РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.10.2019Справа № 910/9688/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго"

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

про стягнення 481 726,60 грн.

Представники сторін:

від позивача: Янчак Г.Р., довіреність № 8101/25 від 18.12.2018;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство «Тернопільобленерго» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про стягнення 481 726,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії від 19.12.2018, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2019 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

05.08.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків, відповідно до якої, позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 23.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.09.2019.

У судове засідання 09.09.2019 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 30.09.2019, яку занесено до протоколу судового засідання.

09.09.2019 до суду надійшла заяву позивача про зміну предмету позову.

30.09.2019 представником позивача подано клопотання про стягнення з відповідача судових витрат.

У судове засідання 30.09.2019 представник відповідача не з`явився, представник позивача з`явився, подану заяву про зміну предмету позову підтримав.

Дослідивши подану позивачем заяву про зміну предмету позову, судом встановлено, що за своєю суттю означена заява є заявою про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши надану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд визнає її такою, що подана з дотриманням приписів чинного процесуального законодавства, зокрема положень ч. 5. ст. 46, ст. 170 ГПК України, тому суд приймає до розгляду заяву позивача та визначає ціну позову з їх урахуванням.

За результатами судового засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 15.10.2019.

У судове засідання 15.10.2019 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 2302, відповідно до якого, ухвала-повідомлення від 30.09.2019 отримана представником відповідача 03.10.2019.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При цьому, за приписами ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на викладене, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 15.10.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2018 року між Відкритим акціонерним товариством «Тернопільобленерго» (далі - оператор системи, позивач) та Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (далі - електропостачальник, відповідач) укладено Договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - Договір).

Цей Договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам постачальника (далі - постачальник), як послуги оператора системи. Укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання постачальника до умов цього Договору (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), датою початку дії Договору є наступний робочий день від дня отримання Оператором системи розподілу заяви-приєднання.

Відкрите акціонерне товариство «Тернопільобленерго» отримало заяву - приєднання до Договору від Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» 19.12.2018.

За умовами п. 2.1 Договору оператор системи забезпечує недискримінаційний доступ постачальника до мереж оператора системи з метою реалізації постачальником як суб`єктом роздрібного ринку своїх прав та виконання обов`язків та функцій постачальника електричної енергії по відношенню до споживачів, електроустановки яких приєднанні до електричних мереж на території здійснення ліцензованої діяльності оператора системи.

Оператор системи забезпечує інформаційний обмін та контроль за режимами розподілу в обсязі, необхідному та достатньому для виконання постачальником функцій відповідного суб`єкта роздрібного ринку електричної енергії.

Оператор системи забезпечує інформаційний обмін та контроль за режимами розподілу в обсязі, необхідному та достатньому для виконання постачальником функцій відповідного суб`єкта роздрібного ринку електричної енергії.

Згідно з п. 2.2 Договору постачальник здійснює оплату послуг з розподілу згідно з умовами глави 3 цього Договору та інші послуги оператора системи згідно з порядком розрахунків, який є додатком 2 до цього Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору постачальником здійснюється оплата послуг з розподілу за сукупністю споживачів, яким згідно з договорами про постачання електричної енергії, розподіл (передачу) забезпечує постачальник.

Розрахунковим періодом для цілей цього Договору є календарний місяць (п. 3.3 Договору).

У відповідності до п. 3.4 Договору оплата послуг з розподілу здійснюється постачальником у формі попередньої оплати згідно Додатка 2 «Порядок розрахунків».

Цей Договір набирає чинності з дня приєднання постачальника до умов цього Договору і діє протягом 1 року, якщо інший строк не зазначено в заяві-приєднання (п. 9.1 Договору).

Згідно з п. 1 Додатку 2 до Договору постачальник зобов`язується своєчасно сплачувати оператору системи вартість послуг з розподілу електричної енергії за сукупністю споживачів, які входять в балансуючу групу постачальника згідно з реєстром за ЕІС кодами споживачів та їх точок вимірювання на умовах, вказаних в Договорі та цьому додатку.

За умовами п. 2 Додатку № 2 до Договору постачальник здійснює оплату послуг з розподілу електричної енергії плановими платежами у таких співвідношеннях:

- до 10 числа поточного місяця у розмірі 35% замовленого обсягу купівлі електричної енергії, який визначено згідно з п. 4 цього Додатку до Договору, на поточний рахунок оператора системи;

- до 20 числа поточного місяця у розмірі 35% замовленого обсягу купівлі електричної енергії, який визначено згідно з п. 4 цього Додатку до Договору, на поточний рахунок оператора системи;

- останнього банківського дня поточного місяця у розмірі 30% замовленого обсягу купівлі електричної енергії, який визначено згідно з п. 4 цього Додатку до Договору, на поточний рахунок оператора системи.

У відповідності до п. 4 Додатку 2 до Договору вартість послуг з розподілу електричної енергії оператору системи визначається на основі визначених у повідомленні про заявлений обсяг купівлі електричної енергії на основі визначених у повідомленні про заявлений осяг купівлі електричної енергії на оптовому ринку електричної енергії України обсягів купівлі електричної енергії споживачами постачальника.

У разі збільшення заявлених постачальником обсягів купівлі електроенергії протягом розрахункового періоду та оформлення скоригованого повідомлення відповідно до п. 3 Додатку 4 та цього Договору, постачальник зобов`язаний сплатити послуги з розподілу електричної енергії додатково заявлених обсягів електричної енергії протягом 5 робочих днів від дати оформлення скоригованого повідомлення.

На вартість послуг з розподілу електричної енергії нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України (п. 4.2 Додатку № 2 до Договору).

Згідно з п. 6 Додатку 2 до договору тариф (ціна) на послуги з розподілу електричної енергії на ринку електричної енергії встановлюється регулятором відповідно до затвердженої ним методики, та розміщується на офіційному сайті оператора системи.

Відповідно до п. 7 Додатку 2 до Договору за підсумками розрахункового періоду обсяг фактично розподілено електричної енергії зазначається в Акті отримання-надання послуг з розподілу електричної енергії, який оформлюється відповідно до Додатку 4 цього Договору.

У разі, якщо вартість обсягу фактично розподіленої електричної енергії перевищує суму сплачених планових платежів, остаточна сума (різниця між сумою вартості фактичного розподіленого обсягу електричної енергії та сумою сплачених планових платежів) має бути сплачена до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Якщо сума сплачених планових платежів перевищує вартість фактичного розподіленого обсягу електричної енергії за відповідний розрахунковий період, сума планових платежів на наступний розрахунковий період зменшується на суму переплати.

У разі несвоєчасної оплати обумовлених Договором платежів, постачальник сплачує оператору систему пеню у розмірі 0,2% розміру платежу за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума боргу сплачується з врахуванням 3% річних і встановленого індексу інфляції за час прострочення (п. 8 Додатку № 2 до Договору).

Як зазначає позивач, ВАТ «Тернопільобленерго» здійснило розподіл електричної енергії у січні - березні 2019 року на загальну суму 778 380,38 грн, а саме у січні 2019 року вартістю 334 545,78 грн, у лютому 2019 року вартістю 255 218,20 грн, у березні 2019 року 188 616,40 грн, однак відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором оплатив вартість фактично розподіленої електричної енергії з порушенням строків, а саме: 05.02.2019 - 360 576,05 грн, 30.07.2019 - 85 869,51 грн, 30.07.2019 - 229 187,93 грн, 31.07.2019 - 102 746,89 грн, в зв`язку з чим, з урахуванням поданої позивачем заяви про зміну предмету позову, позивач просить стягнути з відповідача 62 602,21 грн пені, 5 340,10 грн 3% річних та 9 211,19 грн інфляційних втрат.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.п. 5 п. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» балансуюча група - об`єднання учасників ринку, що створюється на підставі договору про створення балансуючої групи, у межах якого визначений договором учасник ринку, який входить до такого об`єднання, несе відповідальність за баланс електричної енергії всіх інших учасників ринку, що входять до такого об`єднання.

Пунктом 1.2.6 ПРРЕЕ передбачено, що у разі постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» послугу з розподілу (передачі) електричної енергії для потреб споживачів, електроустановки яких приєднані на території діяльності відповідного оператора системи, оплачує відповідний електропостачальник за усією сукупністю зазначених споживачів, постачання яким здійснює постачальник «останньої надії».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р ДПЗД «Укрінтеренерго» визначено постачальником «останньої надії» на період з 01.01.2019 до 01.01.2021. Територія здійснення діяльності ДПЗД «Укрінтеренерго» як постачальника «останньої надії» - територія України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» здійснюється виключно у таких випадках:

- банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника;

- завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника;

- невиконання або неналежного виконання електропостачальником Правил ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам;

- необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання (припинення) договору з попереднім електропостачальником;

- в інших випадках, передбачених ПРРЕЕ.

Постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії виключно на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» відповідно до п. 1.2.9 ПРРЕЕ.

Відповідно до п. 7 Додатку 2 до Договору за підсумками розрахункового періоду обсяг фактично розподілено електричної енергії зазначається в Акті отримання-надання послуг з розподілу електричної енергії, який оформлюється відповідно до Додатку 4 цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, в січні 2019 року відповідачем отримано послуги з розподілу електричної енергії вартістю 334 545,78 грн, у лютому 2019 року вартістю 255 218,20 грн та у березні 2019 року вартістю 188 616,40 грн, що підтверджується підписаними сторонами без заперечень та зауважень Актами надання отримання послуг з розподілу електричної енергії електромережами ВАТ «Тернопільобленерго» за січень 2019 року № 01100-00032, за лютий 2019 року № 01100-00048, за березень 2019 року № 01100-00058.

За умовами п. 2 Додатку № 2 до Договору постачальник здійснює оплату послуг з розподілу електричної енергії плановими платежами у таких співвідношеннях:

- до 10 числа поточного місяця у розмірі 35% замовленого обсягу купівлі електричної енергії, який визначено згідно з п. 4 цього Додатку до Договору, на поточний рахунок оператора системи;

- до 20 числа поточного місяця у розмірі 35% замовленого обсягу купівлі електричної енергії, який визначено згідно з п. 4 цього Додатку до Договору, на поточний рахунок оператора системи;

- останнього банківського дня поточного місяця у розмірі 30% замовленого обсягу купівлі електричної енергії, який визначено згідно з п. 4 цього Додатку до Договору, на поточний рахунок оператора системи.

Відповідач свою чергу, сплатив позивачу 05.02.2019 - 360 576,05 грн, 30.07.2019 - 85869,51 грн, 30.07.2019 - 229 187,93 грн та 31.07.2019 - 102 746,89 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що відповідачем порушено строки оплати за послуги з розподілу електричної енергії.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (далі - ГК України) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.6 Договору визначено, що за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених порядком розрахунків, постачальник сплачує оператору системи пеню у розмірі 0,2% за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Сума пені зазначення у розрахунковому документі окремим рядком.

Також, п. 8 Додатку № 2 до Договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених Договором платежів, постачальник сплачує оператору систему пеню у розмірі 0,2% розміру платежу за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума боргу сплачується з врахуванням 3% річних і встановленого індексу інфляції за час прострочення.

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 62 602,21 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідний висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладено в постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 236 Господарського процесуального кодексу України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, суд, здійснивши перевірку заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних, встановив, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних в розмірі 5 340,10 грн та інфляційні втрати в розмірі 9 211,19 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про виконання зобов`язань за Договором у встановлені строки.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо розподілу судових витрат господарський суд вважає необхідним зазначити наступне.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи в розмірі 3 660,56 грн, а саме:

1) - добові витрати - 1050,00 грн (3 доби по 350,00 грн добових, посвідчення про відрядження від 06.09.2019, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт);

- вартість проїзних документів в дві сторони: м. Тернопіль - м. Київ, м. Київ - м. Тернопіль - 775,28 грн (316,03 грн+459,25 грн);

2) добові витрати - 1050,00 грн (3 доби по 350,00 грн добових),

- вартість проїзних документів в дві сторони: м. Тернопіль - м. Київ, м. Київ - м. Тернопіль - 671,72 грн (316,03 грн+355,69 грн).

Таким чином, як встановлено судом, позивачем понесено витрати пов`язані із розглядом справи в розмірі 3 547,00 грн.

Доказів понесення витрат на решту заявлених вимог у розмірі 113,56 грн, позивачем не надано, як і не наведено у заяві від 30.09.2019.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 128 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходження, забезпечення доказів та вчинення інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Оскільки матеріали справи містять належні докази понесених позивачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд вважає за необхідне покласти витрати позивача у розмірі 3 547,00 грн на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85; ідентифікаційний код: 19480600) на користь Відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго" (46010, м. Тенопіль, вул. Енергетична, 2; ідентифікаційний код: 00130725) пеню в розмірі 62 602 (шістдесят дві тисячі шістсот дві) грн. 21 коп., 3% річних в розмірі 5 340 (п`ять тисяч триста сорок) грн. 10 коп., інфляційні втрати в розмірі 9 211 (дев`ять тисяч двісті одинадцять) грн. 19 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 (одна тисячі дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. та інші витрати у розмірі 3 547 (три тисячі п`ятсот сорок сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.10.2019.

Суддя О.А. Грєхова