ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2019 р. Справа№ 910/10606/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

розглянувши апеляційну скаргу Національної поліції України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 року

у справі № 910/10606/19 (суддя: Ягічева Н.І.)

за позовом Національної поліції України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК"

про стягнення 548 838,34 грн.

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Національна поліція України (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" (далі - відповідач) про стягнення штрафних санкцій у розмірі 548 838,34 грн за договором №178НП від 31.05.2018 року.

Господарський суд міста Києва передав позовну заяву Національної поліції України до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" про стягнення штрафних сакцій у розмірі 548 838,34 грн, за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Запорізької області своєю ухвалою від 08.08.2019 року.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Національна поліція України звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема ст. 29 Господарського процесуального кодексу України.

Так, скаржник вказав, що ст. 29 Господарського процесуального кодексу України надає право позивачу, у разі якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, пред`явити позов за місцем виконання цього договору.

Разом з цим, скаржник зазначив, що в спірному договорі №178НП визначено місце його виконання: вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2019 року справу № 910/10606/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2019 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національної поліції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 року у справі № 910/10606/19.

24.09.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги Національної поліції України, ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 року у справі №910/10606/19 без змін.

Крім того, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що положеннями ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України не можна застосовувати для визначення територіальної підсудності даного спору, а тому спір слід розглядати лише за місцем знаходження відповідача.

Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/3939/19 від 01.10.2019 року, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченко Б.О. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/10606/19.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2019 року, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., суддів Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 року прийнято справу №910/10606/19 до провадження за апеляційною скаргою Національної поліції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., суддів Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Національної поліції України - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та правильно встановлено судом першої інстанції, місцезнаходженням відповідача (Товариство з обмеженою відповідальністю "МІК") (ідентифікаційний код 30105738) значиться адреса: 69006, Запорізька обл., м.Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 69-А.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З огляду на викладене та враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що дана позовна заява не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду міста Києва.

При цьому, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що ст. 29 Господарського процесуального кодексу України надає право позивачу, у разі якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання (вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115), пред`явити позов за місцем виконання цього договору, оскільки, предмет спору у даній справі є стягнення штрафних санкцій за прострочення строків поставки, та не стосується саме надання послуг.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено ст.532 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Зокрема, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання.

Правила ст.532 Цивільного кодексу України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, п. 4 ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Отже, сплата штрафних санкцій не містить прив`язки до певного конкретного місця, в тому числі і до місця виконання договору (в даному випадку місця поставки товару (форменого одягу)), оскільки така заборгованість, за наявності достатніх правових підстав для її стягнення, буде оплачена відповідачем в добровільному порядку шляхом переказу коштів на рахунок позивача, або буде стягнута виконавцем (державним чи приватним) у примусовому порядку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо направлення матеріалів позовної заяви Національної поліції України за підсудністю до Господарського суду Запоріжської області на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній ухвалі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 року у справі №910/10606/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/10606/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун