ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.10.2019 Справа № 920/945/19

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи № 920/945/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Діаліз медик (01015, м. Київ, вул. Лаврська, буд. 16, код 40477029)

до відповідача Обласного комунального підприємства центральна районна аптека № 35 Буринського району (41700, Сумська область, Буринський район, м. Буринь, вул. Лесі Українки, буд. 1, код 01979428)

про стягнення 17293,09 грн

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 17293,09 грн. (з яких: 16370,69 грн. сума основного боргу, 270,24 грн. 3% річних, 652,16 грн. інфляційні збитки) за неналежне виконання Договору поставки № 1001Л від 10.01.2019, а також 1921,00 грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 11.09.2019 у справі № 920/945/19 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі № 920/945/19; справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; встановити відповідачу строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов до 07.10.2019; встановити позивач строк для подання до суду відповіді на відзив до 09.10.2019; а також встановити відповідачу строк для подання до суду заперечення до 11.10.2019.

Копію вищезазначеної ухвали судом направлено на адресу відповідача, яка зазначена позивачем у позовній заяві.

Однак, ухвала суду про відкриття провадження у справі, направлена на адресу відповідача: АДРЕСА_1 , повернута на адресу суду 23.09.2019. В довідці відділення поштового зв`язку зазначено причину повернення: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення « не існує»».

Частиною четвертою статті 89 Цивільного кодексу України визначено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який зроблено судом, у відповідності до вимог статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», за запитом № від 24.10.2019, станом на 24.10..2019 відповідач Обласне комунальне підприємство Центральна районна аптека № 35 Буринського району (01979428) знаходиться за адресою: 41700, Сумська область, Сумська область, Буринський район, м. Буринь, вул. Лесі Українки, буд. 1.

Відповідно до частин 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка з поважних причин, рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання, відсутності адресата, інше.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення (ухвали) є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до поштового штампу, на довідці про причини повернення, зазначена дата 23.09.2019.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що відповідно до приписів п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи Господарським судом Сумської області, ухвала господарського суду Сумської області про відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачу.

Станом на 25.10.2019 від відповідача на адресу суду не надходило відзиву та письмових заперечень щодо позовних вимог позивача.

Відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини.

10 січня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діаліз Медик» (позивач, постачальник) та Обласним комунальним підприємством центральної районної аптеки №35 Буринського району (відповідач, покупець) було укладено Договір поставки № 1001Л (надалі - Договір).

Згідно із пунктом 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується протягом терміну дії Договору передати у власність Покупця лікарські засоби (надалі - «Товар»), а Покупець зобов`язується своєчасно прийняти та оплатити замовлений Товар на умовах цього Договору.

Відповідно п.п. 1.2., 5.1. Договору передбачено, що поставка Товару здійснюється окремими партіями, асортимент та кількість яких визначаються Сторонами шляхом оформлення заявок у відповідності до вимог даного Договору.

Пунктами 3.1., 3.2. Договору зазначено, що ціна кожного виду Товару погоджується Сторонами і визначаються у видаткових накладних, а вартість окремої партії Товару обраховується виходячи з кількості одиниць асортименту Товару в кожній такій партії, ціни кожної одиниці асортименту Товару та вказується у видаткових накладних на кожну окрему партію Товару.

Відповідно до пункту 5.5. Договору передбачено, що датою поставки Товару є дата, коли Товар був переданий у власність Покупця.

Згідно з пунктом 5.6. Договору приймання-передача Товару по кількості проводиться відповідно до супровідних документів на Товар, по якості відповідно до документів, що засвідчують його якість згідно з розділом II Договору, а приймання-передача Товару оформлюється видатковою накладною Постачальника, яка підписується матеріально - відповідальними особами Постачальника та Покупця, в накладних вказується назва товару, кількість, ціна за одиницю, загальна вартість поставки, номер і дата Договору.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що він на виконання умов Договору, здійснив на користь Відповідача 6 (шість) поставок Товару, які Відповідач прийняв, що підтверджується видатковими накладними, які підписані уповноваженими особами та скріплені печатками Сторін, а саме:

1) видаткова накладна № БА-Рн-0000059 від 14.01.2019р. на загальну суму 6 601,90 гривень (шість тисяч шістсот одна гривня 90 кой.);

2) видаткова накладна № БА-Рн-0000061 від 14.01.2019р. на загальну суму 2 016,66 гривень (дві тисячі шістнадцять гривень 66 коп.);

3) видаткова накладна № БА-Рн-000069 від 14.01.2019р. на загальну суму 891,00 гривень (вісімсот дев`яносто одна гривня 00 коп.);

4) видаткова накладна № БА-Рн-0000323 від 18.02.2019р. на загальну суму 12 561,80 (дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят одна гривня 80 коп.);

5) видаткова накладна № БА-Рн-0000326 від 18.02.2019р. на загальну суму 594,00 (п`ятсот дев`яносто чотири гривні 00 коп.);

6) видаткова накладна № БА-Рн-0000327 від 18.02.2019р. на загальну суму 1 900,00 (одна тисяча дев`ятсот гривень 00 коп.);

Відповідно до пункту 3.3. Договору передбачено, що загальна вартість Договору складається із суми усіх видаткових накладних.

Загальна сума поставленого Позивачем Товару Відповідачу за Договором, строк платежу за яким настав, становить 24 565,36 грн

Відповідно до пункту 4.1. Договору розрахунки проводяться шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 15 календарних днів з дня фактичного постачання Товару на адресу Покупця.

Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар (підпункт 6.1.1 пункту 6.1. Договору).

З матеріалів справи вбачається, що 15.03.2019 відповідач здійснив часткове повернення Товару Позивачу за слідуючими видатковими накладними, а саме :

за видатковою накладною № БА-Рн-0000059 від 14.01.2019р. на суму 419,44 гривень (чотириста дев`ятнадцять гривень 44 коп.);

за видатковою накладною № БА-Рн-0000323 від 18.02.2019р. на загальну суму 7 478,23

гривень (сім тисяч чотириста сімдесят вісім гривень 23 коп.);

за видатковою накладною № БА-Рн-0000326 від 18.02.2019р. на суму 297,00 (двісті дев`яносто сім гривень 00 коп.).

Таким чином, в порушення умов Договору Відповідач частково повернув лише частину поставленого Товару на загальну суму 8 194,67 гривень і відповідно, станом на 29 серпня 2019 року у Відповідача перед Позивачем існує прострочене грошове зобов`язання у розмірі 16 370,69 грн

Пунктом 10.1. Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з дати підписання і діє до 31 грудня 2019 року, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами взятих зобов`язань.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

За змістом ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Змістом ч. 1-2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

За умовами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за Договором від 10.01.2019 № 1001Л в сумі 16370 грн 69 коп підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростований.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не надав суду доказів сплати існуючого боргу, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 16370 грн 69 коп заборгованості за договором.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 270 грн 24 коп - 3% річних та 652 грн 16 коп інфляційних нарахувань за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3% річних та інфляційних нарахувань не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Відповідач контррозрахунку здійснених позивачем нарахувань 3% річних та суми інфляційних втрат чи обґрунтованих заперечень щодо здійснених нарахувань суду не надав.

Судом здійснено перерахунок здійснених позивачем нарахувань інфляційних втрат та 3 % річних, при цьому не виходячи за межі визначеного позивачем періоду. Відповідно до здійсненого судом перерахунку сума інфляційних нарахувань становить 94 грн 94 коп., розмір 3% річних - 270 грн 23 коп.

Розрахунок здійснений судом за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3 Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2019.

Розрахунки суду долучені до матеріалів справи.

Враховуючи, вищезазначене, приймаючи до уваги встановлений судом факт несвоєчасної оплати відповідачем отриманої продукції, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 94 грн 94 коп та 3% річних в сумі 270 грн 23 коп є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

В інший частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 557 грн 22 коп та 3% річних в сумі 00 грн 01 коп, суд відмовляє за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог з урахуванням розміру судового збору, який необхідно було сплатити позивачу при зверненні до суду з даним позовом з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Обласного комунального підприємства центральна районна аптека № 35 Буринського району (41700, Сумська область, Буринський район, м. Буринь, вул. Лесі Українки, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діаліз Медік» (01015, м. Київ, вул. Лаврська, буд. 16, ) 16370 грн 69 коп. заборгованості, 270 грн 23 коп. 3% річних, 94 грн 94 коп інфляційних втрат, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1857 грн 60 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 25.10.2019.

Суддя С.В. Заєць