ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/3486/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Браславець Ю.Ю.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 12.09.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕРЕЛО ЄДНАННЯ"

на рішення Господарського суду м. Києва від 10.09.2018 (повний текст рішення складено 18.09.2018)

у справі № 910/3486/18 (суддя Балац С.В.)

за позовом першого заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Моршинської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕРЕЛО ЄДНАННЯ"

про стягнення 543 660,86 грн.

В судовому засіданні 12.09.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 перший заступник керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Моршинської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело єднання" про стягнення 543 660,86 грн., з яких 224 634, 38 грн. збитків за використання земельної ділянки комунальної власності, площею 0,4988 га, кадастровий номер :01:004:0454, по вул. І. Франка , 12 в м. Моршині Львівської області, 319 026, 48 грн. заборгованості по орендній платі за землю.

Позов обґрунтовано тим, що внаслідок використання ТОВ "Джерело єднання" земельної ділянки, кадастровий номер :01:004:0454, площею 0,4988 га, розташованої по вул. І. Франка, 12 у м. Моршині Львівської області, у період із 01.10.2015 по 01.01.2017 за відсутності правовстановлюючих документів територіальній громаді м. Моршина в особі Моршинської міської ради були завдані збитки у вигляді неодержаних доходів на суму 224 634,38 грн. Також прокурор зазначав, що рішенням Господарського суду Львівської області від 25.07.2016 у справі № 914/1362/16, яке набрало законної сили, визнано укладеним договір оренди земельної ділянки між Моршинською міською радою і ТОВ "Джерело єднання" та зобов`язано відповідача зареєструвати право оренди землі, що залишилось ним без виконання. У зв`язку із несплатою ТОВ "Джерело єднання" орендної плати у період із січня 2017 по грудень 2017, у нього виникла заборгованість у сумі 319 026,48 грн., яка разом із сумою збитків підлягає стягненню на користь Моршинської міської ради.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 у справі №910/3486/18 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело єднання" на користь Моршинської міської ради 224 634,38 грн. збитків за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, 319 026, 48 грн. заборгованості з орендної плати за землю та 8 154, 90 грн. судового збору.

Рішення обґрунтовано тим, що прокурором належними та допустимими доказами доведено, що у зв`язку із використанням відповідачем земельної ділянки за відсутності правових підстав, Моршинській міській раді було завдано збитків на суму 224 634,38 грн., а у зв`язку із несплатою відповідачем орендної плати за цю земельну ділянку, утворилася заборгованість у сумі 319 026,48 грн., що є підставою для стягнення цих коштів із ТОВ "Джерело єднання".

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт не погоджується з висновками місцевого господарського суду, що у позивача за спірний період виникли збитки, які підтверджуються актом від 12.01.2017, відповідно до якого в період з 01.10.2015 по 01.01.2017 розмір збитків за використання відповідачем спірної земельної ділянки у вигляді неодержаних доходів від орендної плати за землю становить 224 634, 38 грн.

Вказує, що відповідач не використовував спірну земельну ділянку за вищевказаний період, а акт складено з порушенням Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284, оскільки не було забезпечено право відповідача належним чином прийняти участь у комісії, тобто бути присутнім і виразити свою позицію з цього приводу.

На думку апелянта, розмір орендної плати за 2017 рік розраховано помилково.

Крім того, на переконання скаржника, прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави, а також не обґрунтовано підстав звернення до суду від імені органу місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, з наданням належних доказів, які б підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор вказує про обґрунтованість оскаржуваного рішення, зазначає, що позовні вимоги належним чином доведені, документально підтверджені та належним чином не спростовані відповідачем.

Прокурор зазначає, що у позовній заяві наведені підстави необхідності захисту прокурором інтересів держави, а саме вказано, що зазначеним органом місцевого самоврядування неналежно здійснюється захист інтересів держави, оскільки з часу ухвалення рішення Господарського суду Львівської області від 25.07.2016 у справі № 914/1362/16 про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки комунальної власності з ТОВ "Джерело єднання", не вжито достатніх заходів, в тому числі позовного характеру, щодо стягнення до місцевого бюджету збитків та заборгованості з орендної плати за землю на загальну суму 543 660, 86 грн. Даний факт, на думку прокурора, підтверджується тим, що Моршинська міська рада обмежилась лише скеруванням на адресу відповідача претензій і на лист Стрийської місцевої прокуратури № 05-48-821 вих-18 від 01.03.2018 про намір прокурора пред`явити позов не повідомила, що буде самостійно пред`являти такий позов.

Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що внаслідок протиправної поведінки ТОВ "Джерело єднання", яка полягає у використанні земельної ділянки комунальної власності кадастровий номер :01:004:0454, наданої в оренду рішенням сесії Моршинської міської ради від 01.10.2015 року №1223, без правовстановлюючих документів та без реєстрації речового права оренди земельної ділянки, територіальній громаді м. Моршин в особі Моршинської міської ради завдані збитки за період із 01.10.2015 по - 01.01.2017 у вигляді упущеної вигоди (у розмірі неодержаних доходів від орендної плати за землю в сумі 224 634, 38 грн.). В даному випадку між протиправною поведінкою відповідача та заподіяними збитками існує причинний зв`язок.

Позивач також зазначає, що ТОВ "Джерело єднання" в порушення ст. ст. 526, 629 ЦК України, ст.193 ГК України, п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України ст. 21 Закону України "Про оренду землі" та п. 9, п. 11 договору оренди земельної ділянки не виконує зобов`язання щодо сплати орендної плати за землю, внаслідок чого допустило заборгованість по орендній платі за землю за період з січня 2017 по грудень 2017 включно на суму 319 026, 48 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості по орендній платі за земельну ділянку комунальної власності №126 від 05.02.2018.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 скасовано, прийнято нове рішення про залишення без розгляду позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №910/3486/18 постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 скасовано, справу передано для продовження розгляду до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/3486/18, розгляд справи призначено на 04.07.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2019 відкладено розгляд справи на 12.09.2019, враховуючи неявку представників позивача та відповідача.

Явка представників сторін

Прокурор в судовому засіданні апеляційної інстанції 12.09.2019 заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 12.09.2019 заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції 12.09.2019 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судами у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.01.2018 № 111634954, Товариству з обмеженою відповідальністю "Джерело єднання" на праві приватної власності належать нежитлові будівлі санаторію "Геолог Прикарпаття" по вул. І. Франка, 12, м. Моршин, Львівська область.

Рішенням Моршинської міської ради "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, дострокове припинення права оренди земельної ділянки та передачу в оренду земельної ділянки по вул . Івана Франка , 12 в м. Моршині ТОВ "Джерело Єднання" від 01.10.2015 № 1223, зокрема, вирішено: "Передати в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Джерело єднання" земельну ділянку площею 0,4988 га (кадастровий номер :01:004:0454) для обслуговування нежитлової будівлі санаторію по вул. І. Франка, 12 в м. Моршині за рахунок земель житлової та громадської забудови терміном до першого жовтня дві тисячі двадцятого року" (п. 3) "Затвердити проект договору оренди земельної ділянки, що додається" (п. 4).

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.01.2018 № 111633743 земельна ділянка площею 0,4988 га кадастровий номер :01:004:0454 по вул. Івана Франка, 12, м. Моршин, Львівська обл. знаходиться в комунальній власності Моршинської міської ради.

Прокурор вказує, що відповідачем в період з 01.10.2015 по 01.01.2017 здійснено використання земельної ділянки (кадастровий номер :01:004:0454) без укладення договору оренди земельної ділянки комунальної власності з позивачем та без реєстрації права оренди земельної ділянки, тобто без правовстановлюючих документів, що призвело до ненадходження коштів у вигляді орендної плати за землю до місцевого бюджету позивача в сумі 224 634,38 грн.

Крім того, в період з січня 2017 по грудень 2017 у відповідача виникла заборгованість з орендної плати на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди земельної ділянки від 12.03.2016 в сумі 319 026,48 грн.

Враховуючи викладені обставини прокурор звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача 543 660,86 грн., з яких: 224 634,38 грн. збитки у вигляді неодержаних доходів від орендної плати за земельну ділянку (кадастровий номер :01:004:0454) в період з 01.10.2015 по 01.01.2017 та 319 026,48 грн. заборгованість з орендної плати на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди земельної ділянки від 12.03.2016 в період з січня 2017 по грудень 2017.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором належними та допустимими доказами доведено, що у зв`язку із використанням відповідачем земельної ділянки за відсутності правових підстав Моршинській міській раді було завдано збитків на суму 224 634,38 грн., а у зв`язку із несплатою відповідачем орендної плати за цю земельну ділянку, утворилася заборгованість у сумі 319 026,48 грн., що є підставою для стягнення цих коштів із ТОВ "Джерело єднання".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 рішення скасовано, позов залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 275 та частини 1 статті 278 ГПК України.

Постанова мотивована посиланнями на те, що звертаючись із позовом, прокурором не доведено неналежного захисту своїх прав Моршинською міською радою та наявності виключного випадку для представництва прокуратурою її інтересів, а отже позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Постановою Верховного Суду від 16.04.2019 постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 у даній справі скасовано, справу направлено до Північного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

Скасовуючи постанову апеляційного господарського суду, Верховним судом зазначено, що у даному випадку прокурором обґрунтовано наявність підстав для звернення до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Моршинської міської ради, враховуючи нездійснення позивачем упродовж тривалого часу захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, незвернення до суду із відповідним позовом протягом тривалого часу після звернень до відповідача

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

При поданні позову в інтересах держави в особі Моршинської міської ради прокурор зазначає, що рішенням виконавчого комітету Моршинської міської ради від 12.01.2017 № 3 доручено юридичному департаменту Моршинської міської ради звернутися до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ "Джерело єднання" щодо сплати коштів у вигляді неодержаних доходів (орендної плати за землю) за користування земельною ділянкою без укладення договору. Однак, Моршинською міською радою позов до суду про стягнення завданих збитків не було подано.

В обґрунтування підстав представництва інтересів держави в особі Моршинської міської ради прокурор зазначав про те, що 13.12.2016 Міська рада зверталася до ТОВ "Джерело єднання" із претензією № 1881 про сплату 224 634,38 грн. збитків у вигляді неодержаного доходу від орендної плати за землю у період із 01.10.2015 по 01.01.2017, яку було залишено ТОВ "Джерело єднання" без відповіді та без задоволення.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява N 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 N1604(2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до частини третьої статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 N 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи N806/1000/17).

У даній справі прокурор не обґрунтував наявність "інтересів держави", а лише обмежився посиланням на те, що позов подається до суду на захист інтересів держави в особі територіальної громади м. Моршина, яку представляє Моршинська міська рада.

Водночас пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №924/1237/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Моршинська міська рада, відповідно до положень чинного законодавства, наділена правом і має можливість самостійно вирішувати питання місцевого значення (у т.ч. шляхом звернення до суду).

Звертаючись з позовом в інтересах держави в особі Моршинської міської ради прокурор зазначає, що з інформації Стрийської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області №389/1/1810/13-11-08-01 від 16.02.2018, отриманої на запит Стрийської місцевої прокуратури, вбачається, що відповідач перебуває на обліку в Стрийській ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області як платник податків за неосновним місцем обліку і не подавав податкову звітність по платі за землю за земельну ділянку площею 0,4988 га кадастровий №:01:004:0454.

В обґрунтування вищевказаного запиту Стрийської місцевої прокуратури (а.с. 51, т. 1) зазначено, що прокуратурою вивчається інформація Моршинської міської ради щодо наявної заборгованості по платі за землю зі сторони відповідача.

Однак, в матеріалах справи відсутні відомості щодо проведення прокуратурою будь - якої перевірки стану додержання вимог земельного законодавства при передачі земельних ділянок в оренду та повноти надходження до бюджету орендної плати за користування земельними ділянками.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 31.11.2018 до відзиву на апеляційну скаргу прокурором подано копію рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради №119 від 23.12.2016, копію рішення сесії Моршинської міської ради №323 від 09.02.2017.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Прокурором жодним чином не було обґрунтовано неможливість подання відповідних доказів під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Отже, прокурором не доведено, в чому полягає представництво прокурором інтересів держави в особі Моршинської міської ради, і яке нездійснення захисту, здійснення захисту неналежним чином, допустила Моршинська міська рада у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Усі долучені прокурором до матеріалів справи документи підготовлені та завірені Моршинською міською радою.

В матеріалах справи міститься лист першого заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури №05-48-821вих.-18 від 01.03.2018, адресований Моршинській міській раді, в якому зазначено про намір прокуратури звернутися до суду з позовом в інтересах держави в особі Моршинської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕРЕЛО ЄДНАННЯ" про стягнення до місцевого бюджету м. Моршин 224 634, 38 грн. збитків за використання земельної ділянки комунальної власності площею 0,4988 га кадастровий номер :01:004:0454 по вул. І. Франка , 12 в м. Моршині Львівської області, 319 026, 48 грн. заборгованість по орендній платі за землю.

Докази надсилання вказаного листа позивачу в матеріалах справи відсутні.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що Моршинська міська рада не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та самостійно звертатись до суду з відповідним позовом до відповідача.

Посилання прокурора на те, що Моршинська міська рада не повідомляла прокурора про намір пред`явити відповідний позов, жодним чином не свідчить про неналежний захист міською радою інтересів держави, оскільки Моршинська міська рада не зобов`язана повідомляти органи прокуратури про свої наміри звернутися з позовом до суду.

Колегією суддів встановлено, що Моршинська міська рада зверталася до ТОВ "Джерело єднання" із претензією № 1881 про сплату 224 634,38 грн. збитків у вигляді неодержаного доходу від орендної плати за землю у період із 01.10.2015 по 01.01.2017, яку було залишено ТОВ "Джерело єднання" без відповіді та без задоволення.

У позовній заяві прокурор стверджує, що 31.10.2017 Моршинська міська рада повторно звернулася до ТОВ "Джерело єднання" з претензією № 1389/03.17 про сплату 490 489,78 грн. збитків та орендної плати за земельну ділянку, яку також було залишено ТОВ "Джерело єднання" без відповіді та без задоволення.

Вищенаведене спростовує доводи прокурора про бездіяльність Моршинської міської ради щодо врегулювання відносин, що склались між позивачем та відповідачем, а навпаки свідчить про те, що міською радою вживаються відповідні заходи.

При подачі позову прокурором не зазначено жодних причин неможливості здійснення позивачем, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів в судовому порядку.

Враховуючи, що пунктом 2 рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради № 3 від 12.01.2017 доручено юридичному відділу Моршинської міської ради Львівської області в особі Моршинської міської ради звернутися в Господарський суд Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело єднання" щодо сплати коштів у вигляді неодержаних доходів (орендної плати за землю) за користування без укладення договору оренди земельної ділянки.

З огляду на встановлені обставини справи, сама присутність прокурора на судовому процесі на стороні позивача ставить під загрозу принцип рівності та справедливий баланс між сторонами, та створює відчуття нерівності у сторони відповідача, на що він посилається в апеляційній скарзі.

Підстави представництва Прокурором інтересів держави з`ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора.

У разі вирішення спору по суті безпідставність звернення прокурора до суду на захист інтересів держави може бути підставою для скасування судового акта у випадку, коли законних підстав для такого представництва явно не було, що свідчить про порушення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України.

Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про відсутність у прокурора законних підстав на звернення з даним позовом до суду в інтересах держави в особі Моршинської міської ради, а Моршинська міська рада не втратила свого права на самостійне звернення до суду з такими вимогами.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі

Доводи апелянта щодо безпідставності звернення прокурора з даним позовом до суду знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції з вищевикладених підстав.

Доводи скаржника в частині неправильного визначення розміру орендної плати тощо, як підстави для відмови в позові по суті, не досліджуються судом апеляційної інстанції у зв`язку з залишенням позову без розгляду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Відповідно до ч.1 ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело єднання" з підстав, викладених в ній, підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду м. Києва від 10.09.2018 у справі № 910/3486/18 прийняте з порушенням норм матеріального права, без належного з`ясування обставин справи, підлягає скасуванню.

Одночасно позов першого заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Моршинської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело єднання" про стягнення 543 660,86 грн. підлягає залишенню без розгляду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 275 ГПК України з вищевказаних підстав.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕРЕЛО ЄДНАННЯ" на рішення Господарського суду м. Києва від 10.09.2018 у справі № 910/3486/18 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 10.09.2018 у справі №910/3486/18 скасувати.

3. Позовну заяву першого заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Моршинської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕРЕЛО ЄДНАННЯ" про стягнення 543 660,86 грн. залишити без розгляду.

4. Матеріали справи № 910/3486/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 25.10.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська