номер провадження справи 24/119/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2019 Справа № 908/1774/19
м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВК» (вулиця Патріотична, 7-а, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69001, ).

про стягнення суми.
Суддя: Азізбекян Т.А.
За участю секретаря судового засідання Вака В.С.

Представники:
Від позивача - не прибув.

Від відповідача Ігнатов З.М. (адвокат, договір про надання правової допомоги від 30.11.2008, ордер ЗП № 041705 від 19.08.2019);

- Москаленко Ю.В. (адвокат, ордер на надання правової допомоги серія ЗП № 053509 від 06.08.2019, посвідчення адвоката № ЗП 001305 від 30.05.2017).

ВСТАНОВЛЕНО:

Слухається справа № 908/1774/19 про розірвання договору зберігання № 69/11 від 01.09.2011, у зв`язку з істотною зміною обставин.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, судову справу № 908/1774/19 розподілено судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою від 22.07.2019 відкрито провадження у господарській справі № 908/1774/19 (номер провадження справи 24/119/19), за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 19.08.2019 о 10-00.

В судовому засіданні 19.08.2019 прийнято рішення про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладене підготовче засідання на 09.09.2019 о 09-00.

В судовому засіданні 09.09.2019 судом прийнято рішення про закриття підготовчого провадження та розпочато розгляд справи, сторони виступили із вступним словом.

Згідно статті 216 ГПК України в судовому засіданні 09.09.2019 оголошена перерва до 07.10.2019 о 10-00.

В судовому засіданні 07.10.2019 суд перейшов до з`ясування обставин та дослідження доказів

В судовому засіданні 07.10.2019 оголошено про завершення з`ясування обставин та дослідження доказів, суд перейшов до судових дебатів, в межах яких уповноважений представник відповідача виступив із заключним словом.

Суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати (ст.ст. 219, 220 ГПК України) та повідомив час оголошення вступної і резолютивної частини рішення.

В судовому засіданні 07.10.2019 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Позивач посилається на наступні обставини. 01.09.2011 між військовою частиною НОМЕР_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «ВВК» був укладений договір зберігання № 69/11, за яким замовник передає, а виконавець за оплату зобов`язується зберігати порохові заряди. Пунктом 3.1 договору передбачено, що вартість послуг виконавця по зберіганню майна встановлюється відповідно до кількості майна та розраховується сторонами на підставі рішення Міністра оборони України № 274/3/1691 від 05.08.2011 згідно з додатком № 2 до договору. До штату військової частини 10 липня 2018 року був включений батальйон охорони, загальною чисельністю 314 військовослужбовців, річна вартість утримання якого складає 12 436 244, 00 грн. За поясненнями позивача вказані обставини вплинули на вартість зберігання майна на території військової частини, та становить 55 345, 00 грн. за одну тону станом на 01.04.2019. Військова частина 22.04.2019 звернулась до відповідача з листом пропозицією № 1758 про внесення змін до договору зберігання № 69/11 від 01.09.2019 на умовах договору про зміну договору зберігання від 22.04.2019. Поштове відправлення 10.05.2019 з причин закінчення терміну зберігання було повернуто до військової частини. 21.05.2019 військовою частиною повторно супровідним листом № 2085 направлені замовнику документи. Також, 29.05.2019 на електронну адресу відповідача направлені документи з проханням повідомити про їх отримання. Листом від 21.06.2019 № 21/06-1, директор ТОВ «ВВК» повідомив, що відповідно до Статуту товариства, вирішення питань про укладення, зміну або припинення господарських договорів належить до виключної компетенції загальних зборів товариства та про свої наміри ініціювати до порядку денного загальних зборів питання внесення змін до умов договору зберігання № 69/11 від 01.09.2011 в частині розміру плати за зберігання порохових зарядів. За висновками позивача, вказане повідомлення носить формальний характер та направлене на затягування процедури розгляду пропозицій військової частини. Позивач зазначає, що військова частина, як заінтересована сторона не приймала на себе ризик зміни обставин. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в обґрунтування своєї правової позиції вказує, що укладаючи договір зберігання № 69/11, сторони дійшли взаємної згоди щодо всіх істотних умов договору. Згідно додатку № 2 сторони погодили, що місячна вартість зберігання однієї тони порохових зарядів становить 2, 615 грн. розраховувалась на підставі рішення Міністра Оборони України № 274/3/1691 від 05.08.2011. 04.06.2019 на адресу замовника надійшов лист пропозиція (вихідний № 1758 від 22.04.2019) про внесення змін до договору в частині розміру плати за зберігання порохових зарядів. Підпунктом 16 пунктом 6.8.17 Статуту замовника встановлено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства відноситься прийняття рішення про надання згоди на укладення значного правочину та правочину щодо якого є заінтересованість. До листа пропозиції № 1758 від 22.04.2019 виконавцем наданий розрахунок витрат на зберігання майна, проте суми не підтверджені бухгалтерською або кошторисною документацією. Відповідач вказує, що фактична кількість порохових зарядів ТОВ «ВВК», які знаходяться на зберіганні у ВЧ А 1201 не визначена. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали господарської справи № 908/1774/19, заслухавши пояснення представників сторін, суд -
В С Т А Н О В И В:

01.09.2011 між Військовою частиною НОМЕР_1 (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВВК» (замовник) укладений договір зберігання № 69/11, відповідно до предмету якого у порядку і на умовах, визначених договором, замовник передає, а виконавець за оплату зобов`язується зберігати порохові заряди (передача здійснюється за актами приймання передачі).

Розділом 3 договору визначено, що вартість послуг виконавця по зберіганню майна встановлюється відповідно до кількості майна та розраховується сторонами на підставі рішення Міністра Оборони України № 274/3/1691 від 05.08.2011 згідно з додатком № 2 до цього договору, який є невід`ємною частиною даного договору.

Замовник зобов`язується щомісячно сплачувати вартість послуг по зберіганню майна виконавцю в 10 денний термін з дня затвердження сторонами акту виконаних послуг зі зберігання майна та надання виконавцем рахунку на оплату цих послуг.

Додатком № 1 до договору № 69/11 від 01.09.2011 сторонами складений акт приймання передачі майна: порохові заряди індексу РСИ12К (Ш961У), в штатній тарі загальною вартістю 3010, 00 грн.; - порохові заряди індексу РСИ12К (4АН2), в штатній тарі загальною вартістю 11 180, 00 грн.

Додатком № 2 до договору № 69/11 від 01.09.2011 сторони погодили, що витрати на зберігання одної тони порохових зарядів (з ПДВ) становить 2, 615 грн.

23.01.2019 Господарським судом Запорізької області у справі № 908/1954/18 прийнято рішення за вимогами Військової частини НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВК» про стягнення 7385, 22 заборгованості (штрафу, пені), розірвання договору та зобов`язання вчинити дії (вивезти з території військової частини А 1201 порохові заряди у кількості 3009, 22 тон). У задоволенні позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення суд вказує, що надана до матеріалів справи довідка від 23.07.2018 № 2647 щодо ходу вилучення з військової частини НОМЕР_1 порохових зарядів, які належать ТОВ «ВВК», складена представниками позивача, не є належним доказом у розумінні вимог чинного законодавства, оскільки складена позивачем в односторонньому порядку.

З матеріалів справи слідує, що позивачем на адресу замовника був направлений лист № 709 від 11.02.2019 з пропозицією направити до військової частини НОМЕР_1 свого представника з повноваженнями на складання двостороннього акту звіряння наявності порохових зарядів, які знаходяться на зберіганні у військовій частині.

Листом від 14.03.2019 № 14/03-1 відповідач повідомив виконавця, що питання звіряння наявності порохових зарядів та відпрацювання графіка їх вилучення, пов`язано з необхідністю проведення загальних зборів товариства, яке заплановано на квітень 2019 року.

Позивачем до справи надані належним чином засвідчені копії таких документів: - акт виконаних робіт від 28.02.2019; - рахунок № 6 від 10.03.2019 на суму 7 869, 14 грн.; - платіжне доручення від 12.03.2019 на оплату рахунку № 6 у сумі - 7 869, 14 грн.

Також, відповідачем до матеріалів справи надана копія пропозиції щодо розірвання договору № 69/11 від 01.09.2011, № 75 від 05.01.2018.

Оцінивши надані сторонами документальні докази, та заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до положень статті 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; - 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; - 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Позивачем на адресу відповідача направлений лист пропозиція № 1758 від 22.04.2019, в місячний термін підписати додаткову угоду від 22.04.2019 про зміну договору зберігання № 69/11 від 01.09.2011, в такій редакції: 1. Сторона 1 і Сторона 2 у зв`язку зі зміною вартості зберігання майна, що належить ТОВ «ВВК», пов`язаного зі значним ростом витрат військової частини на його зберігання та інфляційних процесів в період з моменту укладення договору і по теперішній час, погодилися змінити договір зберігання № 69/11 від 01.09.2011.

2. «пункт 3.1 Вартість послуг виконавця по зберіганню майна встановлюється відповідно до кількості майна та розраховується фінансово економічною службою військової частини на підставі бухгалтерських даних щодо фактичних витрат на зберігання станом на 01.04.2019 за формою згідно з додатком № 2 до цього договору, який є невід`ємною частиною даного договору. За одиницю розрахунку на місяць приймається вартість зберігання одної тони майна, яка станом на 01.04.2019 становить 55, 35 грн. та може коригуватися впродовж терміну дії договору в залежності від фактичних затрат військової частини на його зберігання за згодою сторін чи в іншому порядку встановленому законодавством України.

Додатком № 2 позивачем складений розрахунок витрат на зберігання майна, що належить ТОВ «ВВК» та зберігається у військовій частині НОМЕР_1 станом на 01.04.2019, всього до оплати 166 545, 82 грн.

Повторно пропозиція була направлена 21.05.2019.

Листом № 21/06-1 від 21.06.2019 замовник повідомив виконавця, що директором буде ініційоване внесення до порядку денного загальних зборів учасників товариства питання щодо внесення змін до умов договору зберігання № 69/11 від 01.09.2011 в частині розміру плати за зберігання порохових зарядів.

З аналізу правової норми статті 652 ЦК України слідує, що тільки у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний.

Істотною зміною обставин позивач вказує включення до штату військової частини батальйону охорони чисельністю 314 військовослужбовців, витрати на утримання якого вплинули на вартість зберігання майна на території військової частини.

Слід зазначити, що розділом 3 діючого договору зберігання № 69/11 від 01.09.2011 чітко зазначений порядок проведення розрахунків, а саме: - вартість послуг виконавця по зберіганню майна встановлюється відповідно до кількості майна та розраховується сторонами на підставі рішення Міністра Оборони України № 274/3/1691 від 05.08.2011.

Станом на день вирішення спору відсутні будь які докази, які б свідчили про скасування вказаного рішення Міністра Оборони України.

По друге, батальйон охорони був включений до штату військової частини 10 липня 2018, а лист пропозиція щодо внесення змін до договору зберігання № 69/11 від 01.09.2019 № 1758 направлений на адресу замовника тільки 22.04.2019р.

Статтею 180 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Частиною 3 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Суд акцентує увагу на тому, що при вирішенні вказаного спору необхідно враховувати наявність факту зміни обставин, яким сторони керувалися при укладенні договору.

Погоджуючи вартість послуги за зберігання майна, сторони виходили з алгоритму, складовими якого є кількість майна та рішення Міністра Оборони України № 274/3/1691 від 05.08.2011.

Сторони за договором чітко обізнані щодо кількості майна, яке знаходиться на зберіганні за договором зберігання № 69/11 від 01.09.2011.

Крім того, сторони не надали будь яких документальних доказів, які б свідчили про внесення змін до рішення Міністра Оборони України № 274/3/1691 від 05.08.2011.

В листі пропозиції № 1758 від 22.04.2019 позивач вказує, що вартість зберігання одної тони порохових зарядів (з ПДВ) в розмірі 2, 62 грн. була встановлена без економічного обґрунтування на вкрай невигідних для військової частини умовах. Впродовж терміну дії договору зазначена вартість, у зв`язку зі значним ростом витрат на зберігання та інфляційних процесів не індексувалась, є збитковою для держави, оскільки військова частина А 1201 повністю утримується за рахунок бюджетних асигнувань та виручені від господарської діяльності кошти повністю перераховуються до Державного бюджету України.

Згідно статті 87 Бюджетного кодексу України видатки, що здійснюються з Державного бюджету України, зокрема, видатки на забезпечення функціонування установ та закладів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, органів цивільного захисту, які перебувають у державній власності.

Фактично, позивач документально не довів збільшення витрат на прийняті невідкладні міри щодо посилення охорони та оборони військової частини НОМЕР_1 ним, як суб`єктом господарської діяльності.

Відповідні заходи приймались Міністерством Оборони України та Генеральним штабом.

По суті, включення до штату військової частини 10.07.2018 батальйону охорони не свідчить про зміну істотних обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, в частині визначення вартості послуг на зберігання.

Підсумовуючи викладене, суд не знаходить достатніх правових підстав для розірвання договору зберігання № 69/11 від 01.09.2011 в судовому порядку.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, положень Закону України «Про судовий збір», витрати з оплати судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, 2 41 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.А. Азізбекян

Рішення виготовлено у повному обсязі та підписано 24.10.2019 р.