ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1733/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.

при секретарі судового засідання Тіщенко Д.І.

За участю представників сторін:

від позивача Пронюк В.Я. (довіреність №14-190 від 17.05.2019р.);

від відповідача - не з`явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/1733/19

за позовом: акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького,6, )

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Еліткомсервіс» (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Карла Маркса, буд. 2Б, )

про стягнення 266 635,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

20.06.2019р. акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Еліткомсервіс» про стягнення заборгованості у сумі 266 635,03 грн., в тому числі: 122 279,10 грн. суми основної заборгованості, 44 850,22 грн. пені, 17 511,99 грн. 3% річних, 81 993,72 грн. інфляційних втрат, а також просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу № 3219/16-ТЕ-23 від 21.12.2015р. в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості отриманого природного газу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.06.2019р. відкрито провадження у справі № 916/1733/19, справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на "18" липня 2019 р.

15.07.2019р. до Господарського суду Одеської області від АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (вх. № 13944/19), у зв`язку з великою завантаженістю працівників юридичного департаменту НАК Нафтогаз України, які здійснюють представництво інтересів позивача у суді.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.07.2019р. строк підготовчого провадження у справі №916/1733/19 продовжено до "23" вересня 2019р., відкладено підготовче засідання у справі №916/1733/19 на "05" вересня 2019 р.

02.09.2019р. до Господарського суду Одеської області від АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (вх.№ 17514/19), у зв`язку з великою завантаженістю працівників юридичного департаменту НАК Нафтогаз України, які здійснюють представництво інтересів позивача у суді.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.09.2019р. відкладено підготовче засідання у справі № 916/1733/19 на "12" вересня 2019 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.09.2019р. закрито підготовче провадження у справі № 916/1733/19 та призначено справу №916/1733/19 до розгляду по суті в засіданні суду на "23" вересня 2019 р.

В судовому засіданні 23.09.2019р. судом оголошено протокольну ухвалу про перерву в розгляді справи по суті на 17.10.2019р.

В судовому засіданні 17.10.2019р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, зазначив, що на даний час відповідач не здійснив будь-яких платежів на оплату суми основної заборгованості.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву не надав. При цьому, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про отримання останнім ухвал суду.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні від 17.10.2019р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

21.12.2015 року між ПАТ НАК "Нафтогаз України" (змінено назву на Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) та товариством з обмеженою відповідальністю Компанія «Еліткомсервіс» було укладено договір №3219/16-ТЕ-23 постачання природного газу, за умовами п.1.1. якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору встановлено, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

За цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (видобутий на території України), а у разі його нестачі, імпортований газ (за кодом згідно з УКТ ЗЕД , ввезеного на митну територію України. (п.1.3 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року (включно) природний газ обсягом 215,000 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями (тис. куб. метрів): січень 80,00; лютий 70,000; березень 65,000; (всього за I квартал 215,000).

Згідно до п.2.1.2 договору, обсяги природного газу, що планується передати за цим договором (плановий обсяг), можуть змінюватись сторонами протягом місяця поставки в установленому порядку.

Відповідно до п.3.4. договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природнього газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Споживачу.

Постачальник не пізніше восьмого числа повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта (п.3.5 Договору).

Пунктом 5.1. договору встановлено, що регульована ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України), на природний газ, який постачається за цим договором, в період з 01 січня 2016 по 31.03.2016 (включно) встановлюється постановою Кабінету міністрів України від 01.10.2015р. №758.

Згідно п. 5.2. договору, ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором в період з 01 січня 2016 по 31 березня 2016 (включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1 770,74 грн., крім того: збір у вигляді цільової надбавки на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 1806,15 грн., крім того ПДВ -20% - 361,23 грн.., Всього з ПДВ 2167,38 грн.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу. (п.5.4 Договору).

Відповідно до п.6.1. договору, оплата за газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природній газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 7.2.6 договору, споживач зобов`язаний, зокрема, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору постачальник має право не здійснювати поставку газу споживачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.8.2 Договору).

Відповідно до п. 12 договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016р. до 31 березня 2016 р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

При цьому, під час дії договору сторонами укладались додаткові угоди №1 від 31.12.2015р. та №2 від 29.01.2016р., відповідно до яких вносились зміни у договір №3219/16-ТЕ-23 від 21.12.2015р.

Згідно до додаткової угоди №1 від 31.12.2015р. до договору постачання природного газу від 21.12.2015р. №3219/16-ТЕ-23 сторони виклали пункти 5.1 та 5.2 розділу 5 Ціна газу договору у наступній редакції: 5.1. Регульована ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) на природний газ, який постачається за цим договором, в період з 01 січня 2016 по 31 березня 2016 (включно) встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 р. № 758.; 5.2. Ціна за 1000 куб. метрів газу за цим договором з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 (включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1 770,74 гривень, крім того податок на додану вартість 20%; До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» - 401,00 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 481,20 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 2171,74 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 2 606,09 грн.».

На виконання умов договору, позивач в період з січня по лютий 2016р. поставив відповідачу природний газ на загальну суму 299 405,63 грн., на підтвердження чого між сторонами у справі було складено 31.01.2016р. акт приймання-передачі природного газу у січні 2016р. на суму 189 381,81 грн. та 29.02.2016р. акт приймання-передачі природного газу у лютому 2016р. на суму 110 023,82 грн.

Зазначені акти підписано сторонами та скріплено печатками останніх.

При цьому, відповідач за отриманий протягом січня лютого 2016р. природний газ, розрахувався лише частково на загальну суму 177 126,53 грн., на підтвердження чого позивачем надано довідку по операціях ТОВ Компанія «Еліткомсервіс» за період з 01.01.2016р. по 28.02.2019р.

Заборгованість в сумі 122 279,10 грн. залишилась несплаченою, на підставі чого, АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ТОВ Компанія «Еліткомсервіс» 122 279,10 грн. суми основної заборгованості, 44 850,22 грн. пені, 17 511,99 грн. 3% річних, 81 993,72 грн. інфляційних втрат.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Як встановлено судом, 21.12.2015 року між ПАТ НАК "Нафтогаз України" (змінено назву на Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) та товариством з обмеженою відповідальністю Компанія «Еліткомсервіс» було укладено договір №3219/16-ТЕ-23 постачання природного газу, за умовами п.1.1. якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Відповідно до п.6.1. договору, оплата за газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природній газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 7.2 договору, споживач зобов`язаний, зокрема, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України „Про ринок природного газу від 9 квітня 2015 року N 329-VIII (з наступними змінами і доповненнями) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, судом встановлено, що АТ НАК Нафтогаз України, як постачальником, виконано належним чином взяті на себе зобов`язання за Договором та поставлено відповідачу в період з січня по лютий 2016р. природний газ на загальну суму 299 405,63 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016р. за січень 2016р. на суму 189 381,81 грн. та від 29.02.2016р. за лютий 2016р. на суму 110 023,82 грн.

При цьому, відповідач за отриманий протягом січня лютого 2016р. природний газ, розрахувався лише частково на загальну суму 177 126,53 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою по операціях ТОВ Компанія «Еліткомсервіс» за період з 01.01.2016р. по 28.02.2019р.

Заборгованість відповідача за отриманий протягом січня лютого 2016р. природний газ склала 122 279,10 грн. залишилась несплаченою.

Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт повної сплати відповідачем природного газу в матеріалах справи відсутні.

У зв`язку з чим позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 122 279,10 грн. за отриманий природний газ протягом січня лютого 2016р., підлягає судом задоволенню повністю.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 44 850,22 грн., суд зазначає наступне.

За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на те, що відповідач свої зобов`язання в частині оплати поставленого природного газу не виконав у встановлений договором строк, то відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, що в свою чергу тягне за собою відповідні правові наслідки.

При цьому, невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна сплата відповідачем вартості природного газу) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

В свою чергу, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.2 договору, у разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, з огляду на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо здійснення оплати за поставлений природний газ позивачем нараховано відповідачу пеню за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу, отриманого у січні 2016р.,- у розмірі 24 850,55 грн. (за період з 16.02.2016р. по 15.08.2016р.) та у лютому 2016р., - у розмірі 19 999,67 грн.( за період з 15.03.2016р. по 14.09.2016р.).

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 44 850,22 грн., розрахованої, виходячи із розміру подвійної облікової ставки НБУ, вважає його вірним та здійсненим відповідно до умов договору та законодавства, з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення 44 850,22 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 17 511,99 грн. та інфляційних втрат у сумі 81 993,72 грн., суд вказує наступне.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних, нарахованих на: заборгованість за отриманий в січні 2016р. природний газ у розмірі 7 273,43 грн. (за період з 16.02.2016р. по 21.04.2019р.) та заборгованість за отриманий в лютому 2016р. природний газ - у розмірі 10 238,56 грн.( за період з 15.03.2016р. по 21.04.2019р.)., вважає його вірним та таким, що здійснений відповідно до вимог діючого законодавства.

Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу в січні-лютому 2016р., в сумі 17 511,99 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд, з урахуванням правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 04.12.2018р. по справі №913/63/18, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість за поставлений в січні 2016р. природний газ (за період 16.02.2016р. по 31.03.2019р.) у розмірі 36 362,35 грн., вважає його вірним та таким, що підлягає задоволенню.

Також, суд, здійснивши за допомогою системи "Ліга Закон" перевірку розрахунку позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість за поставлений в лютому 2016р. природний газ (за період з 15.03.2016р. по 31.03.2018р), в сумі 45 631,37 грн., встановив його помилковість, у зв`язку з чим, судом було зроблено власний розрахунок інфляції, з урахуванням кінцевих дат нарахування, визначених позивачем.

Період простроченняСума боргу грн.Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу грн.
15.03.2016- 31.03..821.31634754.31

Отже, суд дійшов до висновку, що сума інфляційних витрат, яка підлягає стягненню з відповідача становить 71 116,66 грн.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищезазначене, з огляду на часткове задоволення позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Еліткомсервіс» про стягнення задовольнити частково.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Еліткомсервіс» (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Карла Маркса, буд. 2Б, ) на користь акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького,6, ) 122 279 (сто двадцять дві тисячі двісті сімдесят дев`ять) грн. 10 коп. основної заборгованості, 44 850 (сорок чотири тисячі вісімсот п`ятдесят) грн. 22 коп. пені, 17 511 (сімнадцять тисяч п`ятсот одинадцять) грн. 99 коп. 3% річних, 71 116 (сімдесят одну тисячу сто шістнадцять) грн. 66 коп. інфляційних витрат та 3 836 (три тисячі вісімсот тридцять шість) грн. 37 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення Господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 22 жовтня 2019 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко