ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.10.2019 р. Справа№ 914/2441/15

Суддя Господарського суду Львівської області Артимович В.М., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Економконсалтинг" про відвід судді Чорній Л.З. від розгляду заявиТовариства з обмеженою відповідальністю „Новіком", м. Київ,

про грошові вимоги до боржника: Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія", с. Сілець, Сокальський район, Львівська область,на суму143 611 698,49 грн.

у справі № 914/2441/15

за заявою: Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", м. Київ

про банкрутство: Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" (с. Сілець, Сокальський район, Львівська область, ідентифікаційний код 35879807)

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/2441/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія".

Ухвалою суду від 18.03.2016 р. розглянуто заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Новіком" з грошовими вимогами до боржника Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" на суму 143 611 698,49 грн. Грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Новіком" визнано частково в сумі 357 857,79 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія", з яких 2 436,00 грн. (судовий збір) - перша черга; 355 421,79 грн. (основний борг) - четверта черга, решта грошових вимог відхилено. Вказану ухвалу оскаржено в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.04.2016р. ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.03.2016 р. у справі № 914/2441/15 залишено без змін, апеляційну скаргу ТзОВ "Новіком" - без задоволення. Вказану постанову оскаржено в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2019 р. касаційну скаргу ТзОВ "Новіком" задоволено частково, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 р. та ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.03.2016 р. (про визнання кредиторських вимог ТзОВ "Новіком") у справі № 914/2441/15 скасовано, справу № 914/2441/15 в частині визнання кредиторських вимог ТзОВ "Новіком" передано до Господарського суду Львівської області на новий розгляд в іншому складі суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 914/2441/15 в частині розгляду заяви кредитора ТзОВ "Новіком" передано на новий розгляд судді Чорній Л.З.

Ухвалою суду від 17.09.2019 р. (суддя Чорній Л.З.) прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Новіком" з грошовими вимогами до боржника на суму 143611698,49 грн. у справі № 914/2441/15 до розгляду

23.10.2019 р. ТзОВ "Компанія "Економконсалтинг" подало заяву про відвід судді Чорній Л.З. за вх. № 43619/19.

Ухвалою суду від 23.10.2019 р. (суддя Чорній Л.З.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Економконсалтинг" від 23.10.2019 р. за вх. № 43619/19 про відвід судді Чорній Л.З. визнано необґрунтованою, заяву про відвід судді Чорній Л.З. передано для розгляду в порядку ст. 39 ГПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2019 р. визначено суддю Артимовича В.М. для розгляду даної заяви.

Однак, слід зазначити, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.08.2015 р. (суддя Артимович В.М.) порушено провадження у справі № 914/2441/15 про банкрутство ПАТ "Львівська вугільна компанія". Визнано вимоги кредитора - ПАТ "Альфа-банк" в розмірі 11160835,01 грн., з яких 11160835,01 грн. - безспірні вимоги. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - ПАТ "Львівська вугільна компанія". Введено процедуру розпорядження майном ПАТ "Львівська вугільна компанія". Розпорядником майна ПАТ "Львівська вугільна компанія" призначено арбітражного керуючого Шутку Я. С.

Вказана ухвала скасована постановою Вищого господарського суду України від 18.10.2016 р. у справі № 914/2441/15 та справу № 914/2441/15 передано на розгляд до Господарського суду Львівської області на стадію підготовчого засідання в іншому складі суду.

Суддя зазначає, що є безстороннім, об`єктивним та неупередженим. Проте, суддя бере до уваги можливі сумніви інших учасників провадження у справі, зокрема, Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Економконсалтинг", у його неупередженості.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Правова позиція Європейського Суду з прав людини передбачає, що об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (див.: Hauschildt v. Denmarkjudgmentof 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993, пункти 27, 28, 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N33958/96, пункт 42, ЄСПЛ 2000-XII). Крім того, відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселятисуспільству і, перш за все, сторонам у процесі (рішення у справі "Бочан проти України" (Заява N7577/02) від 03.05.2007 пункт 64). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullarv. UnitedKingdom), від 10.06.1996, пункт 38).

Навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (DeCubber v. Belgium), від 26.10.1984, пункт 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "КастіллоАльгар проти Іспанії" (CastilloAlgar v. Spain), від 28.10.1998, пункт 45).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010 (заява №16695/04) визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. UnitedKingdom), від 10.06.1996, пункт 38).

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006р., схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем(чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 38 ГПК України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ГПК України, самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Враховуючи наведені обставини та положення законодавства, беручи до уваги можливі сумніви учасників провадження у справі у неупередженості, вважаю за необхідне заявити самовідвід від розгляду заяви про відвід судді Чорній Л.З. у справі № 914/2441/15.

З огляду на викладене, а також з метою захисту репутації та підтримання авторитету органів правосуддя, заява судді Артимовича В.М. про самовідвід від розгляду заяви про відвід судді Чорній Л.З. у справі № 914/2441/15 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити самовідвід судді Артимовича В.М. від розгляду заяви ТзОВ "Компанія "Економконсалтинг" від 23.10.2019 р. за вх. № 43619/19 про відвід судді Чорній Л.З. у справі № 914/2441/15.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Економконсалтинг" від 23.10.2019 р. за вх. № 43619/19 про відвід судді Чорній Л.З. у справі № 914/2441/15 передати для проведення повторного автоматизованого розподілу та визначення складу суду у порядку, встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України для розгляду заяви ТзОВ "Компанія "Економконсалтинг" від 23.10.2019 р. за вх. № 43619/19 про відвід судді Чорній Л.З.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст. 235 ГПК України.

Суддя Артимович В.М.