ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2019 Справа № 917/1260/19

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП ЦЕНТР», вул. Польова, 97, с.Черляни, Городоцький район, Львівська область, 81500,

до Фізичної особи-підприємця Одношевної Надії Олегівни, АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення 122832 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

представник позивача: не з"явився

представник відповідача: Одношевна Н.О.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КПП ЦЕНТР» звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Одношевної Надії Олегівни про стягнення 122832 грн. за договором поставки від 01.02.18, з них: основний борг 91745,16грн., пеня - 10215,12грн, штраф - 18349,03 гри., 3% річних - 867,18 грн., інфляційні втрати - 1566,08грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у порушення умов Договору та норм закону, оплату за отриманий товар Відповідач вчасно не здійснив.

Ухвалою від 14.08.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні, призначити справу для розгляду по суті у судовому засіданні на 05.09.19, викликати учасників справи у судове засідання, запропонував відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

Ухвалою від 14.08.2019 суд відклав розгляд справи на 08.10.19, викликав учасників справи в судове засідання.

Відповідач у судовому засіданні 08.10.2019р. повідомив суду про часткове погашення боргу, проте не надав доказів в підтвердження цього.

Ухвалою від 08.10.2019 суд відклав розгляд справи на 15.10.19, викликав учасників справи в судове засідання.

15.10.19 від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв"язку з відсутністю предмету спору в частині суми основної заборгованості, оскільки ним сплачено суму основного боргу в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні просив суд закрити провадження у справі у зв"язку з відсутністю предмету спору в частині суми основної заборгованості, в частині вимог про стягнення штрафних санкцій - зменшити їх розмірі до максимально низьких у зв"язку з важким фінансовим становищем.

Представники позивача на виклик суду в судове засідання 15.10.2019р. не з`явилися.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, справа може бути розглянута за наявними у ній документами, оскільки містить достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

У судовому засіданні 15.10.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив:

01 лютого 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «КПП ЦЕНТР» (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Одношевною Надією Олегівною (Покупець) укладено Договір поставки (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язаний передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язаний прийняти його та оплатити на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 1.2, Договору передбачено, що предметом Договору є поставка запасних частин до транспортних засобів (Товар) згідно за погодженою кількістю, асортиментом та ціною, згідно виставленого рахунку-фактури Постачальника.

Відповідно до п.4.3. Договору, передача Товару оформляється видатковою накладною, в якій зазначається найменування, його кількість, ціна та загальна вартість.

Згідно з п.5.5. Договору оплата Товару здійснюється Покупцем на основі даного Договору і видаткових накладних до нього шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок Постачальника чи шляхом внесення готівки в касу Постачальника. Покупець здійснює оплату протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару.

Згідно з п.5.9. Договору оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів Покупця на банківський рахунок Постачальника.

Згідно з п.5.9. Договору моментом отримання Товару вважається момент підписання представником Покупця видаткової накладної на проданий Товар, чи здача Товару перевізникові, або організації зв`язку для доставки покупцеві (кур`єрським фірмам) у порядку п. 2 ст. 664 Цивільним кодексом України.

Позивач вказує, що на виконання умов даного договору, ним було поставлено товар на загальну суму у розмірі 91745,16грн., що підтверджується видатковими накладними № FТМ00009488/19 від 22 січня 2019 року на суму 1599,96 грн., № FТМ00009491/19 від 22 січня 2019 року на суму 4399,99грн., № FТМ00011306/19 від 25 січня 2019року на суму 6794 99грн., № FТМООО11307/19 від 25 січня 2019 року на суму 1 820,00 грн., FТМООО11573/19 від 25 січня 2019 року на суму 10459,99грн., № FТМООО14556/19 від 30 січня 2019 року на суму 35 446,34 грн., № FТМООО14767/19 від 31 січня 2019 року на суму 1789,97грн., № FТМ00017506/19 від 05 лютого 2019 року на суму 6 360,00 грн., FТМООО22501/19 від 12 лютого 2019 року на суму 10 229,98 грн., FТМООО25302/19 від 15 лютого 2019 року на суму 12 773,94 грн.

За даними позивача, станом на дату звернення з позовною заявою, відповідач не здійснив погашення оплати за товар, поставлений за згаданими вище видатковими накладними по Договору поставки від 01 лютого 2019 року.

Як на доказ наявності у відповідача заборгованості на суму 91745,16грн. та визнання її останнім позивач вказує на наявність підписаного сторонами Договору Актом звірки розрахунків станом на 25 червня 2019 року.

Оскільки відповідач свої зобов"язання за Договором в частині своєчасного розрахунку за поставлений товар не виконав, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. При цьому, просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 91745,16грн., пеню - 10215,12грн,, штраф - 18349,03 гри., 3% річних - 867,18 грн., інфляційні втрати - 1566,08грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що на виконання умов даного договору, позивачем було поставлено товар на загальну суму у розмірі 91745,16грн., що підтверджується видатковими накладними № FТМ00009488/19 від 22 січня 2019 року на суму 1599,96 грн., № FТМ00009491/19 від 22 січня 2019 року на суму 4399,99грн., № FТМ00011306/19 від 25 січня 2019року на суму 6794 99грн., № FТМООО11307/19 від 25 січня 2019 року на суму 1 820,00 грн., FТМООО11573/19 від 25 січня 2019 року на суму 10459,99грн., № FТМООО14556/19 від 30 січня 2019 року на суму 35 446,34 грн., № FТМООО14767/19 від 31 січня 2019 року на суму 1789,97грн., № FТМ00017506/19 від 05 лютого 2019 року на суму 6 360,00 грн., FТМООО22501/19 від 12 лютого 2019 року на суму 10 229,98 грн., FТМООО25302/19 від 15 лютого 2019 року на суму 12 773,94 грн.

В договорі сторони погодили, що оплата Товару здійснюється Покупцем на основі даного Договору і видаткових накладних до нього шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок Постачальника чи шляхом внесення готівки в касу Постачальника. Покупець здійснює оплату протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару.

Докази того, що відповідач здійснив оплату товарів у визначені договором строки в повному обсязі в матеріалах справи відсутні.

Факт порушення строків виконання своїх грошових зобов`язань в частині оплати продукції не спростовується відповідачем.

В процесі розгляду справи відповідач повністю погасив заборгованість, що підтверджується наданими відповідачем платіжними документами та не заперечується позивачем.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відповідач після звернення позивача до суду з позовом суму основного боргу перед позивачем сплатив повністю, предмет спору в цій частині відсутній, а тому провадження у справі в частині вимог про стягнення 91 745,16 грн. основного боргу підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

З огляду на ч.6 ст.232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторони у договорі передбачили, що у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення до моменту закінчення такого прострочення, а у випадку, коли прострочення триває - до моменту звернення Постачальника до суду (п.6.1), у випадку прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів Покупець окрім пені сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару (п.6.3).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем на підставі вказаних положень нараховано відповідачу:

за загальний період з 22.02.2019 р. по 10.07.2019 р. пеню у розмірі 10215,12грн,

за загальний період з 22.02.2019 р. по 10.07.2019 р. 3% річних у розмірі 867,18 грн.,

за загальний період з квітня 2019 р. по травень 2019 р. інфляційні втрати у розмірі 1566,08 грн.

за прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів штраф у розмірі 18349,03 грн.

Перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення 3% річних та інфляційних суд дійшов висновку, що він є правильним, заявлений розмір 3% річних та інфляційних відповідає вимогам ст. 625 ЦК України, вимоги про їх стягнення є правомірними та обґрунтованими.

Перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення пені та штрафу суд дійшов висновку, що він є правильним, заявлений розмір пені та штрафу відповідає вимогам п. 6 ст. 232 ГК України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", вимогам ЦК України, вимоги про їх стягнення є правомірними та обґрунтованими.

При цьому, суд дійшов висновку зменшити розмір штрафних санкцій належних до сплати до 50% від нарахованої суми.

При вирішення питання про зменшення пені суд виходить з наступного.

В обгрунтування поважності причин несвоєчасності розрахунків відповідач зазначив, що він опинився у скрутному фінансовому становищі у зв"язку з затримкою платежів від замовників послуг. При цьому, відповідач вказав, що на даний момент проводиться планування з розрахунками за боргами та пошуком нових замовників для ведення бізнесу.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Судом встановлено, що відповідач є фізичною особою, яка опинилася у скрутному фінансовому становищі. При цьому, у відповідача станом на дату винесення рішення відсутня заборгованість за договором поставки.

Крім цього, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують понесення позивачем збитків або можливість їх понесення позивачем у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань.

Отже, враховуючи статус відповідача, взявши до уваги майновий (фінансовий) стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та баланс їх інтересів, відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань за договором, ступінь виконання відповідачем зобов`язань за укладеним договором, суд визнав зазначені обставини винятковими та дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені та штрафу на 50 %.

При цьому, при визначенні розміру (відсоткового співвідношення) зменшення пені суд керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, стягненню підлягає пеня у розмірі 5107,56 грн та штраф у розмірі 9174,52 грн. В іншій частині стягнення пені та штрафу позов задоволенню не підлягає.

При вирішенні клопотання про зменшення розміру пені суд керувався практикою Верховного Суду, зокрема, постановою Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 923/536/18.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За даних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, зокрема, стягнути з відповідача пеню - 5107,56 грн, штраф - 9174,52 грн., 3% річних - 867,18 грн., інфляційні втрати - 1566,08грн., в частині вимог про стягнення основного боргу у розмірі 91745,16 грн. провадження у справі закрити, в іншій частині вимог у позові відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходи із наступного.

В матеріалах справи №917/1260/19 наявне платіжне доручення № 223 від 15.07.2019р. про сплату судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, частково покладається на відповідача в сумі 465,50 грн. (без врахування зменшення розміру пені та штрафу).

У відповідності до ч. 2. ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на викладене, судовий збір, сплачений при зверненні до суду в частині вимог, за якими провадження у справі закрите, підлягає поверненню у разі звернення до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Одношевної Надії Олегівни, АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП ЦЕНТР», вул. Польова, 97, с.Черляни, Городоцький район, Львівська область, 81500, пеню - 5107,56 грн, штраф - 9174,52 грн., 3% річних - 867,18 грн., інфляційні втрати - 1566,08грн. , та 465,50 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В частині вимог про стягнення основного боргу у розмірі 91745,16 грн. провадження у справі закрити.

4. В іншій частині вимог у позові відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.10.2019р.

Суддя Киричук О.А.