ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2019 року Справа № 904/488/19

м.Дніпро, пр.Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Кощеєва І.М., Широбокової Л.П.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства "Смоли" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2019 у справі №904/488/19 (суддя Юзіков С.Г., повне рішення складено 01.07.2019)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Фінанс", м.Київ

до державного підприємства "Смоли", м.Кам"янське

про стягнення 16 279,66 доларів США за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2019 у справі №904/488/19 позов товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Схід Фінанс" задоволено, з державного підприємства (далі-ДП)"Смоли" на користь позивача стягнуто 16279,66 доларів США, з яких: 11500 доларів США боргу з погашення тіла кредиту, 1710 доларів США прострочених процентів, 3069,66 доларів США нарахованих процентів;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо невиконання ДП «Смоли» зобов`язань за кредитним договором №011-04/ЮК від 15.06.2004, укладеним з ПАТ «Банк Альянс» в частині оплати чергових платежів на погашення тіла кредиту, прострочених та нарахованих процентів, а також щодо набуття ТОВ «Схід Фінанс» прав кредитора ДП «Смоли» за вказаним кредитним договором згідно з договором про відступлення права вимоги №13-СФ/18 від 08.06.2018;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ДП «Смоли» подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на підстави для скасування судового рішення, встановлені ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позову;

- у поданій скарзі йдеться про те, що згідно з умовами договорів про відступлення права вимоги №5 від 08.06.2018, укладеного між ПАТ «Банк Альянс» та ТОВ «Фінансова компанія «Альянс Плюс» та №13-СФ/18 від 08.06.2018, укладеного ТОВ «Фінансова компанія «Альянс Плюс» та ТОВ «Схід Фінанс» право вимоги по кредитному договору переходить до нового кредитора з моменту зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, тому, у даному випадку, суттєвим є встановлення моменту зарахування коштів за вказаними договорами, оскільки це надає можливість встановити факт набуття первісним кредитором за договором №5 від 08.06.2018 права вимоги в момент її відступлення позивачу, про те, що господарський суд не з`ясував саме час переходу прав та обов`язків за кредитним договором до ТОВ «Фінансова компанія «Альянс Плюс» та реальність настання правових наслідків за вказаними договорами, про те, що право вимоги до позивача переходить за умови зарахування коштів та підтверджується складанням акту приймання-передачі права вимоги, але позивач надав лише виписки по особовому рахунку, що підтверджує зарахування коштів, тому останнім не доведено виконання умов договору №5 від 06.2018, про те, що аналогічною є ситуація і з договором №13-СФ/18 від 08.06.2018, про те, що судом не досліджувалися обставини реальності виконання умов договорів №5 від 08.06.18 та №13-СФ/18 від 08.06.2018, про те, що при прийнятті рішення щодо витрат на оплату послуг адвоката позивача суд не взяв до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та не надав правову оцінку доводам останнього стосовно ненадання детального опису робіт і це не дає можливості встановити час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт та обсяг наданих послуг і виконаних робіт, стосовно завищення вартості однієї години роботи адвоката, про те, що вищевказані договори про відступлення права вимоги потребували погодження з Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, оскільки ДП «Смоли» засноване на державній власності та згідно умов діючого на момент укладання кредитного договору Статуту підприємства укладання договорів, пов`язаних з обтяженням активів останнього, у тому числі, договорів кредиту потребувало попереднього погодження з уповноваженим органом управління, про те, що за умовами договорів про відступлення права вимоги право вимоги відступається (передається) на всю суму заборгованності боржника перед первісним кредитором за кредитним договором та право вимоги за договором забезпечення, про те, що до договорів забезпечення, що укладені первісним кредитором для забезпечення виконання боржником зобов`язання за кредитним договором відноситься нотаріально посвідчений договір застави від 17.06.2004, про те, що згідно з умовами договорів про відступлення права вимоги, якщо договори забезпечення були посвідчені нотаріально, відступлення прав вимог здійснюється протягом п`яти банківських днів на підставі нотаріально посвідчених угод, але відповідачем договори забезпечення не підписувалися та нотаріально не посвідчувалися, а також на те, що відсутність попереднього погодження з Міністерством енергетики та вугільної промисловості України та недотримання вимоги нотаріального посвідчення договору забезпечення свідчать про порушення вимог ч.4 ст.203, ч.1 ст.209, ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України, ч.4 ст13 та ст.16 Закону України «Про заставу» та тягнуть за собою недійсність договорів з наслідками, передбаченими законодавством України;

- позивач вважає рішення господарського суду обгрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що доводи скаржника стосовно нез`ясування господарським судом моменту переходу права вимоги за договорами про відступлення права вимоги, реальності настання правових наслідків за цими договорами спростовуються постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2019 та постановою Верховного суду від 15.08.2018 у справі №904/4253/17, які набрали законної сили та якими встановлено, що ТОВ «Схід Фінанс» набуло прав кредитора щодо ДП «Смоли» за кредитним договором, а також на те, що скаржником всупереч вимог ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України не було доведено та надано докази та обгрунтування, які б свідчили про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу позивачу;

- позивачем заявлено клопотання про покладення на відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката, попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести під час розгляду справи Центральним апеляційним господарським судом складає 22130грн.;

- 15.10.2019 від позивача надійшла заява про застосування до відповідача заходів процесуального примусу, визначених Господарським процесуальним кодексом України, за зловживання процесуальними правами у вигляді затягування судового розгляду справи та влаштування судової тяганини.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2004 акціонерним комерційним банком «Альянс» (банком) та ДП «Смоли» (позичальником) укладено кредитний договір №011-04/ЮК, на підставі п.1.1 якого банк відкрив позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію для поповнення обігових коштів з лімітом 1500000грн. строком з 15.06.2004 до 12.06.2008 включно із сплатою 27 процентів річних за користування кредитом.

У подальшому між сторонами було укладено додаткові договори до кредитного договору, а саме: №1 від 07.09.2004, №2 від 07.09.2004, №3 від 18.01.2005, №4 від 28.01.2005, №5 від 27.04.2005, №6 від 05.05.2005, №7 від 12.05.2005, №8 від 27.12.2005, №9 від 20.12.2006, №10 від 19.04.2007, №11 від 23.04.2007, №12 від 18.06.2008, №13 від 11.09.2008, №14 від 14.10.2008, №15 від 11.11.2008, №16 від 13.01.2009, №17 від 25.02.2009, якими вносилися зміни, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, відсоткової ставки, графіку погашення тіла кредиту, терміну користування кредитом, тощо.

18.03.2009 до кредитного договору укладено додатковий договір №18, яким внесено зміни до розділу 1 договору.

Так, згідно з п.1.1 договору банк, при наявності вільних грошових ресурсів, зобов`язався надати грошові (кредитні) кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, з щомісячним погашенням позичальником, після рефінансування в євро та/або долари США, кредиту частинами в сумі 4470,00 євро та/або 6190,00 доларів США з місяця наступного за місяцем, у якому було здійснено реструктуризацію заборгованості та зниження процентної ставки.

Відповідно до п. 1.2 договору банк зобов`язався відкрити позичальнику невідновлювальну кредитну лінію, валюта кредиту - гривня, а з дати рефінансування - євро та/або долари США.

Сума кредиту - 2 400 000,00 грн., а з дати рефінансування - сума в євро та/або доларах США еквівалентна 2 400 000,00 грн. по курсу НБУ на дату рефінансування.

15.05.13р. сторонами укладено додатковий договір №24, п.п.1.2.2, 1..2.3, 1.2.4 якого передбачено зобов`язання банку надати позичальнику кредит у сумі 106902 долари США 82 центи, термін користування кредитними коштами - по 20.08.2014, розмір відсоткової ставки - 15,50 процентів річних.

Відповідно до п. 6.1. договору позичальник щомісячно, в термін до 29 числа поточного місяця, сплачує банку відсотки за користування кредитними коштами, а також здійснює погашення тіла кредиту згідно графіку, наведеного у додатку 1 на рахунок банку, але не пізніше 29 числа наступного за поточними місяцем.

20.08.2014 сторонами укладено додатковий договір №25 до кредитного договору, згідно з яким змінено розмір кредиту на суму 93351 долар США 82 центи, термін користування кредитними коштами та затверджено новий графік погашення заборгованості.

26.08.2015 сторонами укладено додатковий договір №26 до кредитного договору, згідно з п.п. 1.2.2, 1.2.3 якого сума кредиту становить 93351 долар США 91 цент, кінцевий термін користування кредитними коштами 29.07.2019 включно. Додатковим договором затверджено новий графік погашення тіла кредиту та нарахованих прострочених процентів.

В додатку №1 до додаткового договору сторонами узгоджені дата погашення кредиту, суми погашення по кредиту та процентів, а також загальна сума грошових коштів, які підлягають погашеенню.

Виходячи з умов укладених договорів, банк надав відповідачу кредитні кошти.

Зобов`язання з повернення отриманих коштів виконані відповідачем частково.

Станом на момент звернення з позовом прострочена заборгованість відповідача за період березень-травень 2017 по такому поверненню складає 11500 доларів США, з погашення прострочених процентів ? 1710 доларів США, з погашення нарахованих процентів ? 3069,66 доларів США.

Матеріали справи свідчать також і про те, що 08.06.2018 ПАТ «Банк Альянс» (первісним кредитором) та ТОВ «Фінансова компанія «Альянс плюс» (новим кредитором) укладено договір про відступлення права №5, на підставі п.2.1 якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору своє право вимоги, а новий кредитор набуває право вимоги та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги ціну договору у порядку та строки встановлені цим договором.

При цьому згідно з п.п.1.1.1, 1.1.2, 1.1.3 п.1.1 договору терміни мають наступне значення:

боржник боржник за кредитним договором, право вимоги до якого відступається за цим договором, а саме юридична особа державне підприємство «Смоли»;

заборгованість невиконані боржником грошові зобов`язання перед первісним кредитором в частині залишку частини заборгованності відповідно до умов кредитного договору, розмір якої визначено в п.2.2 цього договору;

кредитний договір кредитний договір №011-04/ЮК від 15.06.2004, укладений між боржником та первісним кредитором (зі всіма змінами та доповненнями до нього), який підтверджує право вимоги первісного кредитора.

П. 2.2. договору передбачено, що розмір заборгованності боржника за кредитним договором №011-04/ЮК від 15.06.2004, що відступається за цим договором, станом на дату укладання цього договору становить 150306,66 доларів США.

Відповідно до п.3.1.3. договору право вимоги переходить до нового кредитора з моменту зарахування коштів у розмірі договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до боржника стосовно його заборгованості за кредитним договором та зобов`язань майнового поручителя за договорами забезпечення.

Згідно з п. 4.1 ціна договору становить 284058 грн..

П.4.3 договору встановлено, що оплата вважається здійсненою в момент зарахування на рахунок первісного кредитора грошових коштів в сумі, визначеній в п.4.1 договору.

08.06.2018 на виконання умов договору ТОВ "Фінансова компанія "Альянс Плюс" перерахувало на рахунок первісного кредитора 284058грн., що підтверджується відповідною банківською випискою по рахунку останнього (т.1, а.с. 141-143).

08.06.2018 ТОВ «Фінансова компанія "Альянс Плюс" (первісним кредитором) та ТОВ "Схід Фінанс" (новим кредитором) укладено договір про відступлення права вимоги №13-СФ/18, на підставі якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору своє право вимоги до ДП «Смоли» по невиконаних ним грошових зобов`язаннях перед первісним кредитором в частині залишку заборгованності в сумі 150306,66 доларів США за кредитним договором №011-04/ЮК від 15.06.2004.

Відповідно до п.3.1.3 договору право вимоги переходить до нового кредитора з моменту зарахування коштів у розмірі договору на рахунок первісного кредитора, вказаний в п.12 цього договору, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до боржника стосовно його заборгованості за кредитним договором та зобов`язань майнового поручителя за договорами забезпечення.

Згідно з п.4.1 ціна договору становить 284058грн..

На виконання умов договору 08.06.2018 ТОВ «Схід Фінанс» перерахувало на рахунок ТОВ "Фінансова компанія "Альянс Плюс" 284058грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку (т.1, а.с.95-96).

09.07.2018 ТОВ "Схід Фінанс" направило на адресу ДП "СМОЛИ" повідомлення №0907/18-02 про заміну кредитора та відступлення права вимоги за кредитним договором №011-04/ЮК від 15.06.2004, яке останній отримав 25.07.2018.

Викладені обставини були визначальними для звернення позивача з позовом до суду про стягнення вказаних вище сум заборгованності.

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 530 названого Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 Кодексу зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ч. 1 ст. 612 Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ст.629 Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ст. 1048 Кодексу передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст.1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

П. 1 ч. 1 ст. 512 Кодексу встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 513 Кодексу правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Ст. 514 Кодексу встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 516 Кодексу заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин, а саме: порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором №011-04/ЮК від 15.06.2004 в частині повного та своєчасного повернення отриманих кредитних коштів, сплати прострочених та нарахованих процентів та ненадання відповідачем належних і допустимих доказів, які б спростували таке порушення, а також набуття ТОВ «Схід Фінанс» прав кредитора ДП «Смоли» за цим договором позовні вимоги слід визнати обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене рішення господарського суду слід залишити без змін.

Доводи скаржника про те, що господарським судом не було з`ясовано точного часу зарахування коштів від ПАТ «Банк Альянс» на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Альянс Плюс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Альянс Плюс» на рахунок позивача та про неможливість, у зв`язку з цим, встановити факт набуття фінансовою компанією за договором №5 від 08.06.2018 права вимоги у час її відступлення позивачу колегією суддів визнані безпідставними.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2019 у справі №904/4253/17 за позовом ПАТ «Банк Альянс» до ДП «Смоли» про стягнення кредитної заборгованності за кредитним договором, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 15.08.2019, задоволено заяву ТОВ "Схід Фінанс" про заміну сторони виконавчого провадження, замінено позивача (стягувача) ? ПАТ "Банк Альянс" його правонаступником ? ТОВ "Схід Фінанс".

Вказаною постановою встановлено, що 08.06.2018 за договором № 5 ПАТ "Банк Альянс" відступило право вимоги за кредитним договором № 011-04/ЮК від 15.06.2004 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Альянс Плюс". Відступлення відбулося відповідно до п.4.1 договору за суму 284 068грн.. З виписки по особовому рахунку ПАТ "Банк Альянс" вбачається перерахування грошових коштів у зазначеній сумі від ТОВ "Фінансова компанія "Альянс Плюс" на користь Банку. Відповідно до договору № 13-СФ/18 від 08.06.2018 ТОВ "Фінансова компанія "Альянс Плюс" відступило право вимоги за вказаним кредитом на користь ТОВ "Схід Фінанс". Згідно з умовами зазначеного договору до нового кредитора ? ТОВ "Схід Фінанс" після перерахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора переходить право вимоги до відповідача за кредитним договором №011-04/ЮК від 15.06.04р. Ціна договору становить 284058грн. На виконання вказаного пункту договору новий кредитор сплатив грошові кошти, банківську виписку надано до матеріалів справи. Дійсно, у згаданих банківських виписках відсутній час проведення зарахування. Однак, аналіз змісту обох договорів та банківських документів, згідно яких підтверджується перерахування двох однакових сум між сторонами першого та другого договорів відступлення права вимоги та наявність у банківських виписках посилання на номер та дату договору, є підставою для висновку про доведеність права заявника на отримання від відповідача по даній справі стягнутих з нього на користь позивача сум.

Отже, ТОВ "Схід Фінанс" на достатніх правових підставах набуло права кредитора щодо ДП "СМОЛИ" за кредитним договором №011-04/ЮК від 15.06.2004.

Доводи скаржника про необхідність погодження договорів про відступлення права вимоги з Міністерством енергетики та вугільної промисловості України колегією суддів не прийняті до уваги, оскільки, в даному випадку, вказані договори за своєю правовою природою не є договорами, пов`язаними з обтяженням активів. Цими договорами лише здійснено заміну кредиторів по вже укладеному кредитному договору, в якому боржником є відповідач.

Відповідно до ч.2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.3 ст. 126 названого Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст.126 Кодексу розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч.5 ст. 126 Кодексу у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами

Ч.6 ст.126 Кодексу встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегією суддів визнані безпідставними твердження скаржника про ненадання позивачем детального опису робіт, здійснених адвокатом тому, що в матеріалах справи представлена копія звіту адвоката про виконану роботу (а.с.192, т.1).

У цьому звіті детально визначений обсяг виконаної адвокатом роботи та витрачений ним час у період підготовки останнім документів для звернення з позовною заявою до господарського суду та під час розгляду даної справи судом першої інстанції.

Також необгрунтованими є доводи скаржника про завищення позивачем вартості однієї години роботи адвоката з посиланням на п. 2 Методики обчислення розміру винагороди адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, оскільки вказана Методика визначає механізм обчислення розміру винагороди адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, на постійній основі за контрактом або на тимчасовій основі на підставі договору з центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги суб`єктам права на таку допомогу, визначеним ст.14 Закону України Про безоплатну правову допомогу.

При цьому господарським судом було враховано складність справи, співмірність розміру заявлених позовних вимог, взято до уваги що у звіті адвоката про виконану роботу кілька позицій є аналогічними, тому вартість виконаних адвокатом послуг обгрунтовано зменшено та задоволено частково в сумі 36878грн..

Інші доводи скаржника не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства.

В задоволенні заяви позивача про застосування до відповідача заходів процесуального примусу за зловживання правами слід відмовити, оскільки право на звернення з клопотанням про відкладення розгляду справи передбачено Господарським процесуальним кодексом України.

Використання свого права на звернення з клопотанням про відкладення розгляду справи не є зловживанням процесуальними правами згідно з ст. 43 названого Кодексу.

У зв`язку з необхідністю вирішення питання щодо заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу апеляційний господарський суд вважає за необхідне визначити дату судового засідання для розгляду вказаного питання.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2019 у справі №904/488/19 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- розгляд заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» про відшкодування витрат на правничу допомогу призначити в судовому засідання на 24.10.2019 о 12год.00хв.;

- протягом п`яти днів з дня прийняття цієї постанови державне підприємство «Смоли» має право подати відзив на заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс»;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 22.10.2019

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Л.П. Широбокова