ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року Справа № 924/1208/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Юрчук М.І. , суддя Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (вх.№2010/19 від 14.08.2019р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" та апеляційну скаргу (вх.№2011/19 від 14.08.2019р.) Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" на рішення господарського суду Хмельницької області від 17.07.2019р. (повний текст - 25.07.2019р.) у справі №924/1208/18 (суддя Гладюк Ю.В.)

за позовом Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод", м.Старокостянтинів, Хмельницька обл.

до: 1. Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив", м.Шепетівка, Хмельницька обл.

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс", м.Шепетівка, Хмельницька обл.

про визнання недійсним договору

за участі представників:

позивача - Зінкевич Д.В., довіреність №05-02/18 від 05.02.2018р.,

член дирекції ДП "Старокостянтинівський молочний завод" - Лінкевич Я.Б. (згідно Статуту),

відповідачів - не з`явилися;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 17.07.2019р. у справі №924/1208/18 задоволено позов Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" про визнання недійсним договору.

Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги (цесії) №26/09/2018-3 від 26.09.2018р., укладений між Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" (30403, Хмельницька область, м.Шепетівка, Старокостянтинівське шосе, 31, код 40108269) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" (30400, Хмельницька область, м.Шепетівка, вул.Тітова, будин.1А, код 40794076).

Стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" на користь Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" 881 грн. судового збору.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" на користь дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" 881 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№2010/19 від 14.08.2019р., т.1, арк.справи 244-247).

В скарзі апелянт, зокрема зазначає, що межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Посилання позивача на те, що у позивача відсутня заборгованість «в такому розмірі» перед відповідачем 1 та, що нібито відповідачем 1 передано за спірним договором відповідачу 2 документи, які не можуть вважатися належним доказом на підтвердження дійсності переданої вимоги та наявності заборгованості перед відповідачем 1 не є предметом дослідження у межах цієї справи. Предметом позову в цій справі є визнання недійсним договору відступлення права вимоги, а не стягнення коштів за основним договором.

Натомість, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, в даному випадку договору відступлення права вимоги, має бути встановлена наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання відповідних правових наслідків.

Дійсність вимоги та розмір вимог не тотожні поняття, а наведені позивачем обставини щодо факту відсутності заборгованості у зазначеному розмірі можуть братися судом до уваги при розгляді господарського спору про стягнення коштів за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р., право на стягнення яких було відступлено, розгляд якого здійснюється господарським судом Хмельницької області у справі №924/233/18, що також зазначено самим позивачем.

Зокрема, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018р. у справі №924/233/18 замінено сторону у справі на ТОВ «Органік Сідс», яку залишено в силі Верховним Судом згідно постанови від 04 березня 2019 року. Заміну сторони здійснено саме на підставі спірного договору цесії, однак це не позбавило ДП «Старокостянтинівський молочний завод» прав наданих Господарським процесуальним кодексом України заперечувати проти вимог та розміру боргу в межах справи №924/233/18, в якій розглядається вимога щодо стягнення боргу за основним договором та замінено сторону на підставі договору цесії.

Також апелянт зазначає, що за спірним договором до відповідача 2 переходять всі права відповідача 1. Одним з таких прав, відповідно до умов основного договору, є право вимагати оплати за поставлений товар та нарахувати відповідні штрафні санкції за прострочення оплати товару. Відповідним правом і скористався відповідач 1, звернувшись до суду з вимогою про стягнення заборгованості, розгляд якої здійснюється судом першої інстанції у справі №924/233/18. Але, визначення в договорі цесії розміру заборгованості, не створює безумовного обов`язку позивача сплатити борг саме в такому розмірі.

Таким чином, відповідачем 1 передано відповідачу 2 всі права за основний договором, який недійсним не визнавався, та відповідно включає в себе право дійсної вимоги до позивача на оплату товару, а вже розмір таких вимог встановлюється у справі №924/233/18.

Враховуючи, що основний договір недійсним в судовому порядку не визнавався, вимога про сплату заборгованості за основним договором на момент відступлення права вимоги за ним є дійсною вимогою в розумінні ст.ст.514-516 Цивільного кодексу України.

Апелянт, звертає увагу, що ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018р. у справі №924/233/18 замінено сторону у справі на ТОВ «Органік Сідс», яку залишено в силі Верховним Судом згідно постанови від 04 березня 2019 року. Заміну сторони здійснено саме на підставі спірного договору цесії, однак це не позбавило ДП «Старокостянтинівський молочний завод» прав наданих Господарським процесуальним кодексом України заперечувати проти вимог в межах справи №924/233/18, в якій розглядається вимога щодо стягнення боргу за основним договором та замінено сторону на підставі договору цесії.

Однак, судом першої інстанції не надано оцінки даним обставинам, а зроблені висновки, про те, що «передання недійсної вимоги напряму порушує права позивача, оскільки в такому випадку новий кредитор буде вимагати виконання позивачем свого зобов`язання, котре в свою чергу, в даному випадку не підтверджене належним чином», не відповідають обставинам справи, тому що незважаючи на заміну кредитора в межах справи №924/233/18, ДП «Старокостянтинівський молочний завод» користується всіма передбаченими ГПК України правами спрямованими на заперечення проти стягнення з них заборгованості, і укладення спірного договору цесії не створює безумовного обов`язку для позивача сплатити борг саме у такому розмірі, який вказаний спірному договорі цесії.

Отже, і обставини, що «передання недійсної вимоги напряму порушує права позивача», які мають значення для справи, та які суд першої інстанції визнав встановленими, скаржник вважає недоведеними.

Крім того зазначає, що встановлюючи обставини щодо порушення прав позивача, господарським судом Хмельницької інстанції не враховано та не наведено мотивів для неврахування висновків Верховного Суду зроблених в постанові від 04.03.2019р. у справі №908/1245/15-г та в постанові від 18.04.2019р. у справі №911/218/18.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на положення ст.ст.11, 15, 16, 203, 204, 215, 216, 510, 512, 514-516, 626-629 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного просить суд скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 17.07.2019р. у справі №924/1208/18 і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перший національний виробничий кооператив», Товариства з обмеженою відповідальністю «Органік Сідс» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) №26/09/2018-3 від 26.09.2018р., відмовити повністю. Стягнути з позивача понесені відповідачем 2 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2643,00 грн.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс". Розгляд апеляційної скарги призначено на 16.10.2019р. об 10:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

Крім цього, не погоджуючись з прийнятим рішенням, Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№2011/19 від 14.08.2019р., т.2, арк.справи 3-6).

В скарзі апелянт, зокрема зазначає, що межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Посилання позивача на те, що у позивача відсутня заборгованість «в такому розмірі» перед відповідачем 1 та, що нібито відповідачем 1 передано за спірним договором відповідачу 2 документи, які не можуть вважатися належним доказом на підтвердження дійсності переданої вимоги та наявності заборгованості перед відповідачем 1 не є предметом дослідження у межах цієї справи. Предметом позову в цій справі є визнання недійсним договору відступлення права вимоги, а не стягнення коштів за основним договором.

Натомість, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, в даному випадку договору відступлення права вимоги, має бути встановлена наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання відповідних правових наслідків.

Дійсність вимоги та розмір вимог не тотожні поняття, а наведені позивачем обставини щодо факту відсутності заборгованості у зазначеному розмірі можуть братися судом до уваги при розгляді господарського спору про стягнення коштів за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р., право на стягнення яких було відступлено, розгляд якого здійснюється господарським судом Хмельницької області у справі №924/233/18, що також зазначено самим позивачем.

Зокрема, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018р. у справі №924/233/18 замінено сторону у справі на ТОВ «Органік Сідс», яку залишено в силі Верховним Судом згідно постанови від 04 березня 2019 року. Заміну сторони здійснено саме на підставі спірного договору цесії, однак це не позбавило ДП «Старокостянтинівський молочний завод» прав наданих Господарським процесуальним кодексом України заперечувати проти вимог та розміру боргу в межах справи №924/233/18, в якій розглядається вимога щодо стягнення боргу за основним договором та замінено сторону на підставі договору цесії.

Також апелянт зазначає, що за спірним договором до відповідача 2 переходять всі права відповідача 1. Одним з таких прав, відповідно до умов основного договору, є право вимагати оплати за поставлений товар та нарахувати відповідні штрафні санкції за прострочення оплати товару. Відповідним правом і скористався відповідач 1, звернувшись до суду з вимогою про стягнення заборгованості, розгляд якої здійснюється судом першої інстанції у справі №924/233/18. Але, визначення в договорі цесії розміру заборгованості, не створює безумовного обов`язку позивача сплатити борг саме в такому розмірі.

Таким чином, відповідачем 1 передано відповідачу 2 всі права за основний договором, який недійсним не визнавався, та відповідно включає в себе право дійсної вимоги до позивача на оплату товару, а вже розмір таких вимог встановлюється у справі №924/233/18.

Враховуючи, що основний договір недійсним в судовому порядку не визнавався, вимога про сплату заборгованості за основним договором на момент відступлення права вимоги за ним є дійсною вимогою в розумінні ст.ст.514-516 Цивільного кодексу України.

Апелянт, звертає увагу, що ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018р. у справі №924/233/18 замінено сторону у справі на ТОВ «Органік Сідс», яку залишено в силі Верховним Судом згідно постанови від 04 березня 2019 року. Заміну сторони здійснено саме на підставі спірного договору цесії, однак це не позбавило ДП «Старокостянтинівський молочний завод» прав наданих Господарським процесуальним кодексом України заперечувати проти вимог в межах справи №924/233/18, в якій розглядається вимога щодо стягнення боргу за основним договором та замінено сторону на підставі договору цесії.

Однак, судом першої інстанції не надано оцінки даним обставинам, а зроблені висновки, про те, що «передання недійсної вимоги напряму порушує права позивача, оскільки в такому випадку новий кредитор буде вимагати виконання позивачем свого зобов`язання, котре в свою чергу, в даному випадку не підтверджене належним чином», не відповідають обставинам справи, тому що незважаючи на заміну кредитора в межах справи №924/233/18, ДП «Старокостянтинівський молочний завод» користується всіма передбаченими ГПК України правами спрямованими на заперечення проти стягнення з них заборгованості, і укладення спірного договору цесії не створює безумовного обов`язку для позивача сплатити борг саме у такому розмірі, який вказаний спірному договорі цесії.

Отже, і обставини, що «передання недійсної вимоги напряму порушує права позивача», які мають значення для справи, та які суд першої інстанції визнав встановленими, скаржник вважає недоведеними.

Крім того зазначає, що встановлюючи обставини щодо порушення прав позивача, господарським судом Хмельницької інстанції не враховано та не наведено мотивів для неврахування висновків Верховного Суду зроблених в постанові від 04.03.2019р. у справі №908/1245/15-г та в постанові від 18.04.2019р. у справі №911/218/18.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на положення ст.ст.11, 15, 16, 203, 204, 215, 216, 510, 512, 514-516, 626-629 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного просить суд скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 17.07.2019р. у справі №924/1208/18 і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перший національний виробничий кооператив», Товариства з обмеженою відповідальністю «Органік Сідс» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) №26/09/2018-3 від 26.09.2018р., відмовити повністю. Стягнуто з позивача понесені відповідачем 1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2643,00 грн.

Ухвалою суду від 28.08.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив". Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" прийнято до спільного розгляду з апеляційною скаргою (вх.2010/19 від 14.08.2019р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" на рішення господарського суду Хмельницької області від 17.07.2019р. у справі №924/1208/18. Розгляд апеляційних скарг призначено на "16" жовтня 2019 р. об 10:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

Ухвалою суду від 30.09.2019р. доручено Голосіївському районному суду м.Києва (03127, м.Київ, вул.Полковника Потєхіна, 14-а) забезпечити участь представників ТОВ "Органік Сідс" та СВК "Перший національний виробничий кооператив" у судовому засіданні, яке призначене на "16" жовтня 2019 р. о 10:00 год., в режимі відеоконференції.

15.10.2019р. (вх.№34535/19) та 16.10.2019р. (вх.№34580/19) на електронну адресу суду від ТОВ «Органік Сідс» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та забезпечення участі у наступному судовому засідання у режимі відеоконференції. Представник зазначає, що не може взяти участь в судовому засіданні у справі №924/1208/18, яке призначено на 16 жовтня 2019 року на 10:00год., оскільки є також представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАМОЖНЕ АГРО» та буде брати участь в судовому засіданні в господарському суді Житомирської області у справі №906/984/19.

Розпорядженням керівника апарату суду від 15.10.2019р., у зв`язку з перебування у відпустці судді-члена колегії Дужича С.П. у період з 01 жовтня 2019р. по 31 жовтня 2019 р. включно, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі №924/1208/18.

Як вбачається з Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2019р. для розгляду справи №924/1208/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Юрчук М.І., суддя Коломис В.В.

Ухвалою суду від 16.10.2019р. прийнято апеляційну скаргу (вх.№2010/19 від 14.08.2019р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" та апеляційну скаргу (вх.№2011/19 від 14.08.2019р.) Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" на рішення господарського суду Хмельницької області від 17.07.19р. у справі №924/1208/18 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Юрчук М.І., суддя Коломис В.В.

16.10.2019р. (вх.№34533/19) на адресу суду від Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" надійшли письмові пояснення у справі щодо позиції апелянта.

Позивач зазначає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що згідно договору про відступлення права вимоги (цесії) №26/09/2018-3 від 26.09.2018р. відбулася передача вимоги яка не існувала на момент його укладення виходячи із: 1) відсутнє рішення суду по основному договору; 2) наявність спору заборгованості по основному договору; 3) відсутнє погодження позивача з наявністю вимоги до нього по основному договору; 4) неможливість визначення заборгованості по основному договору; 5) в договорі цесії було зазначено конкретну суму, що документально не підтверджувалася.

Тобто, на момент укладення Договору цесії не можливо було як в досудовому, так і в судовому порядку, встановити розмір заборгованості по основному Договору, проте вимога була передана у чітко встановленому розмірі, а саме у 3 935 558,00 грн., що безумовно вказує на її недійсність. Така недійсність обумовлена тим, що не можна передати вимогу у чітко визначеному розмірі не маючи заборгованості у такому ж розмірі по основному договору.

Відносно порушених прав позивача, зазначає про помилкові твердження відповідача 1 та відповідача 2, щодо відсутності порушення таких прав.

Враховуючи те, що відповідачем 1 передано вимогу відповідачу 2, щодо стягнення заборгованості з позивача, позивач є заінтересованою особою, оскільки передана вимога у сумі 3 935 558,00 грн. є безпідставною та нічим не підтверджується, за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. та порушує права позивача щодо суми боргу.

Також зазначає, що серед порушених прав позивача наступні: втрачено право на зарахування зустрічних вимог, які існують між позивачем і відповідачем 1; втрачено право на можливість задоволення вимог з в межах справи про банкрутство, шляхом укладення мирової угоди; втрачено право на виконання обов`язку по Договору поставки №49 можливому належному кредитору; втрачено право позивача на застосування такого заходу забезпечення виконання зобов`язання як притримання.

Тому, позивач є заінтересованою особою та вправі звертатися до суду за захистом свого права з позовом про визнання договору недійсним.

Звертає увагу, що посилання на справи №904/8978/17 та №914/2566/17 не є доречним, оскільки відповідні постанови, як вбачається з їх змісту, прийнято за інших фактично-доказових баз, ніж у даній справі; зокрема, в них йшлося про доведену у судовому порядку, в межах інших справ, наявність заборгованості по основному договору, щодо якого відбулося відступлення права вимоги.

Таким чином, апеляційним судом не було здійснено відходження від правових позицій (їх неврахування), а навпаки, проведено детальний аналіз всіх правових норм та положень у конкретній справі, і застосовано норми права саме до конкретних обставин справи, правовідносин. У зв`язку з чим, провівши детальний правовий аналіз, відбулося ухвалення правомірного та законного рішення про визнання договору цесії №26/09/2018-3 від 26.09.2018р. недійсним.

На підставі викладеного позивач просить суд рішення господарського суду Хмельницької області від 17.07.2019р. у справі №924/1208/18 залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, витрати по сплаті судового збору стягнути з апелянтів.

16.10.2019р. (вх.№34552/19) на адресу суду від Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" надійшло клопотання про долучення доказів: лист експерта від 13.06.2019р. №6077.18-26 Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи у зв`язку з тим, що по документам, які наявні в матеріалах справи не можливо встановити заборгованість по Договору поставки молока №49 від 12 серпня 2016 року; висновку експерта від 30.07.2019р. №30.07/19-1.

При цьому, представник Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" звертає увагу суду, що під час винесення рішення у справі №924/1208/18 дані докази були відсутні у позивача у зв`язку з тим, що вони виготовлялись відповідними експертами.

16.10.2019р. (вх.№34554/19) на адресу суду від Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" надійшла письмова промова в судових дебатах.

У промові представник зазначає, що предметом даного спору є визнання недійсним Договору відступлення права вимоги (цесії) №26/09/2018-3, а отже основне завдання суду в даному провадженні з`ясувати наявність чи відсутність правових підстав з якими закон пов`язує недійсність даного договору.

Вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов до висновку, що оскільки права позивача порушенні укладенням Договору цесії, то він має право здійснювати їх судовий захист, зокрема шляхом визнання такого договору недійсним.

Погоджується з висновком суду першої інстанції, що згідно договору про відступлення права вимоги (цесії) №26/09/2018-3 від 26.09.2018р. відбулася передача вимоги яка не існувала на момент укладення основного договору, оскільки: було відсутнє рішення суду по основному договору; наявність заборгованості по основному договору оспорюється в судовому порядку; визначення наявності заборгованості по основному договору не є можливим по документам, що наявні у справі №924/232/18, що крім іншого були зазначені у акті прийому-передачі права вимоги по договору цесії; в договорі цесії було зазначено конкретну суму, яку документально не підтверджено.

Звертає увагу, що посилання на справи №904/8978/17 та №914/2566/17 не є доречним, оскільки відповідні постанови, як вбачається з їх змісту, прийнято за інших фактично-доказових баз, ніж у даній справі; зокрема, в них ішлося про доведено у судовому порядку в межах інших справ про наявність заборгованості по основному договору, щодо якого відбулося відступлення права вимоги.

16.10.2019р. (вх.№34581/19) на електронну адресу суду від арбітражного керуючого Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання в режимі відеоконференції.

Колегія суддів апеляційної відмовляє у задоволенні клопотання вх.№34581/19 від 16.10.2019р. арбітражного керуючого Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" та клопотання вх.№34535/19 від 15.10.2019р. (вх.№34580/19 від 16.10.2019р.) представника ТОВ «Органік Сідс» про відкладення розгляду справи, оскільки наведені відповідачами обставини не є поважними причинами для відкладення розгляду справи з огляду на те, що судом явка представників обов`язковою не визнавалась, а коло представників юридичної особи не обмежене нормами законодавства.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позиція відповідачів в апеляційному провадженні була викладена у апеляційних скаргах.

Також, суд надав можливість участі представників відповідачів у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Голосіївського районного суду м.Києва (03127, м.Київ, вул.Полковника Потєхіна, 14-а).

Враховуючи, що позиція відповідачів доведена суду апеляційної інстанції та враховуючи завершення строку розгляду апеляційної скарги на рішення господарського суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотань про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 16.10.2019р. представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

12.08.2016р. між ДП „Старокостянтинівський молочний завод" (покупець) та СГВК „Перший національний виробничий кооператив" (постачальник) укладено договір поставки молока №49, за яким постачальник зобов`язується систематично поставляти і передавати у власність покупця натуральне коров`яче молоко незбиране на умовах визначених цим договором, а покупець зобов`язаний приймати і своєчасно оплачувати вартість продукції.

Пунктом 2.1. договору сторони погодили, що загальна вартість цього договору не обмежується сторонами та складається з суми вартості окремих партій продукції, що постачаються постачальником покупцю відповідно до умов даного договору, що визначається відповідно до даних, які містяться у спеціалізованій товарній накладній, складеній за формою 1-ТН (МС).

Згідно п.3.1. договору асортимент, кількість та ціна конкретної партії продукції, що постачається за даним договором визначається сторонами у додатках (Протокол погодження ціни), що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.14.3, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2016р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

01.08.2018р. між ТОВ „Зелений простір Поділля" (первісний кредитор), ТОВ „Органік Сідс" (новий кредитор) та СГВК „Перший національний виробничий кооператив" (боржник) укладено договір №01/08-2018/ЗВ, за яким первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги до СГВК „Перший національний виробничий кооператив", що належить первісному кредитору, і стає кредитором за договором позики №31-01/2018ФД (поворотної фінансової допомоги) від 31.01.2018р. (основний договір) на суму 2 569 070 грн., укладеним між первісним кредитором та боржником.

Також, 01.08.2018р. між ТОВ „Сапоніт-Інвест" (первісний кредитор), ТОВ „Органік Сідс" (новий кредитор) та СГВК „Перший національний виробничий кооператив" укладено договір про відступлення права вимоги №01/08-2018/СВ, за яким первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право до СГВК „Перший національний виробничий кооператив", що належить первісному кредитору, і стає кредитором за наступними договорами, укладеними між первісним кредитором та боржником: договором позики №11-04/18ФД від 11.04.2018р., договором позики №13-12/2017ФД від 13.12.2017р., договором позики №04-01/2018ФД від 04.01.2018р., договором позики №19/06-ПНВК від 19.06.2017р., договором позики №08-12/2017ФД від 08.12.2017р., договором поставки №31/05-18СК від 31.05.2018р.

Також, 01.08.2018р. між ПАТ „Добробут АГ" (первісний кредитор), ТОВ „Органік Сідс" (новий кредитор) та СГВК „Перший національний виробничий кооператив" (боржник) укладено договір №01/08-2018/ДВ за яким первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги до СГВК „Перший національний виробничий кооператив", що належить первісному кредитору, і стає кредитором за договором купівлі-продажу №01/12 СВК від 20.12.2017р. на суму 5252619,20 грн., укладеним між первісним кредитором та боржником.

З протоколу №25/09-2018/ДП загальних зборів членів СГВК „Перший національний виробничий кооператив" від 25.09.2018р. вбачається, що загальними зборами кооперативу вирішено:

- обрати головою загальних зборів членів кооперативу - Антипчук О.О., а секретарем - Путрю М.В.;

- затвердити та надати дозвіл голові кооперативу на укладення з ТОВ „Органік Сідс" договорів про відступлення права вимоги (цесії) за договорами, укладеними між ДП „Старокостянтинівський молочний завод" та кооперативом, в тому числі договором, за яким кооператив оплатно передає (відступає) ТОВ „Органік Сідс" всі права та обов`язки кооперативу, що виникли з договору поставки №49 від 12.08.2016р.;

- надати повноваження голові кооперативу Путрі М.В. на укладення та підписання з ТОВ „Органік Сідс" договорів про відступлення права вимоги (цесії) за договорами, укладеними між ДП „Старокостянтинівський молочний завод" та кооперативом, договорів про внесення змін, додаткових угод до даних договорів, з правом визначення всіх інших умов договорів на власний розсуд (без будь-яких обмежень), а також інших документів, пов`язаних з укладенням та підписанням зазначених договорів.

26.09.2018р. між СГВК „Перший національний виробничий кооператив" (первісний кредитор) та ТОВ „Органік Сідс" (новий кредитор) укладено договір №26/09/2018-3 про відступлення права вимоги (цесії), за яким первісний кредитор оплатно передає (відступає) належне йому право вимоги за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. на суму 3935558 грн., укладеним між ДП „Старокостянтинівський молочний завод" (боржник) і первісним кредитором (основний договір), а новий кредитор на умовах даного договору приймає право вимоги, що належить первісному кредитору за основним договором.

За умовами цього договору від первісного кредитора переходять до нового кредитора усі права та обов`язки первісного кредитора, що виникли з основного договору, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення даного договору, включаючи, але не обмежуючись: 3312859 грн. основного боргу, 395727 грн. пені, 39160 грн. 3% річних, 187812 грн. інфляційних витрат та право на стягнення штрафних санкцій, інфляційних, річних та будь-яких інших, пов`язаних з виконанням основного договору платежів, які виникли та виникатимуть за весь час прострочення (п.1.2. договору).

Згідно п.1.3 договору новий кредитор набуває права вимоги у повному обсязі, з моменту підписання даного договору.

За передане право вимоги до боржника за основним договором новий кредитор сплачує первісному кредитору грошову суму у розмірі 3935558 грн. (п.2.1 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

Також, 26.09.2018р. СГВК „Перший національний виробничий кооператив" (первісний кредитор) та ТОВ „Органік Сідс" підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі документів до цього договору, за яким первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв документи, що засвідчують права, які передаються згідно п.1.1. договору про відступлення права вимоги №26/09/2018-3 від 26.09.2016р., а саме: договір поставки молока №49 від 12.08.2016р.; додаткова угода №1 від 27.12.2016р.; протоколи погодження договірної ціни №7 від 16.10.2016р., №8 від 01.11.2016р., №9 від 01.12.2016р., №12 від 16.02.2017р., №13 від 24.03.2017р., №14 від 24.04.2017р., №15 від 24.05.2017р., №16 від 25.06.2017р., №17 від 25.07.2017р., №18 від 23.08.2017р.; видаткові накладні до договору №49; товарні накладні за формою 1-ТН (МС) до договору №49; акти звірки розрахунків до договору 49 від 30.04.2017р., від 31.05.2017р., від 30.06.2017р., 31.07.2017р., 31.08.2017р.

Також, 26.09.2018р. СГВК „Перший національний виробничий кооператив" та ТОВ „Органік Сідс" підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі до договору про відступлення права вимоги (цесії) №26/09/2018-3, за яким первісний кредитор оплатно передав належне йому право вимоги за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. на суму 3935558 грн., укладеним між ДП „Старокостянтинівський молочний завод" (боржник) і первісним кредитором (основний договір), а новий кредитор на умовах договору про відступлення права вимоги №26/09/2018-3 від 26.09.2018р. та відповідно до цього акту прийняв право вимоги, що належить первісному кредитору за основним договором.

У матеріалах справи міститься лист СГВК „Перший національний виробничий кооператив" від 26.09.2018р. №26/09/2018-3, адресований позивачу, де зазначено, що на підставі договору №26/09/2018-3 про відступлення права вимоги від 26.09.2018р. СГВК „Перший національний виробничий кооператив" відступив на користь ТОВ „Органік Сідс" своє право вимоги за укладеним з позивачем договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. на суму 3 935 558 грн.

Також, 26.09.2018р. ТОВ „Органік Сідс" (сторона 1) та СГВК „Перший національний виробничий кооператив" (сторона 2) уклали угоду про припинення зобов`язань шляхом заліку зустрічних однорідних вимог №26/09-2018/ОВ про те, що сторона 2 є кредитором, а сторона 1 - боржником, в тому числі за договором №26/09/2018-3 про відступлення права вимоги (цесії) від 26.09.2018р. Сторона 1 була зобов`язана здійснити оплату за вказаним договором в розмірі 3 935 558 грн. (п.5 договору).

Пунктом 6 зазначеного договору сторони погодили, що беручи до уваги, що станом на 26.09.2018р. сторони є боржниками по відношенню один до одного, сторони домовились про зарахування зустрічних однорідних вимог.

З моменту підписання угоди зобов`язання сторони 1 за договором №26/09/2018-3, вказаним у п.5 даної угоди припиняються в розмірі 458 811,42 грн.

Залишок заборгованості сторони 1 перед стороною 2 за договором №26/09/2018-3 становить 3 476 746, 58 грн (п.9 договору).

27.09.2018р. між ТОВ „Органік Сідс" (сторона 1) та СГВК „Перший національний виробничий кооператив" (сторона 2) укладено угоду про припинення зобов`язань шляхом заліку зустрічних однорідних вимог №27/09-2018/ОВ про те, що сторона 1 є кредитором, а сторона 2 боржником за договором про відступлення права вимоги №01/08-2018/ДВ від 01.08.2018р. Сторона 2 є кредитором, а сторона 1 боржником за договором №26/09/2018-3 про відступлення права вимоги від 26.09.2018р.

Беручи до уваги, що станом на 27.09.2018р. сторони є боржниками по відношенню один до одного, сторони домовились про зарахування зустрічних однорідних вимог (п.3 договору).

З моменту підписання угоди зобов`язання сторони 1 за договором №26/09/2018-3 припиняються повністю (п.6 договору).

З матеріалів справи, крім зазначеного, вбачається, що у провадженні господарського суду Хмельницької області знаходиться справа №924/233/18 за позовом СГВК „Перший національний виробничий кооператив" до ДП „Старокостянтинівський молочний завод" про стягнення заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. в розмірі 3935558 грн. (копія ухвали суду від 18.09.2018р. у справі №924/233/18 про призначення у справі економічної експертизи та зупинення провадження по справі та копія постанови Верховного суду у справі від 04.03.2019р., винесеної за результатами перегляду в касаційній інстанції ухвали апеляційного суду від 26.11.2018р., якою СГВК „Перший національний виробничий кооператив" його правонаступником ТОВ „Органік Сідс").

13.06.2019р. на адресу господарського суду Хмельницької області, у справі №924/233/18 надійшов лист - повідомлення Київського НДІСЕ №6077/18 - 26, де зазначено про неможливість надання висновку судово-економічно експертизи по справі №924/233/18.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, відзиву, додаткових пояснень, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено положеннями ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно ч.1 ст.92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до ч.3 ст.92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Частиною 3 статті 92 Цивільного кодексу України встановлено виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень (статті 203, 241 ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Разом із тим, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Згідно ч.4 ст.92 Цивільного кодексу України якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Таким чином, закон вимагає, щоб виконавчий орган товариства діяв добросовісно і розумно, керуючись інтересами товариства, а не власними. За порушення цієї вимоги на виконавчий орган може бути покладений обов`язок відшкодувати завдані товариству збитки.

При цьому враховується, що питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт учинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій з перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Матеріали справи містять протокол №25/09-2018/ДП загальних зборів членів СГВК "Перший національний виробничий кооператив" (т.1, арк.справи 56, 57), відповідно до якого Путрі М.В. надано повноваження, зокрема на укладання та підписання з ТОВ "Органік Сідс" договорів про відступлення права вимоги (цесії) за договорами, укладеними між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та СВК "Перший національний виробничий кооператив", договорів про внесення змін, додаткових угод до даних договорів, з правом визначення всіх інших умов договорів на власний розсуд (без будь - яких обмежень), а також інших документів, пов`язаних з укладенням та підписанням зазначених договорів.

Тому, судом першої інстанції правомірно відхилені твердження позивача щодо можливості визнання договору про відступлення права вимоги (цесії) №26/09/2018-3 від 26.09.2018р. саме з підстави перевищення повноважень головою СГВК "Перший національний виробничий кооператив".

При цьому, згідно ч.1 ст.234 Цивільного кодексу фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Відповідно до пункту 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013р. №11, фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

При цьому, матеріали справи містять угоди про припинення зобов`язань шляхом заліку зустрічних однорідних вимог №26/09-2018/ОВ від 26.09.2018р., та №27/09-2018/ОВ від 27.09.2018р., відповідно до яких ТОВ "Органік Сідс" та СГВК "Перший національний виробничий кооператив" домовилися, що з моменту підписання цих угод зобов`язання ТОВ „Органік Сідс" за спірним договором припиняються (за однією з угод частково і за іншою - повністю) шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (т.1, арк.справи 37, 40).

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, право укладення договорів про зарахування зустрічних однорідних вимог надано відповідачам чинним законодавством. А надані до справи відповідні договори, без наявності доказів визнання їх недійсними, не можуть не прийматись судом та оцінюються як належні докази відповідних дій сторін.

Вказане свідчить про наявність наміру виконання відповідачами умов спірного договору, чим спростовується твердження позивача про фіктивність правочину.

Також, як вірно відмічено судом першої інстанції, не приймаються до уваги і доводи про фіктивність договору з підстав наявності в однієї з його сторін відкритих виконавчих проваджень (щодо стягнення з цієї сторони наявної у неї заборгованості), оскільки закон не передбачає заборон на укладення договорів про відступлення права вимоги щодо особи, яка має на час укладення такого договору непогашених боргів перед третіми особами.

Необґрунтованими також є твердження позивача і про фіктивність спірного договору, з огляду на те, що сторони даного договору мають одне і те ж керівництво. В даному випадку колегія суддів приймає до уваги, що будь-яка особа, відповідно з діючим законодавством, не позбавлена права бути учасником різних юридичних осіб. Дана обставина не належить до встановлених законом підстав визнання договору недійсним.

Щодо доводів про відступлення права вимоги неіснуючого боргу колегія зазначає наступне.

Як встановлено п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 513 Цивільного кодексу передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вищевказаними нормами законодавства, що регулюють перехід прав в зобов`язанні, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу прав. Не може бути предметом відступлення права вимоги та вимога, яка не виникла, не існувала на момент переходу прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду України у справі №6-459цс17 та Верховного Суду від 05.04.2018р. в справі №910/22785/16.

Як вбачається із матеріалів справи та Єдиного державного реєстру судових рішень, господарським судом Хмельницької області розглядається справа №924/233/18 за позовом СГВК "Перший національний виробничий кооператив" до ДП "Старокостянтинівський молочний завод" про стягнення заборгованості за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. в розмірі 3935558 грн. (перехід права вимоги за яким є предметом спірного договору).

На даний момент у справі оголошено перерву до 22.10.2019р. об 11:30год.

При цьому, як вбачається з ухвали суду від 18.09.2018р. у даній справі, призначалась судова економічна експертиза на вирішення якої поставлено таке питання: „Чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах сільськогосподарського виробничого кооперативу „Перший національний виробничий кооператив" розмір заборгованості ( в тому числі основна заборгованість 3312859 грн., пеня в сумі 395727 грн.) за поставлені дочірньому підприємству „Старокостянтинівський молочний завод" товарно-матеріальні цінності - молоко, за договором поставки молока №49 від 12.08.2016р. згідно долучених до матеріалів справи №924/233/18 товаро - супровідних документів, за вказані у позові періоди?".

Як вбачається з матеріалів справи, 13.06.2019р. на адресу господарського суду Хмельницької області, у справі №924/233/18 надійшов лист - повідомлення Київського НДІСЕ №6077/18-26, де зазначено про неможливість надання висновку судово-економічно експертизи у справі №924/233/18.

З наданого позивачем висновку експерта від 30.07.2019р. №30.07/19-1 вбачається, що Документи, що долучені до Заяви №78-1 від « 23» липня 2019р. (зокрема, товаро-транспортні накладні, форма 1-ТН, за період з 01.09.2017р. по 28.11.2017р.) не відповідають вимогам Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №457 від 01.12.2015р., Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку №88 від 24.05.1995р. (із змінами), Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996, у зв`язку з чим не дають можливість експерту встановити факт поставки молочної сировини на Дочірнє підприємство «Старокостянтинівський молочний завод» в рамках Договору поставки №49 від 12.08.2016р. за період з 01.09.2017р. по 28.11.2017р. та визначити розмір заборгованості яка заявлена у розмірі 3935558,00 грн (основна заборгованість 3312 859,00грн, пеня в сумі - 395727,00 грн, три відсотки річних в сумі - 39160,00грн та інфляційні втрати в сумі - 187812,00 грн).

Тобто, при оформленні окремих товарно-транспортних накладних були допущенні порушення, у зв`язку з чим вони не відповідають вимогам чинного законодавства, нормативним документам та умовам Договору поставки №49 від 12.08.2016р., а тому не можуть відображатися у бухгалтерському обліку.

За таких обставин, станом на час вирішення справи №924/1208/18 факт наявності заборгованості в позивача за договором поставки молока від 12.08.2016р. №49 у розмірі 3935558 грн. не підтверджений.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду Хмельницької області, що оскільки на даний час існує не вирішений спір щодо розміру та наявності боргу, право вимоги на який передано за спірним договором, згадану вимогу не можна вважати дійсною, оскільки факт її існування станом на час укладення спірного договору не є беззаперечним.

Наявність такої вимоги на даний момент є абстрактною (теоретичною), визначеною лише самим СГВК "Перший національний виробничий кооператив", та такою, що перебуває на стадії перевірки її існування в суді.

У зв`язку з цим, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про недійсність вимоги, переданої за договором про відступлення права вимоги (цесії) №26/09/2018-3 від 26.09.2018р.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, в даному випадку неприйняття доводів відповідача про те, що наявність боргу за договором поставки молока та дійсність вимоги не є тотожними поняттями, а наявність боргу за договором поставки не є предметом дослідження даної справи. Дійсно, наявність боргу та його розмір за договором поставки є предметом дослідження справи №924/233/18. Суд, при вирішенні вищевказаної справи має дослідити обставини, по перше - наявності самого боргу (наявність підстав для його стягнення), по друге - його розмір (право вимоги стягнення якого є предметом спірного договору). Лише після ухвалення рішення у справі №924/233/18 будуть отримані докази: або наявності боргу (в разі задоволення позову), або його відсутності (в разі відмови від позову, при не виявленні судом підстав стягнення боргу). І лише в першому випадку буде підтвердження виникнення права вимоги на стягнення боргу та/або на відступлення даного права іншій особі, оскільки, як зазначено Верховним Судом у справі №910/22785/16, предметом відступлення права вимоги може бути лише вимога, яка виникла та існувала на момент переходу прав (дійсна).

Тобто, укладаючи договір про відступлення права вимоги (цесії) №26/09/2018-3 від 26.09.2018р., знаючи при цьому про наявність невирішеної справи №924/233/18, відповідачі діяли всупереч положенням законодавства про передачу дійсної вимоги.

Колегія суддів також вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що надані до спірного договору документи на підтвердження існування боргу, не підтверджують останнього.

Згідно статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З огляду на вищевикладене, господарський суд Хмельницької області дійшов правомірного висновку про обґрунтованість та задоволення позову Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" про визнання недійсним договору.

Доводи апелянта, що позивачем не доведено порушення його прав, внаслідок укладання спірного договору, не відповідають обставинам справи, оскільки передання недійсної вимоги напряму порушує права позивача, так як в такому випадку новий кредитор буде вимагати виконання позивачем свого зобов`язання, котре в свою чергу, в даному випадку не підтверджене належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Пронін проти України», «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії")

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, апеляційну скаргу (вх.№2010/19 від 14.08.2019р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" та апеляційну скаргу (вх.№2011/19 від 14.08.2019р.) Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" на рішення господарського суду Хмельницької області від 17.07.19р. у справі №924/1208/18 слід залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржників.

Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу (вх.№2010/19 від 14.08.2019р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" та апеляційну скаргу (вх.№2011/19 від 14.08.2019р.) Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" на рішення господарського суду Хмельницької області від 17.07.19р.у справі №924/1208/18 залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 16.10.2019р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Коломис В.В.