ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2019 р. Справа№ 920/352/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Тарасенко К.В.

секретар судового засідання Мельничук О.С.,

за участю представників:

від позивача: Улановський О.Ю. ,

від відповідача: Мачула А.А.;

Розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області,

на рішення Господарського суду Сумської області від 03.07.2019 року (повний текст рішення складено 10.07.2019 року)

у справі № 920/352/19 (суддя Резніченко О.Ю.)

За позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб»

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

про визнання договору оренди землі від 10.06.2011 року поновленим, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» (далі за текстом - СТОВ «Хлібороб») звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання договору оренди землі від 10.06.2011 поновленим.

В обґрунтування заявлених вимог СТОВ «Хлібороб» посилається на ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та вказує, що 10.06.2011 року між ним та Лебединською міською радою було укладено Договір оренди земельної ділянки. СТОВ «Хлібороб» належним чином виконував умови укладеного Договору та, у відповідності до умов п. 6 цього Договору, за 90 днів до закінчення строку його дії, звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з метою реалізації переважного права на поновлення Договору оренди. Головне управління Держгеокадастру у Сумській області у визначений ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» строк про прийняте ним рішення щодо поновлення строку дії Договору СТОВ «Хлібороб» не повідомив. СТОВ «Хлібороб» зазначає, що після закінчення строку дії Договору продовжує користуватись земельними ділянками та сплачує орендну плату, а тому має право на поновлення Договору оренди землі на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Рішенням Господарського суду Сумської області від 03.07.2019 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано поновленим Договір оренди землі від 10.06.2011 року (зареєстрований у Державному реєстрі земель 20.06.2011 року за № 00011) на той самій строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором оренди землі, вважаючи укладеною Додаткову угоду про поновлення Договору оренди землі.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що наявні підстави для поновлення спірного Договору оренди землі відповідно до норм ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки СТОВ «Хлібороб» належно виконує свої обов`язки за Договором, що Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області не спростовано, до закінчення строку дії Договору СТОВ «Хлібороб» повідомило Головне управління Держгеокадастру у Сумській області у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, до листа-повідомлення СТОВ «Хлібороб» додало проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою та сплачувало орендну плату, а Головне управління Держгеокадастру у Сумській області письмово не повідомило СТОВ «Хлібороб» про відмову в поновленні договору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 03.07.2019 року у справі № 920/352/19 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Головне управління Держгеокадастру у Сумській області посилається на неповне з`ясування та порушення норм матеріального права місцевим господарським судом; вважає, що строк дії спірного Договору оренди у відповідності до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не продовжено, додаткову угоду про поновлення Договору оренди землі не укладено, що свідчить про припинення переважного права орендаря (СТОВ «Хлібороб») на укладення договору оренди землі. Вказує, що до закінчення терміну дії спірного Договору оренди землі сторони не дійшли згоди щодо істотних умов договору, у місячний строк не уклали додаткову угоду, відсутнє звернення позивача після закінчення терміну дії договору, тому відсутні законодавчі підстави для визнання зазначених позивачем вимог щодо поновлення договору оренди на той же строк і на тих самих умовах, на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Водночас, за текстом апеляційної скарги Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повідомляє, що дві земельні ділянки, щодо яких СТОВ «Хлібороб» заявлено позов у цій справі, в державному земельному кадастрі відсутні, вони були поділені на 16 земельних ділянок в результаті отримання права приватної власності на спірні земельні ділянки 15 громадян та містить кадастрові номери (згідно з переліком), серед яких і розміщені земельні ділянки, які бажає отримати у користування СТОВ «Хлібороб», та які раніше мали кадастрові номери за якими позивач просить отримати їх у користування. Таким чином, спірні земельні ділянки з кадастровими номерами згідно Договору оренди, щодо якого заявлено позов у цій справі, віднесені до архіву на підставі реєстрації інших земельних ділянок, утворених шляхом поділу; спірних земельних ділянок на сьогоднішній день не існує.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 03.07.2019 року у справі № 920/352/19, призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

26.09.2019 року від СТОВ «Хлібороб» надійшов Відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін, як законне та обґрунтоване.

В судовому засіданні апеляційного господарського суду представник Головне управління Держгеокадастру у Сумській області подану апеляційну скаргу підтримав за наведених у ній підстав, просив її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 03.07.2019 року у справі № 920/352/19 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник СТОВ «Хлібороб» в судовому засіданні апеляційного господарського суду проти апеляційної скарги заперечив за наведених у Відзиві на неї підстав, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін, як законне та обґрунтоване.

Згідно зі ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як свідчать матеріали справи та встановлено місцевим господарським судом, 10.06.2011 року СТОВ «Хлібороб» (як орендар) та Лебединська міська рада (як орендодавець) уклали Договір оренди землі (далі за текстом - Договір), за умов п. 1 якого орендодавець передав СТОВ «Хлібороб» в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 59 га, які знаходяться на землях запасу Лебединської міської ради (кадастрові номери №№ :03:010:1544, :03:010:1545) (а.с.69-72). Зазначений договір зареєстровано 20.06.2011 року в управлінні Держкомзему м. Лебедин, про що у державному реєстрі земель вчинено запис за № 00011 .

Умовами п. 6 договору сторони погодили укладення цього Договору на 5 років. Після закінчення строку дії Договору орендар (СТОВ «Хлібороб») має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Договір було зареєстровано у Управлінні Держгеокадастру у м. Лебедин, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 20.06.2011 року за № 00011.

Строк дії договору - до 10.06.2016 року.

10.06.2011 року земельна ділянка площею 59 га була передана орендодавцем СТОВ «Хлібороб» за Актом приймання-передачі, який підписаний сторонами (а.с. 73).

03.03.2015 року Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України, наділено повноваженнями з передачі у власність або в користування для всіх потреб, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

У відповідності до п. 6 Договору, позивач був зобов`язаний звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з відповідною заявою не пізніше, ніж до 12.03.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.03.2016 року СТОВ «Хлібороб» звернулось до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, який є публічним правонаступником орендодавця, з Клопотанням (вих. № 109) з проектом додаткової угоди про поновлення Договору, з метою реалізації свого переважного права на поновлення Договору на новий строк (а.с. 106).

13.04.2016 року Головне управління Держгеокадастру у Сумській області Листом (вих. № 28-18-0.8-4948/2-16) відповіло СТОВ «Хлібороб» що СТОВ «Хлібороб» пропущено передбачений Договором строк для звернення з клопотанням про продовження терміну дії Договору; водночас, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області вказало, що заперечує щодо продовження терміну дії Договору та підкреслило, що в разі порушення, недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється, отже на підставі наведеного договір підлягає укладенню на загальних підставах; просило в семиденний строк з моменту закінчення дії Договору повернути земельну ділянку сільськогосподарського призначення та повідомити про дату та час повернення земельної ділянки державної форми власності, загальною площею 59 га, за участю нашого представника у порядку, визначеному Договором (а.с.107).

Місцевим господарським судом відзначено, що Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження направлення вказаного Листа на адресу СТОВ «Хлібороб» та його отримання СТОВ «Хлібороб».

СТОВ «Хлібороб» зазначило, що продовжує користуватись земельними ділянками та сплачує орендну плату за таке користування, на підтвердження чого надало копії Платіжних доручень за 2016-2018 роки (а.с.13-48).

Крім того, 21.06.2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області було проведено перевірку дотримання СТОВ «Хлібороб» вимог земельного законодавства при використанні та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лебединської міської ради.

На підставі Акту обстеження земельної ділянки та Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки 21.06.2018 року було винесено Припис № 446-ДК/0130Пр/03/01/-18.

Згідно вказаних в Актах та Приписі відомостей, земельні ділянки площею 59 га використовуються СТОВ «Хлібороб», що є порушенням ст.ст. 124-125 Земельного кодексу України (а.с. 66-68).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 року у справі № 1840/2582/18, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 року у цій справі, визнано протиправним та скасовано Припис від 21.06.2018 року № 446-ДК/0130Пр/03/01/-18 (а.с. 49-63).

Вважаючи, що Головне управління Держгеокадастру у Сумській області після закінчення строку спірного Договору не повідомило СТОВ «Хлібороб» про заперечення у його поновленні, СТОВ «Хлібороб» вважає, що Договір продовжив свою дію на тих самих умовах і на той самий строк, в порядку ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а тому звернувся до господарського суду з позовом у цій справі, який місцевим господарським судом було задоволено.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (ч.ч. 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною 6 ст. 33 зазначеного Закону встановлено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частиною 8 Закону України «Про оренду землі» унормовано, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Таким чином, норми ст. 33 Закону України «Про оренду землі» вимагають обов`язкового укладання додаткової угоди до договору оренди як у випадку реалізації орендарем переважного права, так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору.

При цьому, законодавцем встановлено строк, протягом якого така угода має бути укладена в обов`язковому порядку.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (ст. 18 цього Закону).

Згідно зі ст. 20 цього Закону, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За змістом ст. ст. 18, 20 Закон України «Про оренду землі», договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений та набирає чинності після такої реєстрації.

Частиною 3 ст. 640 ЦК України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України).

Договір оренди землі є цивільно-правовим, а отже, йому притаманні такі ознаки, як свобода договору, обов`язковість його виконання сторонами тощо.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Такий зміст правового регулювання вищевказаних норм відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 18.12.2013 року у справі № 6-127цс13, від 18.01.2017 року у справі № 532/129/16-ц.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі», вимагає укладення додаткової угоди між сторонами як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків (Постанова Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі № 908/2484/17).

Тобто, позивач, маючи намір продовжувати користуватись земельною ділянкою, мав усвідомлювати, що для продовження користування земельною ділянкою на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» необхідно укласти відповідну додаткову угоду.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідна додаткова угода не укладалась; дій, спрямованих на укладення такої додаткової угоди, позивачем з 16.03.2016 року вчинено не було.

Однак, ч. 11 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що реалізація переважного права на поновалення договору оренди, яка передбачена ст. 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач повідомив орендодавця про намір продовжити дію договору оренди з порушенням строку (16.03.2016 року).

Не отримавши відповіді на своє звернення від 16.03.2016 року, при наявності наміру продовжувати оренду земельної ділянки, усвідомлюючи необхідність укладення додаткової угоди в місячний строк, позивач мав можливість оскаржувати дії відповідача в судовому порядку для набуття правомірного користування земельною ділянкою як то визначено чинним законодавством.

Отже, для реалізації права на поновлення Договору оренди, позивач мав здійснити відповідні передбачені чинним законодавством дії; не вчинення таких дій має наслідком втрату переважного права на поновлення договору оренди землі, що мало місце у цьому випадку.

Статтею 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, позивач був обізнаний про користування ним земельною ділянкою без правових підстав внаслідок того, що з 2016 року додаткова угода про поновлення Договору оренди землі укладена не була.

Позивач вважає, що він звернувся до господарського суду протягом строку позовної давності, однак, умовами п. 37 спірного Договору, сторони погодили, що дія цього Договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що орендодавець мав усі передбачені чинним законодавством підстави, у зв`язку з неукладенням додаткової угоди та повідомленням про відсутність наміру продовжувати дію договору, вважати Договір припиненим та розпоряджатися земельною ділянкою на власний розсуд, що ним і було зроблено в подальшому. Зокрема, шляхом поділу спірних земельних ділянок (які раніше мали кадастрові номери за якими позивач просить отримати їх у користування) на 16 земельних ділянок та надання їх у власність для ведення особистого селянського господарства 15 громадян та містить кадастрові номери (згідно з переліком). Таким чином, спірні земельні ділянки з кадастровими номерами згідно Договору оренди, щодо якого заявлено позов у цій справі, віднесені до архіву на підставі реєстрації інших земельних ділянок, утворених шляхом поділу; спірних земельних ділянок на сьогоднішній день не існує.

Відповідно до ч. 9 ст. 79-1 ЗК України, земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Частиною 10 ст. 79-1 ЗК України передбачено, що державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера відповідно до ч. 4 ст. 79-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 12 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Тобто земельних ділянок, про поновлення договору оренди яких подано позов у цій справі, не існує як об`єкта цивільних прав, оскільки в їх межах шляхом поділу утворено інші земельні ділянки.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 року у справі № 914/1128/16.

Отже, ефективний спосіб захист має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, і таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулася до суду, відповідно до вимог законодавства.

Водночас, враховуючи, що заходи стосовно поділу спірних земельних ділянок є чинними, поновлення прав позивача шляхом поновлення договору оренди потребуватиме об`єднання земельних ділянок, утворених внаслідок поділу, та створення земельних ділянок зі складу існуючих ділянок, які вже сформовані як об`єкти цивільних прав, що не може бути вирішено в межах цього позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 922/2383/16).

Таким чином, у зв`язку із поділом земельних ділянок, які були предметом спірних договорів оренди, та формуванням інших земельних ділянок, яким присвоєно кадастрові номери, об`єктивно відбулася зміна меж земельних ділянок, припинилось існування цих земельних ділянок в дійсних межах, що унеможливлює ефективний захист прав позивача шляхом поновлення договору оренди, укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі № 912/1856/16.

Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Згідно з п. 2) ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Враховуючи наведене, та з огляду на межі повноважень господарського суду апеляційної інстанції, оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, ст. 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 26.06.2019 року у справі № 920/352/19 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 26.06.2019 року у справі № 920/352/19 скасувати.

3. Прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання договору оренди землі від 10.06.2011 року поновленим - відмовити повністю.

4. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» (пров. Хіміків, 2, м. Лебедин, Сумська область, 42200, код 05490701) на користь Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (вул. Петропавлівська, буд. 108, м. Суми, 40021, код 39765885) 2 881,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Повернути до Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/352/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.10.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді О.О. Хрипун

К.В. Тарасенко