ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року Справа №1/102"Б"

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І. , суддя Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання - Єфімчук А.І.

Учасники провадження у справі в судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича на ухвалу господарського суду Житомирської області від 25.06.2019 р. у справі № 1/102"Б" (суддя Костриця О.О., повний текст ухвали складено 26.06.2019 р.)

за заявою арбітражного керуючого Мельника В.О. № 519 від 08.01.2019 р.

про поновлення на посаді ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Сервіс"

у межах справи № 1/102"Б"

за заявою Державної податкової інспекції у Малинському районі

до Відкритого акціонерного товариства "Сервіс"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 25.06.2019 р. відмовлено в задоволенні заяви арбітражного керуючого Мельника В.О. від 08.01.2019 за №519 про поновлення на посаді ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Сервіс" у межах справи № 1/102"Б".

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, арбітражний керуючий Мельник В.О. звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу про відмову в поновленні на посаді ліквідатора боржника скасувати. Прийняти рішення про поновлення арбітражного керуючого Мельника В.О. на посаді ліквідатора ВАТ "Сервіс".

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що наказ Міністерства юстиції України №1102/5 від 10.04.2018 року на підставі якого перестало діяти свідоцтво арбітражного керуючого Мельника В.О., був скасований.

На момент винесення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції було відомо, що Мельнику В.О. повернуто право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), у зв`язку з чим були правові підстави для поновлення його на посаді ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Сервіс".

Згідно із пп.3 п.2 ст. 320 ГПК України, підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

А тому, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 25 червня 2019 року про відмову в поновленні на посаді ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Сервіс" та прийняти нове судове рішення про поновлення арбітражного керуючого Мельника В.О. на посаді ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Сервіс".

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 р., серед іншого, поновлено арбітражному керуючому Мельнику В.О. строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Мельника В.О. на ухвалу господарського суду Житомирської області від 25.06.2019 р. у справі № 1/102"Б". Призначено справу до розгляду на 21.10.2019 р. об 11:00год.

15.10.2019 р., на адресу апеляційного суду від арбітражного керуючого Мельника В.О. надійшло клопотання № 631 від 10.10.2019 р., в якому просить провести судове засідання у даній справі в режимі відеоконференції, та доручити забезпечення проведення відеоконференції Господарському суду Житомирської області.

Колегія суддів, розглянувши клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. встановила, що відповідно до даних веб-програми "Бронювання систем відеоконференцзв`язку" відсутні технічні можливості для проведення судового засідання у справі № 1/102"Б" в режимі відеоконференції на визначену дату та необхідний час в Господарському суді Житомирської області.

Враховуючи вищенаведене, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 р. відмовлено у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Мельника В.О. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судове засідання 21.10.2019 року представники учасників провадження у справі не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, що підтверджується долученими до матеріалів справи рекомендованими повідомленнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду Житомирської області перебуває справа №1/102"Б" про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Сервіс".

Провадження у справі здійснюється відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013.

Постановою господарського суду Житомирської області від 19.06.2003 у справі №1/102"Б" Відкрите акціонерне товариство "Сервіс" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру ВАТ "Сервіс".

Справа №1/102"Б" перебуває на стадії ліквідації боржника - Відкритого акціонерного товариства "Сервіс".

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 15.10.2009 у справі №1/102"Б" ліквідатором ВАТ "Сервіс" призначено арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 05.06.2018 у справі №1/102"Б" усунено арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича від виконання обов`язків ліквідатора ВАТ "Сервіс".

10.01.2019 до господарського суду Житомирської області надійшла заява арбітражного керуючого Мельника В.О. від 08.01.2019 №519, у якій арбітражний керуючий просив суд поновити його на посаді ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Сервіс" на підставі ст.235 Кодексу законів про працю України (т. 9 а.с. 202 - 205).

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 11.01.2019 прийнято заяву арбітражного керуючого Мельника В.О. від 08.01.2019 за №519 про поновлення на посаді ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Сервіс" та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 30.01.2019 провадження у справі №1/102"Б" про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Сервіс" зупинено до перегляду ухвали Господарського суду Житомирської області від 15.01.2019 в порядку апеляційного провадження.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 19.04.2019 серед іншого поновлено провадження у справі № 1/102"Б" про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Сервіс", призначено до розгляду в судовому засіданні заяву арбітражного керуючого Мельника В.О. від 08.01.2019 за №519 про поновлення на посаді ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Сервіс".

Розглянувши вище зазначену заяву, господарський суд Житомирської області ухвалою від 25.06.2019 року відмовив в задоволенні заяви арбітражного керуючого Мельника В.О. від 08.01.2019 за №519 про поновлення його на посаді ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Сервіс" у межах справи № 1/102"Б" (т. 11 а.с. 100 - 101).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013 (далі - Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою господарського суду Житомирської області від 05.06.2018 серед іншого було усунуто арбітражного керуючого Мельника В.О. від виконання обов`язків ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Сервіс".

Вищезазначена ухвала суду набрала законної сили та не оскаржувалася учасниками судового процесу до апеляційної, касаційної інстанцій.

Згідно із ч.1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що арбітражний керуючий (ліквідатор) по справі призначається судом і діє відповідно до приписів Закону про банкрутство, в редакції чинній до 19.01.2013.

При цьому, положення Закону про банкрутство, в редакції чинній до 19.01.2013, не передбачають винесення ухвал в межах справи про банкрутство на стадії ліквідаційної процедури щодо поновлення на посаді арбітражного керуючого (ліквідатора).

Отже, навіть виконання арбітражним керуючим своїх повноважень ліквідатора, а саме обов`язків керівника підприємства не підтверджують наявність трудових відносин та відповідних гарантій, які з ними пов`язані.

Закон про банкрутство не визначає автоматичного виникнення трудових обов`язків при виконанні обов`язків керівника підприємства ліквідатором. Закон про банкрутство має бути передбачуваним у застосуванні, що відповідає принципу законності і правової визначеності, як складових верховенства права.

Обов`язковою умовою трудових відносин є наявність трудового договору між працівником та роботодавцем. У даному випадку арбітражний керуючий МельникВ.О. був призначений судом, є суб`єктом незалежної професійної діяльності, не є найнятим працівником, а тому трудовий договір між ним і підприємством відсутній. Відсутній власник або уповноважений ним орган, наявність якого вимагають положення Кодексу законів про працю України, а отже і його вина.

Окрім того, положення Закону про банкрутство, в редакції до 19.01.2013, який є спеціальним законом, мають пріоритет перед іншим законодавством при розгляді справ про банкрутство.

А тому, характер відносин між арбітражним керуючим та боржником є цивільно-правовим та регулюється, у даному випадку, Законом про банкрутство.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що стаття 235 Кодексу законів про працю України, якою обгрунтовує арбітражний керуючий Мельник В.О. свою заяву, а також апеляційну скаргу не може бути застосована до відносин щодо поновлення його на посаді ліквідатора.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону про банкрутство, в редакції до 19.01.2013, ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 3-1 Закону про банкрутство, в редакції до 19.01.2013, якщо інше не передбачено цим Законом, арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) може бути призначено фізичну особу - суб`єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну або економічну освіту, володіє спеціальними знаннями та не є зацікавленою особою щодо боржника і кредиторів.

Відповідно до п. 9 ст. 7 Закону про банкрутство, в редакції до 19.01.2013, при проведенні процедур банкрутства інтереси кредиторів представляє комітет кредиторів.

У справі сформовано представницький орган кредиторів - комітет кредиторів, який з моменту обрання зборами кредиторів представляє інтереси всіх кредиторів боржника у процедурах банкрутства.

До компетенції комітету кредиторів, зокрема, належить прийняття рішення про: звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та про призначення нового арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), надання згоди на укладення арбітражним керуючим значних угод боржника чи угод боржника, щодо яких є заінтересованість (ч.8 ст.16 Закону про банкрутство, в редакції до 19.01.2013).

Відповідно до ст. 24 Закону про банкрутство, в редакції до 19.01.2013, ліквідатор призначається у порядку, передбаченому для призначення керуючого санацією.

Нормами ч. 2 ст. 17 Закону про банкрутство, в редакції до 19.01.2013, передбачено, що рішення про погодження кандидатури керуючого санацією (ліквідатора) приймає комітет кредиторів.

Отже, відповідно до ст.ст. 16, 17 Закону про банкрутство, в редакції до 19.01.2013 комітет кредиторів наділений правом запропонувати суду кандидатуру ліквідатора, а право вибору кандидатури належить виключно суду у разі, якщо запропоновано декілька кандидатур.

Матеріали справи свідчать, що до суду першої інстанції відповідне рішення та клопотання комітету кредиторів Відкритого акціонерного товариства "Сервіс" про призначення зокрема арбітражного керуючого Мельника В.О. ліквідатором у справі про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Сервіс" не надходило.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви арбітражного керуючого Мельника В.О. від 08.01.2019 за №519 про поновлення його на посаді ліквідатора Відкритого акціонерного товариства "Сервіс" на підставі ст.235 Кодексу законів про працю України, у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Доводи апелянта викладені ним в апеляційній скарзі є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вони спростовуються встановленими обставинами справи.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вище викладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що ухвала господарського суду Житомирської області від 25.06.2019 р. у справі №1/102"Б" винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з врахуванням обставин справи, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Арбітражного керуючого Мельника Василя Олексійовича на ухвалу господарського суду Житомирської області від 25.06.2019 р. у справі № 1/102"Б" залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Житомирської області від 25.06.2019 р. у справі №1/102"Б" залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

4. Справу №1/102"Б" повернути до господарського суду Житомирської області

Повний текст постанови складений "28" жовтня 2019 р.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Крейбух О.Г.