір у розмірі 1921,00 грн. за другу позовну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись статтями 1, 33, 34, 49, 75, 82-85, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах відмовити в повному обсязі.

Судовий збір покласти на позивача.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) на користь держави (ГУК у м.Київі/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України, рахунок отримувача UA6026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) усудовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 28.10.2019

Суддя С.П. Панна