ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/706/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М. М., секретар судового засідання Бабенецька А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вега Груп Маркетинг",

вул. Ризька, буд.8-А,м.Київ,04112

адреса для листування: вул. Гоголівська, 49, офіс 30, м. Київ, 04053 (Жогін О.О. )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Капущак Сергія Ярославовича,

АДРЕСА_1

про визнання недійсним договору №01/02/2017 від 01.02.2017 року про надання послуг з організації та проведення рекламної компанії "Весна приходить з Рафаелло! "

Представники сторін не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вега Груп Маркетинг" подало позов до Фізичної особи-підприємця Капущак Сергія Ярославовича про визнання недійсним договору №01/02/2017 від 01.02.2017 року про надання послуг з організації та проведення рекламної компанії "Весна приходить з Рафаелло! ".

05.07.2019 року позивач подав до суду клопотання про витребування доказів (вх.№13046/19), відповідно до якого просить суд витребувати від Богородчанської державної податкової інспекції Тисменицького управління ГУ ДФС в Івано-Франківській області належним чином засвідчені копії заяв Капущака Сергія Ярославовича про застосування спрощеної системи оподаткування, копії заяв про зміну ставок оподаткування, копії заяв про відмову від спрощеної системи оподаткування з моменту його державної реєстрації в якості фізичної особи-підприємця (1998 рік), а також його податкові декларації за 2015, 2016, 2017, 2018 року; витребувати від Богородчанської районної державної адміністрації інформацію, чи звертався Капущак Сергій Ярославович для заміни свідоцтва про його державну реєстрацію на свідоцтво про державну реєстрацію єдиного зразка та засвідчену копію нового свідоцтва.

29.07.2019 року відповідач по справі - фізична особа-підприємець Капущак С.Я. подав до суду клопотання про витребування доказі (вх.№14861/19), відповідно до якого просить суд витребувати у позивача залежним чином завірені копії документів: договору про проведення рекламної кампанії "Романтичний Новий рік з Рафаелло!", акту виконаних робіт до договору про проведення рекламної кампанії "Романтичний Новий рік з Рафаелло!", документів, що підтверджують розрахунки з ТОВ "Вега Груп Маркетинг" на підставі договору про проведення рекламної кампанії "Романтичний Новий рік з Рафаелло!", претензії за договором про проведення рекламної кампанії "Романтичний Новий рік з Рафаелло!".

Розглянувши подані сторонами клопотання про витребування доказів, суд вважає за правильне вказати на таке.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

В спірному випадку, розглянувши подані клопотання, судом встановлено відсутність в матеріалах поданих клопотань документально підтверджених: 1) підстав, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа, 2) заходів, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, 3) доказів вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 4) причин неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Враховуючи, що важливою умовою для задоволення судом клопотання про витребування доказів в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України є документально підтверджена неможливість самостійно надати суду відповідні докази, за відсутності вказаних умов - в суду відсутні підстави для задоволення вказаних клопотань.

Разом з тим, суд вважає за правильне зазначити, що докази, які просить витребувати відповідач не стосуються предмету спору, оскільки мають відношення до іншого договору.

01.08.2019 року відповідач по справі подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі (вх.315174/19), відповідно до якого просив суд зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішення у справі №910/14558/18, яка розглядається Північним апеляційним господарським судом.

Заявами (вх.№17054/19 від 07.10.2019 та вх.№17280/19 від 09.10.2019) відповідач просить суд залишити клопотання про зупинення провадження у справі без розгляду, з тих підстав, що рішення у справі №910/14558/18 набрало законної сили.

Відповідно до ч.3 ст. 169 Господарського процесуального кодексу України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Таким чином, беручи до уваги подану відповідачем заяву, суд залишає клопотання про зупинення провадження у справі (вх.315174/19) без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 01.08.2019 року.

Ухвалою суду від 01.08.2019 року продовжено строк підготовчого провадження і відкладено підготовче засідання на 08.10.2019 року. В судовому засіданні 08.10.2019 року підготовче провадження у справі закрито, розгляд справи по суті призначено на 22.10.2019 року.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, часта місце проведення судового засідання.

Відповідач неодноразово направляв до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Згідно з ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе у відповідності до ст. 202 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розглянути справу без участі повноважних представників сторін за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач діє на підставі недійсного свідоцтва про підприємництво та як платник 2 групи не міг укладати договір та надавати послуги юридичній особі на загальній системі оподаткування. Позивач вказує, що діяльність відповідача суперечить вимогам законодавства України, відповідачем допущено порушення господарської компетенції, що є підставою для визнання договору недійним.

У своїх вимогах позивач посилається на ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. 207 Господарського кодексу України.

Згідно з відповіддю на відзив (вх.313786/19) відповідач знав, що він є платником на спрощеній системі оподаткування 2 групи, яка виключає можливість укладання договору з юридичною особою на загальній системі оподаткування, а уклавши подібний договір в 2016 році не перейшов на загальну систему оподаткування, а відповідно не сплачував податки за іншими ставками.

Позиція відповідача.

У відзиві на позовну заяву (вх.№13129/19 від 29.07.2019) відповідач вказав на те, що позивач у своїх вимогах посилається на застарілі норми закону, а також те, що позивач не виставляв жодних претензій щодо не виконання послуг за договором. Відповідач вважає даний позов способом уникнути своїх зобов`язань за договором.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Вега Груп Маркетинг" (замовник за договором/позивач по справі) та фізичною особою-підприємцем Капущаком Сергієм Ярославовичем (виконавець за договором/відповідач по справі) було укладено договір №01/02/2017 від 01.02.2017 року про надання послуг.

Пунктом 1 договору встановлено, що виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги з організації та проведення рекламної кампанії "Весна приходить з Раффаелло !". Під наданням послуг з організації та проведення кампанії мається на увазі забезпечення в ТРЦ міст Києва, Харкова, Львова та Дніпропетровська роботи фото дзеркала загальною кількістю 300 робочих годин з друком фото карток та видачею магнітів за встановленим договором графіком.

Відповідно до п.2 договору період проведення кампанії з 14 лютого 2017 року по 8 березня 2017 року включно.

Пунктом 4 договору визначено загальну вартість послуг.

Відповідно до п.5 договору виконавець несе повну відповідальність за якість та безпечність виготовлених рекламних матеріалів, за їх монтаж, а також за їх негайне (протягом одного календарного дня) технічне обслуговування протягом всього періоду проведення кампанії, як тільки вимагатиметься.

Вказаних договір підписано сторонами без будь-яких зауважень.

17.04.2017 року сторонами по справі підписано акт виконаних послуг до договору №01/02/2017 від01.02.2017.

В матеріалах справи міститься претензія ФОП Капущака Сергія Ярославовича від 13.06.2018 року, відповідно до якої позивач допустив виникнення заборгованості за укладеним договором в розмірі 661 620, 56 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 року у справі №910/14558/18 частково задоволено позовні вимоги Капущака Сергія Ярославовича до ТОВ "Вега Груп Маркетинг" про стягнення 717 877, 90 грн заборгованості за спірним договором.

Виходячи з матеріалів справи та керуючись вимогами діючого законодавства, суд дійшов в спірному випадку таких висновків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спір про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсним і настання відповідних правових наслідків, оскільки підстави для визнання договору недійсним чітко визначені приписами ст.215 ЦК України.

Позивач, як на підставу визнання договору недійсним посилається на приписи Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання" в редакції від 01.07.2010 року, відповідно до яких Свідоцтво відповідача про підприємництво 1998 року є недійсним, і відповідач як платник 2 групи відповідно до положень ст. 291 Податкового кодексу України не міг укладати спірний договір та надавати послуги юридичній особі на загальній системі оподаткування.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до Єдиного державного реєстру" від 25.03.2014 року, пункти 2-4 і 7-9 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання", на які посилається позивач у своїх вимогах, - виключено.

Будь-яких доказів про порушення відповідачем господарської компетенції суду не надано.

Крім того, відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст.19 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання підлягають державній реєстрації відповідно до цього Кодексу та закону.

Статтею 58 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач по справі - Капущак Сергій Ярославович зареєстрований як підприємець, дата реєстрації: 21.07.1998, дата запису: 18.03.2005, номер запису: 2 000469. Вказано також види діяльності, серед яких, зокрема - Код КВЕД 73.11 Рекламні агентства; Код КВЕД 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; Код КВЕД 74.20 Діяльність у сфері фотографії. Як вбачається з укладеного між сторонами договору, а саме з п.1 договору - виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги з організації та проведення рекламної кампанії "Весна приходить з Раффаелло !". Під наданням послуг з організації та проведення кампанії мається на увазі забезпечення в ТРЦ (наведено ряд міст України та адреси) забезпечення фото дзеркала з друком фото карток та видачею магнітів за встановленим договором графіком. Таким чином, враховуючи, що позивач в силу ст. 627 Цивільного кодексу України, сам обрав відповідача виконавцем послуг за договором, діяльність відповідача згідно даних реєстрації відповідають завданням, визначених укладеним договором - підстави вважати, що відповідачем порушено господарську компетенцію - відсутні. Докази протилежного суду не подано.

Разом з тим, відповідно до акту виконаних послуг до договору №01/02/2017 від 17.04.2017 року - виконавець (відповідач по справі) надав за завданням замовника (позивача по справі) послуги з організації та проведення кампанії згідно укладеного договору, тобто договір виконано і виконання прийнято замовником - позивачем по справі. Будь-яких зауважень стосовно суб`єктного складу надання послуг за договором, ні в акті ні в договорі не зазначено.

В спірному випадку, позивач не довів та не надав суду жодних доказів, які підтверджують, що в момент вчинення правочину стороною (сторонами) були недодержані вимоги, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України, тобто не довів підстави, в силу яких договір про надання послуг№01/02/2017 від 01.02.2017 року має бути визнаний недійсним судом.

За приписами ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, дослідивши подані докази, визнав їх належними та допустимими доказами по справі. На підставі наведених доказів з урахуванням обставин по справі та діючого законодавства дійшов до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 626, 627 Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 86, 123, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові товариства з обмеженою відповідальністю "Вега Груп Маркетинг" /04112, м. Київ, вул. Ризька, буд. 8-А/ до фізичної особи-підприємця Капущака Сергія Ярославовича /АДРЕСА_1/ про визнання недійсним договору №01/02/2017 з організації та проведення рекламної кампанії "Весна приходить з Раффаелло!" від 01.02.2017 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вега Груп Маркетинг" та Фізичною особою-підприємцем Капущаком Сергієм Ярославовичем - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.10.2019

Суддя Фрич М. М.