ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.10.2019 р. Справа № 914/1270/19

м.Львів

за позовом: ОСОБА_1 , м.Буськ Львівської області

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АІКО", м.Буськ Львівської області

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро", м.Монастирище Черкаської області,

про визнання недійсним договору поруки №3 від 12.08.2016р, що був укладений між поручителем ТзОВ "АІКО" та ТзОВ "Седна-Агро"

Суддя Кітаєва С.Б.

При секретарі Зарицькій О.Р.

Представники сторін:

від позивача: Бідак О.О. - адвокат;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: Кушнір С.В. - адвокат

Суть спору: на розгляді Господарського суду Львівської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "АІКО", до відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" про визнання недійсним договору поруки №3 від 12.08.2016р, що був укладений між поручителем ТзОВ "АІКО" та ТзОВ "Седна-Агро".

Ухвалою суду від 08.07.2019 року позов залишено без руху та надано позивачу строк у десять днів на усунення недоліків. 19.07.2019р. за вх.№30006/19 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, відтак, ухвалою суду від 24.07.2019р. відкрито провадження у справі №914/1270/19 за даним позовом, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 09.09.2019 року. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду висвітлені в ухвалі. Ухвалою суду від 09.09.2019р. строки підготовчого провадження продовжено та підготовче засідання відкладено на 02.10.2019р. з підстав викладених в ній. Ухвалою суду від 02.10.2019р. підготовче засідання відкладено на 10.10.2019р. Ухвалою суду від 10.10.2019р. підготовче засідання відкладено на 22.10.2019р. з підстав викладених в ній.

Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

18.10.2019р. за вх.№43172/19 в документообігу суду зареєстровано клопотання відповідача-1 про долучення до матеріалів справи копії договору поруки №3 від 12.08.2016р.

18.10.2019р. за вх.№43173/19 в документообігу суду зареєстровано подане позивачем клопотання про долучення до матеріалів справи копії договору поруки №3 від 12.08.2016р.

22.10.2019р. за вх.№43434/19 в документообігу суду зареєстровано подану відповідачем-2 заяву в порядку ст.169 ГПК України.

22.10.2019р. за вх.№43435/19 в документообігу суду зареєстровано подану відповідачем-2 заяву про долучення до матеріалів справи оригіналу договору поруки №3 від 12.08.2016р.

В ході проведення підготовчого засідання представник позивача підтримав раніше подану заяву відповідача-1 про визнання позову, просив суд прийняти її до розгляду.

Представник відповідача-2 заперечив проти заяви відповідача-1 щодо визнання позову.

Розглянувши заяву відповідача-1 про визнання позову, заслухавши думку представників сторін позивача та відповідача-2, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.191 ГПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це, зокрема, в окремій заяві. Згідно ч.4 с.191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є визнання недійсним договору поруки №3 від 12.08.2019р.. що був укладений між поручителем ТзОВ «АІКО» (відповідач-1) та ТзОВ «Седна-Агро» (відповідач-2).

Зі змісту заяви відповідача-1 від 10.09.2019р. про визнання позову вбачається, що директор ТзОВ «АІКО» ніколи не підписував оскаржуваного договору поруки, при цьому вказує, що директором товариства він являється з 23.07.2015р. і інших підписантів у товариства не було, а відтак відповідач-1 визнає позовні вимоги повністю та просить суд їх задоволити.

Натомість, відповідач-2 заперечує проти позову зазначаючи, що оспорюваний договір поруки вчинений директором товариства відповідача-1 без перевищення ним повноважень і відповідно до Статуту даного товариства не потребував схвалення.

Розглянувши заяву відповідача 1 про визнання позову, суд не вбачає підстав для його (визнання позову) прийняття, оскільки відповідачем 1 не наведено обставин, за яких визнання позову по суті є законним а тому прийнятним. Також, до заяви про визнання позову не додано жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин, в силу яких заява про визнання позову заслуговує на її прийняття судом в порядку ст.191 ГПК України.

Слід зауважити, що визнання позову відповідачем 1, як юридичне явище, є актом, що не породжує позитивні юридичні наслідки для позивача автоматично. Заява про визнання позову не є і преюдицією та підлягає перевірці судом на достовірність та обгрунтованість. Предметом цього позову є спір про право, яке стосується корпоративних правовідносин, носієм якого має бути позивач і яке не визнається або оспорюється відповідачем 1 у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає за доцільне відмовити відповідачу-1 у прийнятті визнання позову.

Керуючись ст.ст.191, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити відповідачу-1 у прийнятті визнання позову (заява від 10.09.2019р. вх.№98148/19 від 17.09.2019р.).

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Кітаєва С.Б.