номер провадження справи 9/142/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 Справа № 908/2124/19

м.Запоріжжя

За позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; адреса для листування: 49027, м.Дніпро, а/с 1800)

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Шмуріної Лідії Євгенівни, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення суми 25252 грн. 41 коп.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Шмуріна Л.Є . особисто

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до відповідача: Фізичної особи - підприємця Шмуріної Лідії Євгенівни, про стягнення суми 25252,41 грн., в тому числі: 22507,52 грн. - заборгованості за кредитом, 1469,10 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 1275,79 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Позивачем разом із позовною заявою подано клопотання про здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 13.08.2019 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2124/19 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 16.08.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2124/19 (номер провадження 9/142/19). Справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

17.09.2019 суд з власної ініціативи постановив ухвалу про здійснення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 09.10.2019.

09.10.2019 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд зазначає, що в період з 15.10.2019 по 21.10.2019 включно суддя перебувала на лікарняному у зв`язку із чим повний текст рішення складено на підписано 22.10.2019.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором банківського обслуговування б/н від 12.07.2018 відповідач станом на 22.07.2019 має заборгованість у розмірі 25252,41 грн., яка складається з: 22507,52 грн. - заборгованості за кредитом, 1469,10 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1275,79 грн. - пені. Позов обґрунтовано ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, зазначивши про сплату 30.07.2019 через касу відділення ТА КБ «Приватбанк» заявленої до стягнення заборгованості в розмірі 25252,41 грн., що підтверджується меморіальними ордерами та банківською випискою. Також відповідач вказав, що в заяві від 07.08.2019 позивача було повідомлено про факт повного погашення кредитної заборгованості. На підставі викладеного відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідь на відзив від позивача не надходила.

Ухвала суду від 17.09.2019 про призначення судового засідання у справі на 09.10.2019 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення була отримана уповноваженим представником позивача 20.09.2019.

В судове засідання 09.10.2019 позивач не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1, п. 1, п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею. Якщо учасник справи або його представники були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Оскільки судом належним чином виконано обов`язок та вжито заходи щодо повідомлення учасників справи про розгляд справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.07.2018 Фізичною особою-підприємцем Шмуріною Лідією Євгенівною, ІПН НОМЕР_1 , (відповідач у справі) в особі довіреної особи було підписано Заяву на відкриття рахунку та анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої відповідачу було відкрито поточний рахунок у гривні (номер рахунку НОМЕР_2 ) в АТ КБ «Приватбанк» (позивач у справі).

Згідно із цією анкетою-заявою клієнт, відповідно до ст. 634 Цивільного кодексу України, у повному обсязі приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», які розміщені в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua., та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування. Підписанням анкети-заяви клієнтом прийнято всі права і обов`язки, зазначені в Умовах та правилах, тарифах, пам`ятці клієнта. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобов`язався ознайомлюватись самостійно на офіційному сайті банку.

Відповідно до приписів ст.ст. 11, 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення), в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1069 цього Кодексу якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Із досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, слідує, що між позивачем та відповідачем на підстав ст. ст. 11, 509, 638, 634, 1054, 1066, 1069 ЦК України та ст.ст.180, 181 ГК України виникли зобов`язання, фактично сторонами у письмовій формі укладено договір банківського обслуговування шляхом підписання заяви про відкриття поточного рахунку та приєднання відповідача до Умов і Правил надання банківських послуг, які оприлюднені через офіційний сайт банку і є публічною офертою, до якої приєднується клієнт, підписуючи заяву про відкриття рахунку.

У розділі 3.2.1 Умов та правил надання банківських послуг, витяг з яких додано до позовної заяви АТ КБ «Приватбанк», визначено умови обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів.

У пункті 3.2.1.1.1 зазначених Умов встановлено, що кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - кредит) надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - ліміт). Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Згідно з п. 3.2.1.1.3 кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди. Ліміт овердрафту встановлюється Банком на кожний операційний день.

В розділі 3.2.1.4 цих Умов встановлено порядок розрахунків, в розділі 3.2.1.5 - відповідальність сторін.

Так, згідно з п. 3.2.1.4.1 Умов цього розділу передбачено, що за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

При порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди, Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (п. 3.2.1.5.1 Умов).

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» за вих. № 08.7.0.0.0/45 від 24.07.2019 ФОП Шмуріній Л.Є. 23.04.2019 встановлено кредитний ліміт на рахунку № НОМЕР_2 у розмірі 75000 грн.

Згідно з наданими позивачем виписками по поточному рахунку відповідача та розрахунком заборгованості за договором б/н від 12.07.2018, суму 22507,52 грн. кредитного ліміту 27.05.2019 було винесено на прострочку. Згідно розрахунку позивача станом на 22.07.2019 заборгованість за кредитом складає 22507,52 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1469,10 грн., пеня - 1275,79 грн., всього заборгованість за кредитом - 25252,41 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст.629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст. 610, 611 ЦК України невиконання або неналежне виконання зобов`язання є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Із змісту ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.20 ГК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений договором або законом. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання обов`язку в натурі.

За змістом ч. 2 ст. 4 ГПК України передбачено право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів.

Згідно з приписами ст. 129 Конституції України, ст. 13 ГПК України до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін, яка проявляється в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до змісту ст.ст. 74, 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі для своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вини підтверджуються; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

З огляду на предмет спору та підстави позову у даній справі, для правильного вирішення спору обов`язковим є встановлення обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, а саме: факту наявності порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів позивача на момент його звернення до суду.

Відповідачем надано суду відзив, в якому зазначено про сплату 30.07.2019 позивачу заявленої до стягнення заборгованості та надано докази на підтвердження цих обставин, а саме: копії меморіальних ордерів № 0589, № 04GТ від 30.07.2019 на суму 20433,56 грн. та 2073,96 грн. з признанням платежу: погашення заборгованості згідно договору банківського обслуговування, копії меморіального ордеру № 04GR від 30.07.2019 на суму 1469,10 грн. з признанням платежу: погашення відсотків за користування кредитним лімітом згідно договору банківського обслуговування та меморіального ордеру № HS020В04GQ від 30.07.2019 на суму 1456,94 грн. з признанням платежу: погашення пені згідно договору банківського обслуговування. Також надано копію виданої АТ КБ «Приватбанк» заключної виписки від 23.08.2019 по кредитному рахунку за період з 01.07.2019 по 31.07.2019 про погашення ФОП Шмуріною Л.Є. суми 22507,52 грн. заборгованості за договором.

За таких обставин, ФОП Шмуріною Л.Є. 30.07.2019 було в повному обсязі сплачено суму 22507,52 грн. заборгованості за кредитом, суму 1469,10 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та суму 1275,79 грн. пені, які заявлені позивачем до стягнення.

Позовна заява АТ КБ «Приватбанк», за якою порушено провадження у даній справі, була подана позивачем до суду шляхом направлення її на адресу суду засобами поштового зв`язку 08.08.2019 (отримана господарським судом 13.08.2019), тобто сума 25252,41 грн. (в тому числі, заборгованість за кредитом, відсоткам та пені), яка заявлена позивачем до стягнення була сплачена відповідачем до подачі позову (30.07.2019).

Таким чином, оскільки на момент звернення до суду суми заборгованості у заявленому розмірі не існувало, фактично позов було пред`явлено необґрунтовано, що є підставою для відмови в позові в повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та підписано 22.10.2019.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва