УХВАЛА

22 жовтня 2019 року Справа № 913/578/19

Провадження №7/913/578/19

Суддя Господарського суду Луганської області Тацій О.В., розглянувши матеріали позовної заяви заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. 8 Березня, 2, ідентифікаційний код 02909921) в інтересах держави в особі

позивача-1 Північно-Східного офісу Державної аудиторської служби України (61022, м. Харків, Майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під`їзд, ідентифікаційний код 40478572),

позивача-2 Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області (93500, Луганська область, смт Новоайдар, вул. Незалежності, 2, ідентифікаційний код 04051572),

до відповідача-1 Відділу освіти Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області (93500, Луганська область, смт Новоайдар, вул. Дружби, 3, ідентифікаційний код 02142075),

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест енерго трейдінг» (76002, м. Івано-Франківськ, вул. Угорницька, буд. 12, корпус 1, кв. 70, ідентифікаційний код 40956872),

про визнання недійсними додаткової угоди №1 від 21.05.2019 року, додаткової угоди №2 від 22.05.2019 року до договору №59 від 07.05.2019 року та повернення надміру сплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області звернувся до Господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі Північно-Східного офісу Державної аудиторської служби України, Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області до Відділу освіти Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест енерго трейдінг» про визнання недійсними додаткової угоди №1 від 21.05.2019 року, додаткової угоди №2 від 22.05.2019 року до договору №59 від 07.05.2019 року та повернення надміру сплачених коштів, в якій просить:

- визнати недійсною додаткову угоду №1 від 21.05.2019 року до договору №59 від 07.05.2019 року на постачання бензину А92, дизельного палива, укладену між відділом освіти Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест енерго трейдінг»;

- визнати недійсною додаткову угоду №2 від 22.05.2019 року до договору №59 від 07.05.2019 року на постачання бензину А92, дизельного палива, укладену між відділом освіти Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест енерго трейдінг»;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест енерго трейдінг» на користь Відділу освіти Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області надмірно сплачені бюджетні кошти в сумі 44 626,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між відділом освіти Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест енерго трейдінг» укладено додаткову угоду №1 від 21.05.2019 року та додаткову угоду №2 від 22.05.2019 року до договору №59 від 07.05.2019 року, якими було змінено істотні умови договору з порушенням вимог п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме: без відповідного обґрунтування та документального підтвердження.

Згідно з ч. 3 ст. 4 ГПК України, до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 ГПК України визначено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст.53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України Про прокуратуру.

Законом України Про прокуратуру від 14.10.2014 року, який набрав чинності з 15.07.2015 року, визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Статтею 23 ЗУ Про прокуратуру передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, абз. 1 ч. 3 та абз. 1 ч. 4 ст. 23 ЗУ Про прокуратуру, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Таким чином, прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах держави з позовом, в якому зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або з позовом в інтересах держави, зазначивши про відсутність у відповідного органу повноважень щодо звернення до господарського суду. При цьому у будь-якому разі наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм.

Аналіз положень ч.ч. 3-4 ст. 53 ГПК України у взаємозв`язку зі змістом ч. 3 ст. 23 ЗУ Про прокуратуру дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

У заявленому позові заступником керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області інтересами держави визначене, зокрема, те, що відповідачами у справі під час укладення оспорюваних додаткових угод не було дотримано вимог ЗУ «Про публічні закупівлі» та визначені у ньому принципи ефективного і прозорого здійснення закупівлі, створення добросовісної конкуренції, максимальної ефективності та економії, об`єктивної та неупередженої оцінки тендерних пропозицій, що у свою чергу призвело до неефективного та нераціонального використання запланованих бюджетних коштів.

Суд зауважує, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Статтею 7 ЗУ Про публічні закупівлі визначено органи, які здійснюють державне регулювання та контроль у сфері публічних закупівель, а саме: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Рахункова палата, Антимонопольний комітет України, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №459, основними завданнями Мінекономрозвитку є забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері державних та публічних закупівель. Повноваження здійснюються шляхом здійснення нормативно-правового забезпечення державного регулювання у сфері публічних закупівель, аналізу функціонування системи публічних закупівель, узагальнення практики здійснення закупівель, надання роз`яснень щодо застосування законодавства у сфері державних закупівель.

Статтею 5 ЗУ Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначено, що контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель, який згідно ст. 2 цього Закону є одним з головних завдань органу державного фінансового контролю, здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України Про публічні закупівлі, проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Відповідно до п. 10 ст. 10 ЗУ Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Разом з тим, згідно з п.п. 3, 4, 9 ч. 4 Положення про Державну аудиторську службу України, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань: реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки державних закупівель; здійснює контроль, зокрема, за дотриманням законодавства про державні закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку право охоронюваним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

У зв`язку з цим, суд звертає увагу, що коло управнених суб`єктів у сфері публічних закупівель, їх права, обов`язки та повноваження вичерпно окреслено у спеціальному Законі Про публічні закупівлі.

Водночас, судом враховується, що Державна аудиторська служба України є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави у судовому порядку.

Викладене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 10.04.2019 року(справа №909/569/18), які в силу положень ч. 4 ст. 236 ГПК України враховуються при виборі і застосуванні норм права.

При цьому, прокурор пред`явивши даний позов в інтересах держави в особі Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області не звернув увагу на те, що вказаний орган державної влади не наділений повноваженнями щодо оскарження процедур закупівлі, проведених відповідно до ЗУ Про публічні закупівлі та звернення до суду із позовом про визнання недійсними додаткових угод до договору, укладених за наслідками цих процедур.

Посилання прокурора у позовній заяві на те, що визначений ним позивач Новоайдарська районна державна адміністрація Луганської області, якій Новоайдарською районною радою рішенням «Про делегування районній державній адміністрації повноважень районної ради» від 20.09.2018 року №20/28 делеговано повноваження щодо управління комунальними закладами у сфері освіти та виділено з районного бюджету кошти на фінансування відділу освіти Новоайдарської районної державної адміністрації по ТПКВКМБ 0611150 «Методичне забезпечення діяльності навчальних закладів» у сумі 12,331 тис. грн.. на придбання паливно-мастильних матеріалів, внаслідок чого державна адміністрація забезпечує виконання видатків бюджету, господарським судом відхиляються, оскільки вказані повноваження надані Марківській районній державній адміністрації Луганської області не у зв`язку із реалізацією процедур, встановлених ЗУ Про публічні закупівлі, а відтак, не можуть бути підставою наділення її правосуб`єктністю у цих відносинах.

Разом з тим, необхідно проаналізувати наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у даній справі у зв`язку з не здійсненням або неналежним здійсненням Північно-Східним офісом Державної аудиторської служби України своїх повноважень у сфері у сфері правовідносин, врегульованих ЗУ «Про публічні закупівлі».

Так, обґрунтовуючи у змісті позовної заяви факт нездійснення Північно-Східним офісом Державної аудиторської служби України захисту інтересів держави у правовідносинах, що виникли, зазначає, що на адресу Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Луганській області направлено запит від 12.06.2019 року, в якому висловлено прохання повідомити Сєвєродонецьку місцеву прокуратуру чи вживались управлінням заходи, у тому числі представницького характеру, спрямовані на усунення порушень інтересів держави під час укладення додаткових угод №1 від 21.05.2019 року та №2 від 22.05.2019 року до договору №59 від 07.05.2019 року.

Після розгляду вказаного запиту 12.07.2019 року начальником управління було прийнято рішення у вигляді наказу №34 від 12.07.2019 року про початок моніторингу закупівель, за результатами якого виявлено порушення законодавства в частині рогляду та/або відхилення (не відхилення) замовником тендерної (тендерних) пропозицій (пропозиції) та в частині внесення змін до договору про закупівлю (укладання додаткових угод), що підтверджується Інформацією про моніторинг з Витягу з сайту «Prozorro».

При цьому, як зазначає прокурор органом фінансового контролю надано строк для усунення порушень до 20.08.2019 року, проте, порушення й досі не усунуто. Управлінням заходи, у тому числі представницького характеру, спрямовані на усунення виявлених порушень не вживались, не зважаючи на повторне звернення прокуратури від 04.09.2019 року №33/-89вих19.

Однак, вказаного звернення прокуратури від 04.09.2019 року до позовної заяви не додано, як і не надано доказів його направлення та отримання Управлінням Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Луганській області, що у свою чергу не може свідчити про з`ясування прокурором факту не здійснення або неналежного здійснення Північно-Східним офісом Держаудитслужби захисту інтересів держави, внаслідок чого суду не доведено наявності підстав для представництва у розумінні приписів ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру».

При цьому, з наданих суду матеріалів справи вбачається, що позивачем-1 внаслідок реагування на запит прокуратури від 12.06.2019 року було проведено ряд заходів, спрямованих на захист порушених інтересів держави. Більш того, слід відзначити і те, що після встановлення позивачем-1 строку для усунення виявлених недоліків до 20.08.2019 року сплинув досить нетривалий проміжок часу, протягом якого позивачем у визначеному Положенням про Державну аудиторську службу України порядку могло бути вжито ряд заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Проте, суду відповідної інформації не надано.

У зв`язку з цим, суд констатує, що прокурором не доведено та не обґрунтовано беззаперечних підстав для здійснення захисту інтересів держави в особі позивача-1 Північно-Східного офісу Державної аудиторської служби України, оскільки у даного органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, є повноваження щодо звернення до господарського суду з позовами про визнання недійсними оспорюваних додаткових угод, позаяк, зважаючи на надані суду матеріали, на даний час він не може стверджувати про нездійснення останнім жодних заходів, спрямованих на захист порушених інтересів держави, у тому числі у судовому порядку, і як наслідок підтвердити наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі позивача-1 в суді.

В позовних матеріалах відсутні відповідні вищевказані докази, які б свідчили про те, що прокурор перед зверненням до суду перевірив, що захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

За таких обставин, суд вважає, що наразі прокурором не доведено передбачених законом виключних підстав для звернення до суду за захистом інтересів держави.

Разом з тим, суд зауважує і те, що позовна заява підписана заступником керівника місцевої прокуратури Є. Бершинським, однак, надана на підтвердження його повноважень копія наказу №1547к від 09.12.2015 року не може бути взята у якості належного доказу наявності у нього повноважень заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області, оскільки не засвідчена у встановленому законом порядку, тобто з порушенням вимог ч. 5 ст. 91 ГПК України, а саме: не містить дати її засвідчення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про необхідність повернення позовної заяви заступник керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області про визнання недійсними додаткової угоди №1 від 21.05.2019 року, додаткової угоди №2 від 22.05.2019 року до договору №59 від 07.05.2019 року та повернення надміру сплачених коштів.

Керуючись ст.ст. 174, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області про визнання недійсними додаткової угоди №1 від 21.05.2019 року, додаткової угоди №2 від 22.05.2019 року до договору №59 від 07.05.2019 року та повернення надміру сплачених коштів, і додані до неї документи вважати неподаною та повернути заявникові.

2. Роз`яснити заявнику, що згідно ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк встановлені ст.ст. 254-256 ГПК України.

Ухвалу суду складено та підписано 22.10.2019 року.

Суддя О.В. Тацій