ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/12349/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огороднік К.М. - головуючий, Банасько О.О. Жуков С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.,

за участю представника ТзОВ "ЕйПіЕс Україна" - адвокат Бурносов Є.В. (дов. від 04.04.2019),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕйПіЕс Україна"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2019

та постанову Господарського суду м. Києва від 25.03.2019

у справі № 910/12349/18

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Санта Софія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баса-трейд»

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.10.2018 відкрито провадження у справі № 910/12349/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Баса-трейд" (далі - ТзОВ "Баса-трейд", боржник), серед іншого, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Кравченка Радіона Миколайовича та визначено дату проведення попереднього судового засідання у справі.

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду м.Києва від 10.12.2018 визнано конкурсними кредиторами ТзОВ "Баса-трейд": ТзОВ "Санта Софія" на суму 1154 220,00 грн. (17 620,00 грн. - перша черга, 1 136 600 грн. - четверта черга); ПАТ "Фортуна-банк" на суму 156 732 148,22 грн. (3 524,00 грн. - перша черга, 156 728624,22 грн. - четверта черга); окремо внесено до реєстру вимог кредиторів забезпечені вимоги ПАТ "Фортуна-банк" у розмірі 3 434843,46 грн; затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, зобов`язано розпорядника майна боржника подати до суду уточнений реєстр вимог кредиторів та провести не пізніше 24.12.2018 збори кредиторів боржника та не пізніше 30.12.2018 збори комітету кредиторів, визначено дату підсумкового засідання суду.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 20.02.2019 продовжено строк процедури розпорядження майном ТзОВ "Баса-трейд" та повноважень розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Кравченка Р.М., встановлено розпоряднику майна боржника строк до 13.03.2019 (включно) для подання до суду протоколу зборів комітету кредиторів про прийняття одного з рішень, передбачених ст. 27 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Розпорядник майна боржника Кравченко Р.М. подав до суду клопотання про закінчення процедури розпорядження майном, припинення повноважень розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Кравченка Р.М., визнання ТзОВ "Баса-трейд" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, призначення ліквідатором ТзОВ "Баса-трейд" арбітражного керуючого Кравченка Р.М. та протокол № 2 від 22.03.2019 засідання комітету кредиторів про погодження кандидатури арбітражного керуючого Кравченка Р.М. на призначення його ліквідатором боржника.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції

Постановою Господарського суду м. Києва від 25.03.2019 припинено процедуру розпорядження майном боржника, припинено повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Кравченко Р.М., визнано банкрутом ТзОВ "Баса-Трейд", відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Кравченка Р.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 замінено у справі № 910/12349/18 кредитора - Публічне акціонерне товариство "Фортуна-банк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ейпіес Україна".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2019 у даній справі апеляційну скаргу ТзОВ "Ейпіес Україна" залишено без задоволення, постанову Господарського суду м.Києва від 26.03.2019 у справі №910/12349/18 залишено без змін.

Постанова суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду прийняті з мотивів того, що розмір наявних та встановлених судом активів боржника є у три рази меншим суми його кредиторської заборгованості, визнаної ухвалою попереднього засідання від 10.12.2018, а результати діяльності боржника є збитковими, пропозицій щодо санації боржника, укладання мирової угоди інвестори та кредитори не подали, з огляду на що суди попередніх інстанцій дійшли висновку щодо необхідності введення процедури ліквідації та визнання боржника банкрутом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

ТзОВ "ЕйПіЕс Україна" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2019 та постанову Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 у справі № 910/12349/18 з проханням їх скасувати та передати справу на розгляд до місцевого господарського суду для продовження розгляду справи.

В обґрунтуванням підстав для скасування посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст.4, 22, 26, 27, 98 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 73, 76-79, 96 236 ГПК України.

Стверджує, що розпорядником майна робота по виявленню активів, проведення їх інвентаризації та визначення вартості проведена поверхово; відсутня належна перевірка обґрунтованості визначення встановленої дебіторської заборгованості первинним документам обліку, обставинам спливу позовної давності; інвентаризація не відповідає нормам Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879.

Скаржник доводить, що судами під час переходу до ліквідаційної процедури боржника не було враховано, що наявний в матеріалах справи лише один фінансовий звіт боржника (баланс) без доказів на його підтвердження, висновки про встановлені активи зроблено на основі дуже обмеженої кількості запитів/відповідей до органів та установ, що реєструють права та ведуть інший облік майна, що не може свідчити про належний пошук активів.

Зазначає, що рішення про погодження кандидатури арбітражного керуючого Кравченка Р.М. на призначення ліквідатором боржника комітетом кредиторів не приймалось, оскільки вказаний кандидат є заінтересованою особою стосовно кредиторів боржника - ТзОВ «Бізнес-Капітал».

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

Від інших учасників справи відзиви на касаційну скаргу не надійшли, що відповідно до положень частини 3 статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених ст. 300 ГПК України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Щодо суті касаційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

У відповідності до ст.1 Закону про банкрутство, банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури;

неплатоспроможність - це неспроможність суб`єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності;

учасники провадження у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб`єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону про банкрутство щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

Відповідно до частини четвертої статті 205 Господарського кодексу України, у разі неспроможності суб`єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом. Отже, боржник визнається банкрутом за умови встановлення господарським судом його неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані вимоги кредиторів інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону про банкрутство, під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

Положеннями ч. 3 ст. 22 Закону про банкрутство на розпорядника майна покладено обов`язок:

розглядати заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, які надійшли в установленому цим Законом порядку;

вести реєстр вимог кредиторів;

повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог;

вживати заходів для захисту майна боржника;

аналізувати фінансово-господарську діяльність, інвестиційне становище боржника та його становище на ринках;

виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства;

скликати збори кредиторів та організовувати їх проведення;

надавати державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства;

надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, відомості про фінансове становище боржника, пропозиції щодо можливості відновлення платоспроможності боржника;

не пізніше двох місяців від дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з боржником організувати та забезпечити проведення інвентаризації майна боржника та визначити його вартість;

брати участь у розробці плану санації у випадках, передбачених цим Законом, та за можливості проведення санації боржника розробити разом з боржником не пізніше двох місяців від дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство план санації боржника та подати його на розгляд комітету кредиторів;

виконувати інші повноваження, що передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст.27 Закону про банкрутство у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації, мирової угоди) або закривається провадження у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону про банкрутство, у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Таким чином, визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим з`ясувати його актив і пасив та співставити дані обох величин. Рішення суду не може ґрунтуватись лише на клопотанні комітету кредиторів.

Аналіз наведених норм Закону про банкрутство дає підстави зробити висновки про те, що визнаючи боржника банкрутом, суд повинен встановити його неплатоспроможність шляхом здійснення аналізу повноти проведених розпорядником майна заходів, що передбачені у процедурі розпорядження майном та дослідити надані розпорядником майна належні та допустимі докази на підтвердження повноти проведення процедури розпорядження майном, передбаченої, зокрема у ч. 3 ст. 22 Закону.

Згідно із затвердженим судом в порядку ст. 25 Закону про банкрутство реєстру вимог кредиторів, визначенню підлягає розмір пасиву боржника.

Звіт розпорядника майна про фінансово-майновий стан божника має містити відомості про актив боржника, такий звіт має бути предметом розгляду зборів кредиторів (комітету кредиторів), на підставі якого кредитори приймають рішення про введення наступної судової процедури, у подальшому відомості про фінансово-майновий стан боржника (актив) має бути предметом розгляду у судовому засіданні у справі про банкрутство.

Якщо встановлення пасиву боржника відбувається у попередньому засіданні суду, то остаточна правова оцінка активу і пасиву боржника та можливість відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом надається у підсумковому засіданні суду з огляду на знаходження справи у процедурі розпорядження майном боржника.

Аналіз положень частин 4, 5 ст. 27 Закону про банкрутство дає підстави дійти висновку про те, що здійснюючи судовий розгляд у підсумковому засіданні у справі про банкрутство, суд приймає рішення про введення наступної судової процедури щодо боржника, які визначені положеннями ч. 1 ст.7 Закону про банкрутство із застосуванням судового розсуду.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Отже, завдання підсумкового засідання суду полягає в з`ясуванні ознак неплатоспроможності для визначення наступної судової процедури, виходячи з клопотання комітету кредиторів, однак остаточна їх оцінка надається судом.

У даній справі, здійснюючи перехід до судової процедури ліквідації ТзОВ "Баса-трейд», суд першої інстанції за змістом винесеної постанови обмежився з`ясуванням лише пасиву боржника, констатував наявність поданого розпорядником майна звіту про проведення процедури розпорядження майном та відповідного рішення комітету кредиторів боржника та зазначив, що станом на 25.03.2018 ні боржником, ні розпорядником майна боржника не було надано місцевому суду відомостей щодо можливості боржника погасити заборгованість перед кредиторами.

Судом не було досліджено, якими докази (первинними документами) підтверджені дані інвентаризації активів боржника та чи відповідає така інвентаризація нормам Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879.

Висновки аналізу фінансово-господарської діяльності боржника зроблено за відсутності фінансової звітності та доказів витребування її у боржника, а копій - у податкових органів та органів статистики.

Тобто, суд першої інстанції обмежився формальним викладенням обставин та посиланням на аналіз фінансово-господарської діяльності боржника, виконаний розпорядником майна боржника, без зазначення документів, на підставі яких такий звіт виконаний, та за їх відсутності у матеріалах справи.

При цьому, показники п. 2.5 звіту, які свідчать про зменшення розміру показника чистих активів на фоні стабільної понадкритичної неплатоспроможності, що може свідчити про доведення до банкрутства, залишилися поза увагою суду.

Апеляційний господарський суд, залишаючи в силі постанову про визнання ТзОВ «Баса-трейд» банкрутом, не усунув помилки суду першої інстанції, обмежився відтворенням тексту оскаржуваного рішення та в порушення ст. 269 ГПК України, фактично не здійснив апеляційного перегляду справи.

При цьому, доводи апеляційної скарги про недотримання судом першої інстанції положень ст.114 Закону про банкрутство при призначенні ліквідатора боржника, зокрема щодо рішення комітету кредиторів із зазначеного питання, щодо конфлікту інтересів, не були предметом апеляційного перегляду суду апеляційної інстанції.

Поза увагою судів попередніх інстанцій залишилось з`ясування та надання правового аналізу проведенню розпорядником майна процедури, зокрема, здійснення аналізу фінансово-господарського стану боржника; виявленню (за наявності) ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства; організації та проведення разом з боржником інвентаризації майна боржника та визначення його вартості.

Отже не встановивши фінансовий стан боржника, наявність чи відсутність майнових активів у нього, за рахунок яких можливо продовжити виробничу діяльність з метою погашення кредиторської заборгованості, суди не перевірили можливості застосування до боржника іншої, ніж ліквідація, судової процедури (мирова угода, санація) та передчасно дійшли висновку щодо визнання боржника - ТзОВ «Баса-трейд» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, оскільки таке рішення повинно прийматись за наявності належних та допустимих доказів про відсутність можливості відновити платоспроможність боржника та погасити вимоги кредиторів не інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Оскаржувані постанова суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону не відповідають.

Рішення суду має прийматися і цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

Вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних постанов не були дотримані, а тому доводи скаржника частково знайшли своє підтвердження під час касаційного провадження.

Наведені вище недоліки вказують на порушення судами першої та апеляційної інстанцій як приписів Закону про банкрутство, так і норм процесуального права у вигляді неналежного та недостатнього дослідження обставин справи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для її правильного вирішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно із пунктами 1 та 2 ч. 3 ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про необхідність задоволення касаційної скарги ТзОВ "ЕйПіЕс Україна" та скасування постанови апеляційного господарського суду та постанови суду першої інстанції про визнання боржника банкрутом з направленням справи до місцевого господарського суду в іншому складі суду на стадію розпорядження майном.

Під час нового розгляду справи, господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для

всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, прав і обов`язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні.

Судові витрати

У зв`язку зі скасуванням оскаржуваних постанов попередніх судових інстанцій і передачею справи на новий розгляд, розподіл судового збору у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕйПіЕс Україна" задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2019 та постанову Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 у справі №910/12349/18 скасувати.

3. Справу № 910/12349/18 передати на розгляд на стадію розпорядження майном до Господарського суду м. Києва в іншому складі суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий, суддя Огороднік К.М.

Судді Банасько О.О.

Жуков С.В.