ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2768/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БУРГАС", м. Вінниця
до Приватної фірми "АЛЬФА-УКРАЇНА ЛІЗИНГ", м. Мерефа
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Бургас", м.Вінниця () з позовом про стягнення з Приватної фірми "Альфа-Україна Лізинг", м.Мерефа () 11.556,95 грн., з яких: 7.849.78 грн. - заборгованість за поставку товару, 2.013,11 грн. - інфляційні втрати, 381,55 грн. - 3% річних, 1.312,51 грн. - пеня. До позовної заяви додано попередній розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору - 1921,00 грн. та 3500,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору поставки № АЛ-15/06/16 від 15.06.2016 року в частині не повної оплати за поставлений товар.

Ухвалою від 29.08.2019 р. було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи та призначено судове засідання з повідомленням сторін.

Ухвалою від 10.09.2019 р. розгляд справи було відкладено на 10:30 03.10.2019 р.

12.09.2019 р. від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Ухвалою від 03.10.2019 р. розгляд справи було відкладено на "22" жовтня 2019 р. о 12:15, зобов`язано позивача до дати наступного судового засідання надати до суду пояснення щодо підписання представником позивача договору № АЛ-15/06/16 від 15.06.2016 р. або належним чином завірену копію підписаного обома сторонами договору № АЛ-15/06/16 від 15.06.2016 р.; надати документи, що підтверджують поставку товару саме ТМ «Хорол»; надати детальний розрахунок інфляційних втрат із зазначення початкової і кінцевої дати нарахування.

03.10.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. 23708), в якому ПФ «Альфа-Україна Лізинг» визнає постачання товару за наданими позивачем видатковими накладними, але зазначає, що умовами договору поставки №АЛ-15/06/16 від 15.06.2016 р., а саме п. 5.1 не встановлено строків оплати отриманого товару (у відповідних графах стоять прочерки), тому відповідач вважає, що по вказаних накладних не настав строк оплати отриманого товару. З долучених до позову копій видаткових накладних вбачається, що отриманий товар не відноситься до торговельної марки «Хорол» чи «Хуман», тому відсутні підстави для застосування до відносин з поставки такого товару строків оплати, встановлених додатковою угодою №1.

У призначене на 22.10.2019 р. судове засідання учасники справи своїх представників не направили.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 202 ГПК України.

З матеріалів справи вбачається, що сторони були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи в господарському суді, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки АТ «Укрпошта».

З огляду на викладене, суд вважає, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

15 червня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бургас» (Постачальник) та Приватною фірмою «Альфа-Україна Лізинг» (Покупець) був укладений Договір поставки № АЛ-15/06/16 від 15.06.2016 року (надалі - Договір), за яким Постачальник зобов`язувався поставити Покупцю товар, а Покупець зобов`язувався здійснювати своєчасну оплату отриманого товару. Надана до матеріалів справи копія договору підписана представником відповідача і не містить підпису представника позивача, але сторонами визнається факт укладення зазначеного договору та прийняття його до виконання, що підтверджується підписаною представниками сторін додатковою угодою №1 від 15.06.2016 р. та здійсненими операціями за договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору найменування, одиниця виміру, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) визначаються специфікацією (надалі іменується «Специфікація»), що є додатком №1 до цього Договору, яка підписується Сторонами та являється невід`ємною частиною Договору. У випадку виникнення необхідності у внесенні змін до Специфікації, Сторони узгоджують нову специфікацію, яка підписується Сторонами та вступає в дію з моменту її підписання та також є невід`ємною частиною дійсного Договору.

Поставка товару за цим Договором здійснюється Постачальником на підставі заявки Покупця. Заявка оформлюємся в електронному вигляді за формою, розробленою Покупцем (п. 2.1 Договору).

Згідно п. 2.1.1 договору строк поставки товару 5 календарних днів з моменту отримання заявки Покупця. Постачальник має право на дострокову поставку товару, про що обов`язково сповіщає Покупця.

Сторонами досягнуто домовленості здійснювати постачання товару по даному Договору безперервно та ритмічно, не менше 2 (двох) разів за один календарний місяць, виходячи з потреби Покупця в товарі. Якщо протягом календарного місяця буде здійснено одну (або не здійснено жодної поставки товару) і це буде пов`язано з тим, що у Покупця не виникатиме потреби в постачанні товару, жодна зі Сторін не матиме претензій до іншої Сторони та не нестиме відповідальності (п. 2.2. Договору).

У видатково-прибуткових накладних, якими Сторони оформлюють поставку товару Сторони вказують асортимент, кількість та вартість товару, що поставляється. Видатково-прибуткові накладні є невід`ємною частиною Договору (п. 2.3. Договору).

Поставка партії товару вважається виконаною Постачальником в момент передачі партії товару Покупцю. Перехід ризику випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) товару від Постачальника до Покупця відбувається в момент підписання Покупцем видатково-прибуткової накладної на партію товару (п. 2.5. Договору).

В п. 5.1 (строк оплати товару) та в п. 6.1 (граничний термін реалізації товару) не визначено вказані строки, у відповідних графах стоять прочерки.

До Договору сторонами було підписано додаткову угоду №1 від 15.06.20169 р., якою було доповнено розділ 5. «Порядок розрахунків за Договором наступного змісту: «п.5.1.1. Оплата за Товар ТМ «Хорол» здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту поставки Товару на склад Покупця, оплата за реалізований Товар ТМ «Хумана» проводиться Покупцем протягом 14 (чотирнадцять) банківських днів з моменту реалізації Товару кінцевому споживачу.».

На виконання укладеного сторонами Договору за період з червня 2016 по січень 2018 років Позивачем було поставлено узгоджений між сторонами Товар, а Відповідачем прийнятий в своїх торгових точках на загальну суму 260900,92 грн., Відповідачем же у період з серпня 2016 по 3 грудня 2018 року було здійснено оплату та повернення товару на суму 251848,52 грн, таким чином у покупця утворилась заборгованість за видатковими накладними № 488883 від 24.10.2017 р., № 566118 від 05.12.2017 р., № 582769 від 12.12.2017 р., № 597691 від 19.12.2017 р., № 610451 від 26.12.2017 р., № 207 від 02.01.2018 р., № 12002 від 10.01.2018 р. та № 25104 від 16.01.2018 р.

Як зазначав позивач, за вказаними накладними були поставлені товари торгових марок виробника Хорол (Хорольський завод дитячого харчування), а саме ТМ «Малютка» та «Малиш». При цьому Відповідачем було здійснено часткову оплату за накладною № 488883 від 24.10.2017 р. у сумі 1000.00 грн, а саме: 26.12.2017 у сумі 500,00 грн. (платіжне доручення №1777 від 22.12.2017) та 09.01.2018 року у сумі 500,00 грн. (платіжне доручення №23 від 09.01.2018 року).

Крім того у період травня - червня 2018 року Відповідачем були повернуті неоплачені товари на загальну суму 202,62 грн.: 31.05.2019 року - за ВН № 12002 від 10.01.2018 р. на суму 49,28 грн., за ВН № 25104 від 16.01.2018 р. на суму 98,57 грн.; та 18.06.2019 року за ВН № 610451 від 26.12.2017 р. на суму 54,77 грн.

На підтвердження повернення товару Позивач надав копії зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунків коригувань кількісних і вартісних показників (далі - РК) до податкових накладних (далі - ПН):

- РК № 8562 від 31.05.2018 р. до ПН № 4396 від 16.01.2018 на суму 98,57 грн, з яких 82,14 грн. вартість товару без ПДВ та ПДВ 16.43 грн.;

- РК № 8563 від 31.05.2018 р. до ПН№ 2366 від 10.01.2018 на суму 49,28 грн, з яких 41,07 грн. вартість товару без ПДВ та ПДВ 8,21 грн.;

- РК № 177 від 18.06.2018 р. до ПН № 8506 від 26.12.2017 на суму 54,77 грн, з яких 45,64 грн. вартість товару без ПДВ та ПДВ 9,13 грн.

Більше оплат та повернень товару Відповідач не проводив, а тому, станом на липень 2018 року утворилася заборгованість у сумі 7849,78 грн.

Пунктом 5.1.1. Договору (який внесений у текст Договору Додатковою угодою №1 від 15.06.2016 року) встановлено, що оплата за Товар ТМ «Хорол» здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару на склад покупця.

Керуючись умовами договору Позивач вважає, що свій обов`язок з оплати за поставлений Позивачем товар Відповідач повинен був здійснити:

- за видатковою накладною № 488883 від 24.10.2017 р. - 23.11.2017 року включно;

- за видатковою накладною № 566118 від 05.12.2017 р. -04.01.2018 року включно;

- за видатковою накладною № 582769 від 12.12.2017 р. - 11.01.2018 року включно;

- за видатковою накладною № 597691 від 19.12.2017 р. - 18.01.2018 року включно;

- за видатковою накладною № 610451 від 26.12.2017 р. - 25.01.2018 року включно;

- за видатковою накладною № 207 від 02.01.2018 р. - 01.02.2018 року включно;

- за видатковою накладною № 12002 від 10.01.2018 р. - 09.02.2018 року включно;

- за видатковою накладною № 25104 від 16.01.2018 р. - 15.02.2018 року включно.

Однак, всупереч вищевказаному, в порушення досягнутих між ПФ «Альфа-Україна Лізинг» та ТОВ «БУРГАС» домовленостей, Відповідачем не були оплачені всі поставки Товару.

Пунктом 7.2 Договору поставки № АЛ-15/06/16 від 15.06.2016 р. визначено, що в разі прострочення Покупцем оплати товару Постачальник має право вимагати, а Покупець зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент виконання зобов`язання від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

У зв`язку з простроченням виконання Відповідачем грошового зобов`язання, позивачем нараховано та заявлено до стягнення:

- пеню за період з листопада 2017 року до серпня 2018 року (6 місяців нарахування) - 1312,51 грн.;

- 3% річних за період з листопада 2017 року по 21.08.2019 року - 381,55 грн.;

- інфляційні втрати за період з січня 2017 року по липень 2019 року - 2013,11 грн.

ПФ «Альфа-Україна Лізинг» у відзиві на позовну заяву визнає постачання товару за наданими позивачем видатковими накладними, але зазначає, що умовами договору поставки №АЛ-15/06/16 від 15.06.2016 р., а саме п. 5.1 не встановлено строків оплати отриманого товару (у відповідних графах стоять прочерки), тому відповідач вважає, що по вказаних накладних не настав строк оплати отриманого товару. З долучених до позову копій видаткових накладних вбачається, що отриманий товар не відноситься до торговельної марки «Хорол» чи «Хуман», тому відсутні підстави для застосування до відносин з поставки такого товару строків оплати, встановлених додатковою угодою №1.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами було укладено договір поставки №АЛ-15/06/16 від 15.06.2016 р.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В той же час п. 5.1 Договору (строк оплати товару) як і інші умови Договору не містить строку, протягом якого Покупець має оплатити товар.

Пунктом 5.1.1. Договору (який внесений у текст Договору Додатковою угодою №1 від 15.06.2016 року) встановлено, що оплата за Товар ТМ «Хорол» здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту поставки Товару на склад Покупця, оплата за реалізований Товар ТМ «Хумана» проводиться Покупцем протягом 14 (чотирнадцять) банківських днів з моменту реалізації Товару кінцевому споживачу.

Однак, до суду не було надано документів, які б дозволяли встановити торгову марку товару, який було поставлено позивачем.

В п. 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» надано наступні роз`яснення.

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Таким чином, з огляду на відсутність погоджених сторонами в Договорі строків оплати товару, обов`язок з оплати отриманого відповідачем товару виникає після його прийняття.

Враховуючи визнання відповідачем факту поставки товару та не надання доказів здійснення повної оплати за поставлений товар, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача по стягненню з відповідача 7849,78 грн. заборгованості за поставлений товар.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.7.2. Договору в разі прострочення Покупцем оплати товару Постачальник має право вимагати, а Покупець зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент виконання зобов`язання, від суми заборгованості за кожний день простроченім платежу.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню пені в розмірі 1312,51 грн., суд вважає його обґрунтованим, а вимоги по стягненню пені такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.1. Постанови ПВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом перевірено розрахунок позивача по нарахуванню 3% річних в розмірі 381,55 грн.

Дослідивши розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що він не деталізований за періодами нарахування та застосовуваними індексами інфляції. В той же час, з тексту позовної заяви вбачається, що позивачем нараховуються інфляційні втрати за період з січня 2017 року по липень 2019 року.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат за вказані періоди з урахуванням рекомендацій листа Верховного суду України N62-97р від 03.04.1997 р. «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 890,74 грн. з огляду на такі розрахунки:

1) Розрахунки за період з 10.01.2018 р. по 31.07.2019 р. на заборгованість в розмірі 1341.44 грн. Інфляційні нарахування з 10.01.2018 р. по 31.07.2019 р. складають 175.69 грн. Індекс інфляції за весь період = 1.1309689 (січень 2018 р. - 101.5%, лютий 2018 р. - 100.9%, березень 2018 р. - 101.1%, квітень 2018 р. - 100.8%, травень 2018 р. - 100%, червень 2018 р. - 100%, липень 2018 р. - 99.3%, серпень 2018 р. - 100%, вересень 2018 р. - 101.9%, жовтень 2018 р. - 101.7%, листопад 2018 р. - 101.4%, грудень 2018 р. - 100.8%, січень 2019 р. - 101%, лютий 2019 р. - 100.5%, березень 2019 р. - 100.9%, квітень 2019 р. - 101%, травень 2019 р. - 100.7%, червень 2019 р. - 99.5%, липень 2019 р. - 99.4%).

2) Розрахунки за період з 04.01.2018 р. по 31.07.2019 р. на заборгованість в розмірі 1375.97 грн. Інфляційні нарахування з 04.01.2018 р. по 31.07.2019 р. складають 180.21 грн. Індекс інфляції за весь період = 1.1309689 (січень 2018 р. - 101.5%, лютий 2018 р. - 100.9%, березень 2018 р. - 101.1%, квітень 2018 р. - 100.8%, травень 2018 р. - 100%, червень 2018 р. - 100%, липень 2018 р. - 99.3%, серпень 2018 р. - 100%, вересень 2018 р. - 101.9%, жовтень 2018 р. - 101.7%, листопад 2018 р. - 101.4%, грудень 2018 р. - 100.8%, січень 2019 р. - 101%, лютий 2019 р. - 100.5%, березень 2019 р. - 100.9%, квітень 2019 р. - 101%, травень 2019 р. - 100.7%, червень 2019 р. - 99.5%, липень 2019 р. - 99.4%).

3) Розрахунки за період з 11.01.2018 р. по 31.07.2019 р. на заборгованість в розмірі 576.48 грн. Інфляційні нарахування з 11.01.2018 р. по 31.07.2019 р. складають 75.5 грн. Індекс інфляції за весь період = 1.1309689 (січень 2018 р. - 101.5%, лютий 2018 р. - 100.9%, березень 2018 р. - 101.1%, квітень 2018 р. - 100.8%, травень 2018 р. - 100%, червень 2018 р. - 100%, липень 2018 р. - 99.3%, серпень 2018 р. - 100%, вересень 2018 р. - 101.9%, жовтень 2018 р. - 101.7%, листопад 2018 р. - 101.4%, грудень 2018 р. - 100.8%, січень 2019 р. - 101%, лютий 2019 р. - 100.5%, березень 2019 р. - 100.9%, квітень 2019 р. - 101%, травень 2019 р. - 100.7%, червень 2019 р. - 99.5%, липень 2019 р. - 99.4%).

4) Розрахунки за період з 18.01.2018 р. по 31.07.2019 р. на заборгованість в розмірі 994.87 грн. Інфляційні нарахування з 18.01.2018 р. по 31.07.2019 р. складають 113.67 грн. Індекс інфляції за весь період = 1.1142551 (лютий 2018 р. - 100.9%, березень 2018 р. - 101.1%, квітень 2018 р. - 100.8%, травень 2018 р. - 100%, червень 2018 р. - 100%, липень 2018 р. - 99.3%, серпень 2018 р. - 100%, вересень 2018 р. - 101.9%, жовтень 2018 р. - 101.7%, листопад 2018 р. - 101.4%, грудень 2018 р. - 100.8%, січень 2019 р. - 101%, лютий 2019 р. - 100.5%, березень 2019 р. - 100.9%, квітень 2019 р. - 101%, травень 2019 р. - 100.7%, червень 2019 р. - 99.5%, липень 2019 р. - 99.4%).

5) Розрахунки за період з 19.06.2018 р. по 31.07.2019 р. на заборгованість в розмірі 454.52 грн. Інфляційні нарахування з 19.06.2018 р. по 31.07.2019 р. складають 38.01 грн. Індекс інфляції за весь період = 1.0836319 (липень 2018 р. - 99.3%, серпень 2018 р. - 100%, вересень 2018 р. - 101.9%, жовтень 2018 р. - 101.7%, листопад 2018 р. - 101.4%, грудень 2018 р. - 100.8%, січень 2019 р. - 101%, лютий 2019 р. - 100.5%, березень 2019 р. - 100.9%, квітень 2019 р. - 101%, травень 2019 р. - 100.7%, червень 2019 р. - 99.5%, липень 2019 р. - 99.4%).

6) Розрахунки за період з 01.02.2018 р. по 31.07.2019 р. на заборгованість в розмірі 1562.88 грн. Інфляційні нарахування з 01.02.2018 р. по 31.07.2019 р. складають 178.57 грн. Індекс інфляції за весь період = 1.1142551 (лютий 2018 р. - 100.9%, березень 2018 р. - 101.1%, квітень 2018 р. - 100.8%, травень 2018 р. - 100%, червень 2018 р. - 100%, липень 2018 р. - 99.3%, серпень 2018 р. - 100%, вересень 2018 р. - 101.9%, жовтень 2018 р. - 101.7%, листопад 2018 р. - 101.4%, грудень 2018 р. - 100.8%, січень 2019 р. - 101%, лютий 2019 р. - 100.5%, березень 2019 р. - 100.9%, квітень 2019 р. - 101%, травень 2019 р. - 100.7%, червень 2019 р. - 99.5%, липень 2019 р. - 99.4%).

7) Розрахунки за період з 01.06.2018 р. по 31.07.2019 р. на заборгованість в розмірі 437.44 грн. Інфляційні нарахування з 01.06.2018 р. по 31.07.2019 р. складають 36.58 грн. Індекс інфляції за весь період = 1.0836319 (червень 2018 р. - 100%, липень 2018 р. - 99.3%, серпень 2018 р. - 100%, вересень 2018 р. - 101.9%, жовтень 2018 р. - 101.7%, листопад 2018 р. - 101.4%, грудень 2018 р. - 100.8%, січень 2019 р. - 101%, лютий 2019 р. - 100.5%, березень 2019 р. - 100.9%, квітень 2019 р. - 101%, травень 2019 р. - 100.7%, червень 2019 р. - 99.5%, липень 2019 р. - 99.4%).

8) Розрахунки за період з 01.06.2018 р. по 31.07.2019 р. на заборгованість в розмірі 1106.18 грн. Інфляційні нарахування з 01.06.2018 р. по 31.07.2019 р. складають 92.51 грн. Індекс інфляції за весь період = 1.0836319 (червень 2018 р. - 100%, липень 2018 р. - 99.3%, серпень 2018 р. - 100%, вересень 2018 р. - 101.9%, жовтень 2018 р. - 101.7%, листопад 2018 р. - 101.4%, грудень 2018 р. - 100.8%, січень 2019 р. - 101%, лютий 2019 р. - 100.5%, березень 2019 р. - 100.9%, квітень 2019 р. - 101%, травень 2019 р. - 100.7%, червень 2019 р. - 99.5%, липень 2019 р. - 99.4%).

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач просив суд покласти на відповідача 1921,00 грн. судового збору та 3500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано лише копію договору №07-01-19Б від 01.07.2019 р. про надання правової допомоги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (стаття 74 ГПК України).

Оскільки позивачем не було надано до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги та доказів фактичного понесення позивачем таких судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. - суд не вбачає підстав для покладення таких судових витрат на відповідача.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватної фірми "АЛЬФА-УКРАЇНА ЛІЗИНГ" (62472, Харківська обл., Харківський район, місто Мерефа, ВУЛИЦЯ ДНІПРОПЕТРОВСЬКА, будинок 223, кімната 8-10, ідентифікаційний код особи 31939825) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БУРГАС" (21007, Вінницька обл., місто Вінниця, ВУЛИЦЯ АКАДЕМІКА ЯНГЕЛЯ, будинок 4, ідентифікаційний код особи 39880910) заборгованість в розмірі 7849,78 грн., пеню - 1312,51 грн., три відсотки річних - 381,55 грн., інфляційні втрати - 890,74 грн. та 1734,44 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "28" жовтня 2019 р.

Суддя Л.С. Лаврова