ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

21.10.2019м. ДніпроСправа № 904/4788/19

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Агропромсервіс", Донецька область, с. Желанне Друге

до відповідача-1: Акціонерного товариства "Альфа-Банк", м. Київ

відповідача-2: Фізичної особи підприємця Будьонного Тимура Володимировича, Дніпропетровська область, м. Дніпро

про забезпечення позову

Суддя Мілєва І.В.

ВСТАНОВИВ:

18.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Агропромсервіс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на грошові кошти відповідача-2 ФОП Будьонного Тимура Володимировича ІПН НОМЕР_1 в межах суми стягнення у розмірі 3 661 913,00 грн. на будь-яких виявлених банківських рахунках у банківських установах, зокрема на поточному рахунку № НОМЕР_2 в АТ ОТП Банк МФО 300528; № НОМЕР_3 в АТ Банк Кредит Дніпро МФО 305749.

В обґрунтування поданої заяви майбутній позивач посилається на наступне. Заявником подано позов до Господарського суду м. Києва до відповідачів АТ "Альфа-Банк", ФОП Будьонного Тимура Володимировича про витребування коштів з рахунку неналежного отримувача у розмірі 3 661 913,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Агропромсервіс". Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.10.2019 по справі № 910/13450/19 справа направлена за підсудністю до Господарського сулу Дніпропетровської області. Позов обґрунтовано тим, що 10.09.2019 з депозитного рахунку позивача в АТ "Альфа-Банк" невідомими особами було перераховано на поточний рахунок позивача, а потім з поточного рахунку позивача на рахунок № НОМЕР_3 в АТ Банк Кредит Дніпро МФО 305749, що належить ФОП Будьонному Тимуру Володимировичу грошові кошті у розмірі 3 661 913,00 грн. з різними підставами платежу за комплектуючі та витратні матеріали до сільгосптехніки, за рахунок-фактуру, оплата за товар, тощо. Як пізніше стало відомо з матеріалів досудового провадження грошові кошти у розмірі 3 661 913,00 грн. ФОП Будьонний Тимур Володимирович перерахував на свій же поточний рахунок в АТ ОТП Банк.

ФОП Будьонний Т. В . безпідставно отримав кошті, які належать заявнику, адже жодних договірних чи господарських відносин у заявника і відповідача 2 ніколи не існувало, платіжне доручення заявник на користь відповідача 2 не відправляв. 28.04.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 40007967 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України Заявник зазначає, що існує реальна загроза того, що відповідач 2 в будь-який момент може розпорядитися на свій розсуд грошима, які набути ним без належної правової підстави. Такий захід забезпечення, як накладення арешту на грошові кошти в межах суми стягнення в розмірі 3 661 913,00 грн., що знаходяться на рахунках ФОП Будьонного Тимура Володимировича , унеможливить перерахування грошових коштів заявника на інші рахунки, зняття коштів з банкомату тощо, а грошові кошти по закінченню розгляду справи будуть збережені до повернення заявнику.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ст. 136 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як на підставу для забезпечення даного позову заявник вказує на те, що невжиття заходів щодо заборони вчиняти дії може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Позивачем не надано суду жодних належних, достатніх та достовірних доказів, з якими приписи ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість вжиття заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що в поданій заяві, міститься лише посилання на порушення прав заявника, при цьому в заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність термінового забезпечення позову. Крім того, заявником не надано суду достатніх доказів на підтвердження того, що наразі відповідачем вживаються заходи щодо вчинення будь-яких дій стосовно спірного майна (грошових коштів).

Враховуючи наведене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Агропромсервіс" про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. (ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Агропромсервіс" про забезпечення позову - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 21.10.2019 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Мілєва