ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2019 р. Справа№ 911/376/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Агрикової О.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м.Київ

на рішення Господарського суду Київської області від 03.07.2019

у справі №911/376/19 (суддя Янюк О.С. )

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м.Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоцентр Мультибренд", с.Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області

2) ОСОБА_1 , м. Донецьк

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У лютому 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк", позивач) звернулось до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоцентр Мультибренд" (далі - ТОВ "Автоцентр - Мультибренд", відповідач 1) та ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач 2) про солідарне стягнення з останніх заборгованості за кредитним договором №Б/Н від 10.10.2017 у розмірі 24 281,71грн., з яких: 16 666,64грн. - заборгованість за кредитом, 2 372,22грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 3 108,67грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 2 134,18грн. - пеня за невчасність виконання зобов`язань за договором з покладенням на відповідачів судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням ТОВ "Автоцентр Мультибренд" зобов`язань за "Умовами та правилами надання банківських послуг", внаслідок чого станом на 26.12.2018 виникла заборгованість у розмірі 24 281,71 грн. Крім того, у зв`язку із тим, що між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки в забезпечення виконання зобов`язань відповідачем 1 "Умов та правил надання банківських послуг", АТ КБ "Приватбанк" просить стягнути відповідну заборгованість солідарно як з боржника за основним зобов`язанням, так із поручителя.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.07.2019 у даній справі у задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк" відмовлено повністю.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції встановив, що кредитний договір між позивачем і відповідачем 1 є неукладеним, оскільки Анкета-заява про приєднання ТОВ "Автоцентр Мультибренд" до "Умов та правил надання послуги "КУБ" підписана з використанням електронного цифрового підпису не його керівником, а іншою особою - ОСОБА_2 . Крім того, договір поруки також, за висновком суду першої інстанції, є неукладеним, так як підписаний не поручителем за цим договором - ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 з використанням її електронного цифрового підпису.

Отже за встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами виникнення зобов`язань ТОВ "Автоцентр Мультибренд" з повернення кредиту, стягнення процентів за користування кредитом, комісії та штрафу. Поряд з цим, місцевий господарський суд констатував, що за відсутності зобов`язань у відповідача 1 за відповідним кредитним договором, ОСОБА_1 не є поручителем у розумінні вимог ст. 553 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, АТ КБ "Приватбанк" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 03.07.2019 у справі №911/376/19 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову АТ КБ "Приватбанк" у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення, та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Так, позивач зазначає, що на підтвердження викладених у позовній заяві обставин ним надано докази про часткове виконання відповідачем 1 своїх зобов`язань за кредитним договором від 10.10.2017, зокрема погашення заборгованості у порядку встановленому п.1.5. цього договору: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів. Тобто, своїми діями сторони підтвердили, що договір був фактично укладений. З огляду на приписи ч.8 ст. 181 Господарського кодексу України, ч.2 ст. 642 Цивільного кодексу України не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. При цьому, позивач послався на аналогічний висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №911/376/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Тарасенко К.В. та Агрикової О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ "Приватбанк" рішення Господарського суду Київської області у даній справі від 03.07.2019, постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, АТ КБ "Приватбанк" у своїй позовній заяві зазначив, що у ТОВ "Автоцентр Мультибренд" існують зобов`язання перед позивачем на підставі Анкети-заяви про приєднання відповідача-1 (далі - Анкета, т. 1, а.с. 23) до "Умов та правил надання послуги "КУБ" (далі - Умови), яку на підтвердження своїх вимог позивачем долучено до матеріалів позовної заяви.

Із змісту вказаної Анкети вбачається, що ТОВ "Автоцентр Мультибренд" в особі ОСОБА_1, що діє на підставі Статуту, підписанням цієї заяви приєднується до Умов, що розміщені на сайті Приватбанку pb.ua, приймає на себе всі зобов`язання, зазначені в цих Умовах та укладає кредитний договір. У розділі "реквізити сторін" Анкети зазначено: "ПАТ КБ "Приватбанк" та клієнт ТОВ "Автоцентр Мультибренд" в особі ОСОБА_1 . Анкету підписано 10.10.2017 із використанням електронного цифрового підпису: з одного боку ПАТ КБ "Приватбанк" та з іншого - фізичною особою ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , т. 1, а.с. 24).

Відповідно до витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 10.10.2017, керівником ТОВ "Автоцентр Мультибренд" є ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 55-56).

Поряд з цим, позивачем на підтвердження своїх вимог надано до матеріалів цієї справи Договір поруки №POR555 від 10.10.2017 (далі - Договір поруки, т. 1, а.с. 39), згідно якого предметом цього договору є надання поруки ОСОБА_1 перед ПАТ КБ "Приватбанк" за виконання ТОВ "Автоцентр Мультибренд" зобов`язань за угодами-приєднання до розділу 3.2.8 "Кредит "КУБ" Умов та правил надання банківських послуг.

Як свідчить зміст вказаного Договору поруки у розділі "реквізити сторін" зазначено: "ПАТ КБ "Приватбанк" та поручитель ОСОБА_1 Договір поруки підписано із використанням електронного цифрового підпису: з одного боку - ПАТ КБ "Приватбанк" та з іншого - фізичною особою ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 40).

20.12.2018 позивачем було направлено відповідачу-1 претензію №16QKIKUB01UG5 від 07.12.2018 (т. 1, а.с. 41-43), у якій АТ КБ "Приватбанк" вимагав сплатити прострочену заборгованість за тілом кредиту у розмірі 16 666,64грн., прострочену заборгованість за відсотками - 1 950,00грн., комісії - 3 108,67грн. та пені - 1 717,53грн. Проте, вказана претензія була залишена відповідачем 1 без задоволення, доказів протилежного суду відповідачами надано не було.

У зв`язку з порушенням відповідачем 1 своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів в розмірі 16 666,64грн., позивачем нараховано та заявлено до стягнення солідарно з відповідачів крім основної заборгованості по тілу кредиту, 2 372,22грн. - заборгованості за відсотками, 3 108,67грн. - заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 2 134,18грн. - пені за невчасність виконання зобов`язань за договором.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч.1 ст.175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст.174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України)

Ч. 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Особливістю договору приєднання є те, що одна сторона приймає і погоджується із запропонованими іншою стороною умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначив АТ КБ «Приватбанк» у позові.

Як стверджує позивач, 10.10.2017 відповідачем-1 через систему інтернет-клієнт-банкінг було підписано із використанням електронного цифрового підпису Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг "Куб". Відповідно до цієї заяви позичальник приєднався до розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ "Приватбанк" http://privatbank.ua.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Частинами 1-3 ст. 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

За змістом ст. 6 Закону України "Про електронний цифровий підпис" Сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Суд першої інстанції правомірно встановив, що матеріали справи не містять жодних належних доказів того, що саме відповідачем 1 (уповноваженою особою відповідача 1) підписано Анкету від 10.10.2017 про приєднання до Умов та правил надання послуг "Куб". Вказана Анкета не містить власноручного підпису повноважного представника відповідача 1, а також з неї не вбачається, що вона підписана електронним цифровим підписом керівника ТОВ "Автоцентр Мультибренд", яким відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.10.2017 був ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 , яка підписала Анкету. Позивач встановлених обставин не спростував.

Особистий ключ має властивості прихованого файлу, в якому відображається, зокрема, повне ім`я, номер сертифікату, початок строку дії та завершення строку дії.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що позивачем не доведено факту укладення у письмовій формі кредитного договору (Анкети) з боку ТОВ "Автоцентр Мультибренд", зокрема шляхом використання електронного цифрового підпису.

Поряд з цим, витяг з Умов та правил надання послуги "Куб", що наявна в матеріалах цієї справи також не містить підпису повноважної особи відповідача 1, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору від 10.10.2017, на який посилається позивач.

Більше того, роздруківка із сайту позивача вказаних Умов не може виступати належним доказом укладення між сторонами спору відповідного договору саме на зазначених в них умовах, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (у даному випадку АТ КБ "Приватбанк"), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила надання споживчого кредиту.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до правовідносин між сторонами положень чинного законодавства, що стосуються надання та повернення кредитів, а також положення розділу 3.2.8 Умов та правил надання послуг "Куб", на які посилається позивач. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Посилання позивача в апеляційний скарзі на те, що доказом укладення між позивачем та відповідачем 1 кредитного договору на умовах, передбачених в Анкеті та розділі 3.2.8 Умов та правил надання послуг "Куб" є копія виписок по відповідним рахункам та меморіальний ордер, які підтверджують перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача 1, копії виписок по відповідним рахункам, на яких обліковується заборгованість за кредитом, а також розрахунок заборгованості колегія суддів апеляційного господарського суду вважає безпідставними з огляду на таке.

Вказаними документами підтверджується перерахування позивачем згідно меморіального ордеру від 25.10.2017 на рахунок відповідача 1 за № НОМЕР_1 коштів в сумі 50 000,00грн. і згідно виписки руху коштів по рахунку за № НОМЕР_2 станом на 23.01.2019 погашення ТОВ "Автоцентр Мультибренд" заборгованості перед банком в загальній сумі 52505,59грн., що перевищує розмір перерахованих банком коштів за меморіальним ордером від 25.10.2017.

Розрахунок заборгованості, здійснений позивачем в односторонньому порядку, не містить посилань на правові підстави нарахування відсотків за користування кредитом, комісії та пені, відсутні у ньому зазначення первинних бухгалтерських документів, які підтверджують правомірність відображення у цьому розрахунку погашення ТОВ "Автоцентр Мультибренд" тіла кредиту, процентів, комісії, пені.

Зазначені документи не містять доказів погодження сторонами істотних умов кредитного договору, які б слугували підставою для визначення наявності у відповідача 1 на час розгляду спору судом першої інстанції неповернутої суми позики, процентів (комісії) за користування кредитними коштами, пені у розмірах визначених позивачем у позовній заяві.

Зважаючи на вищенаведене в сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що АТ КБ "Приватбанк" не доведено факту укладення між сторонами кредитного договору від 10.10.2017, що, в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів, у тому числі черговість погашення заборгованості та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Водночас правовою підставою позову є саме надання відповідачу 1 кредиту на умовах договору, передбачених в Анкеті - заявці про приєднання до Умов та правил надання послуги "Куб", укладення якого не доведено позивачем, як і наявність заборгованості ТОВ "Автоцентр Мультибренд" за кредитним договором, процентів (комісії) за користування кредитом та пені.

З огляду на встановлені обставини, а також враховуючи, що договір поруки, за яким відповідач 2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем 1 свого обов`язку за кредитним договором, не підписано стороною цього договору - відповідачем 2, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо солідарного стягнення заборгованості в порядку, передбаченому ст.ст. 553, 554 ЦК України в повному обсязі.

Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду, враховуючи приписи ст.ст.13, 74, 76, 77 ГПК України, вважає, що висновки місцевого господарського суду в оскаржуваному рішенні є підставними та обґрунтованими, доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 03.07.2019 у справі №911/376/19 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" у справі №911/376/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 03.07.2019 у справі №911/376/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/376/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Агрикова