ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2019 р. Справа№ 910/6050/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Ганченко М.О. за довіреністю від 30.09.2019;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Альянс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2019 (повний текст складено 31.07.2019)

у справі №910/6050/19 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз"

до Акціонерного товариства "Банк Альянс"

про стягнення 211 896, 37 грн.,

УСТАНОВИВ:

У травні 2019 року акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства "Банк Альянс" (далі - Банк, відповідач) та просило стягнути 201150,00 грн. за гарантією, виданою відповідачем на забезпечення виконання підрядником - Київським дочірнім підприємством "НМУ" Електропівденмонтаж" (далі - підрядник) своїх зобов`язань за договором підряду від 26 вересня 2018 року № (далі - договір підряду), а також 9 919,72 грн. пені та 826,64 грн. - 3% річних, нарахованих у зв`язку із простроченням виконання грошових зобов`язань.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підрядник порушив встановлені договором підряду строки виконання робіт, у зв`язку із чим позивач звернувся до відповідача за отриманням оплати по гарантії, однак, відповідач безпідставно відмовив у здійсненні виплати за банківською гарантією, передбаченої безумовною та безвідкличною гарантією №5759-18 від 17 вересня 2018 року (далі - гарантія).

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що умовами банківської гарантії встановлено строк її дії до 01 березня 2019 року (включно), однак, вимога позивача від 28 лютого 2019 року про сплату відповідачем спірної суми коштів за банківською гарантією була отримана відповідачем лише 05 березня 2019 року, тобто, поза межами преклюзивного строку дії гарантії, а тому у Банку відсутні правові підстави для здійснення виплати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26 липня 2019 року позов задоволено.

З акціонерного товариства "Банк Альянс" стягнуто на користь акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" акціонерного товариства "Укртрансгаз" - 201150,00 грн. боргу за банківською гарантією, 826,64 грн. - 3 % річних, 9919,72 грн. пені та 3 178, 44 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, акціонерне товариство "Банк Альянс" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідно до Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, а також Уніфікованих правил для гарантій за вимогою в редакції 2010 року, вимога за гарантією повинна була бути отримана банком, як гарантом, не пізніше 01.03.2019 (включно), але була отримана (доставлена) банку 05.03.2019, тобто, після спливу строку дії гарантії, який є преклюзивним, що виключає можливість сплати коштів за гарантією.

10.09.2019 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що згідно норм цивільного законодавства письмові повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважають такими, що здані своєчасно, отже, вимога за гарантією була подана відповідачу своєчасно і підлягає виконанню.

Відповідач про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення ухвали суду, представника у судове засідання не направив, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, за результатами проведеної процедури відкритих торгів по предмету закупівлі "Технічне переоснащення системи блискавкозахисту компресорної станції Первомайськ Первомайського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів (Будівельні роботи та поточний ремонт)" № UA-2018-07-20-000144-b переможцем вказаних торгів було визнано Київське дочірнє підприємство "НМУ" Електропівденмонтаж", у зв`язку з чим між позивачем, як замовником, та вказаним підприємством, як підрядником, укладено відповідний договір підряду від 26.09.2018 № .

Відповідно до п.1.1 договору підряду підрядник зобов`язався на свій ризик власними та залученими силами і засобами виконати відповідно до умов цього Договору роботи "Технічне переоснащення системи блискавкозахисту компресорної станції Первомайська Первомайського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів" в повному обсязі відповідно до чинних нормативних документів, проектної, технічної та кошторисної документації, а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи.

Умовами п. 4.1 договору підряду встановлено загальний строк виконання робіт: роботи виконуються, починаючи з моменту підписання Договору до 31.12.2018 року відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 11.1 договору підряду визначено, що забезпечення виконання обов`язків підрядника за цим договором є банківська гарантія.

Згідно з п.11.2 договору підряду підрядник зобов`язаний надати забезпечення виконання цього договору у вигляді гарантії у розмірі, що становить 5% від вартості цього договору в сумі 201 150,00 грн.

Пунктом 11.4 договору підряду встановлено термін дії гарантії до 01 березня 2019 року включно.

До укладення договору підряду акціонерним товариством "Банк Альянс", як гарантом, було видано відповідну безвідкличну і безумовну банківську гарантію від 17 вересня 2018 року №5759-18.

За умовами гарантії банк взяв на себе зобов`язання сплатити повну суму забезпечення виконання договору про закупівлю (гарантовану суму), що складає 201 150,00 грн., протягом п`яти банківських днів з моменту одержання першої письмової вимоги бенефіціара, в якій буде посилання на одну з наступних підстав: невиконання або неналежне виконання учасником-переможцем прийнятих на себе зобов`язань відповідно до договору про закупівлю без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких документів, яким підтверджуються вимоги, або виконання будь-яких інших умов.

Ця гарантія набуває чинності з дати її видачі гарантом. Строк дії банківської гарантії - до "01" березня 2019 року і будь-яка вимога за гарантією має бути отримана гарантом не пізніше вказаної дати.

Оригінал вимоги повинен бути надісланий до гаранта через ПАТ АБ "Укргазбанк", який підтвердить дійсність підписів на вимозі, і повноваження осіб, що підписали вимогу, або надана безпосередньо на адресу банка-гаранта за підтвердженням повноваження уповноваженої особи, що підписала вимогу, копією довіреності, завіреною печаткою бенефіціара.

Позивач вказує на те, що при виконанні умов договору підряду Київським дочірнім підприємством "НМУ" Електропівденмонтаж" було допущено порушення строків виконання робіт, що не заперечувалося учасниками процесу при розгляді даної справи.

У зв`язку із порушенням підрядником умов договору підряду, позивач направив відповідачу, як гаранту за банківською гарантією, вимогу №2101ВИХ-19-489 від 28.02.2019 про сплату коштів за банківською гарантією в сумі 201150,00 грн., з додатками: копією гарантії, довіреності на особу, яка підписала вимогу, та довідки з банку про відкриті рахунки, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, поштовою накладною №369 від 28.02.2019.

Згідно роздруківки інформації з сайту відстеження поштових відправлень - поштове відправлення №369 прийнято поштою у м.Харків 28.02.2019 о 14:25, прибуло на точку видачі/доставки у м. Київ 01.03.2019 о 18:59 та вручено 05.03.2019 о 20:00.

У відповідь на зазначену вимогу відповідач листом від 06.03.2019 за вих.№05.3/01-688 повідомив позивачу про відсутність правових підстав для сплати грошових коштів за гарантією, оскільки вимога була отримана відповідачем лише 05 березня 2019 року, тобто, поза межами строку дії банківської гарантії.

Позивач, у свою чергу, на у листі від 25.03.2019 за вих. №2101ВИХ-19-723 не погодився із вказаними доводами відповідача, посилаючись на те, що вимога була своєчасно передана установі зв`язку, тому просив сплатити кошти за гарантією.

У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 201150,00 грн. за гарантією, а також 9919,72 грн. пені та 826,64 грн. - 3% річних, нарахованих у зв`язку із простроченням виконання грошових зобов`язань.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо їх доведеності і обґрунтованості.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі наступних правочинів:

- договору підряду № від 26 вересня 2018 року, укладеного між позивачем та Київським дочірнім підприємством "НМУ "Електропівденмонтаж", який за правовою природою є договором будівельного підряду;

- банківської гарантії №5759-18 від 17 вересня 2018 року, наданої відповідачем позивачу, яка є одностороннім правочином та одним із видів забезпечення виконання зобов`язань.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача, як гаранта, суми, забезпеченої гарантією, внаслідок неналежного виконання підрядником своїх зобов`язань за договором підряду, а також застосування наслідків прострочення грошового зобов`язання.

Спірні правовідносини врегульовані ст. 200 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та параграфом 4 глави 49 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 200 ГК України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 561 ЦК України встановлено, що гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Загальний порядок, умови надання та отримання банками гарантій/контргарантій та їх виконання урегульований Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 639 від 15.12.2004 (далі - Положення), розділом І якого визначено, що гарантія - спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема, і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії. Гарантійний випадок - одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин.

Частинами 1, 2, 3 ст. 563 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення зобов`язань з боку принципала, але не у відношенні гаранта, а щодо бенефіціара за основним зобов`язанням. Тобто, підставою для виконання гарантом своїх зобов`язань є особливий стан сторін в основній угоді, в якій гарант не є суб`єктом. Іншими словами, гарант сплачує відповідну суму бенефіціару при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу III Положення, у разі настання гарантійного випадку і для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, бенефіціар може подати безпосередньо до банку-гаранта або до банку-резидента (залежно від того, як це визначено умовами гарантії) вимогу для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, а також усі документи, передбачені умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено).

В силу положень статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема, і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання. Навпаки, відповідно до частини 3 статті 565 ЦК України, якщо гарант після пред`явлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобов`язання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника. Повторна вимога кредитора, одержана гарантом після такого повідомлення, підлягає задоволенню.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними у гарантії документами в установлений цією гарантією строк. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

Зазначений висновок суду першої інстанції відповідає правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №3-31гс16.

У гарантії, наданій відповідачем, не було передбачено конкретного переліку документів, які повинні бути додані до письмової вимоги бенефіціара про сплату гарантованої суми, крім довіреності на підтвердження повноважень особи, яка підписала вимогу.

Дослідивши зміст гарантії, апеляційний господарський суд вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті за гарантією, оскільки пред`явлена позивачем вимога відповідала умовам гарантії та, як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, є такою, що пред`явлена позивачем своєчасно, оскільки здана до відділення "Укрпошти" 28.02.2019 (за день до закінчення встановленого строку дії гарантії).

Доводи відповідача про те, що він отримав вимогу 05 березня 2019 року, після закінчення преклюзивного строку дії гарантії, встановленого до 01 березня 2019 року (включно), обґрунтовано відхилені судом першої інстанції з огляду на наступне.

Так, положеннями ст. 563 ЦК України встановлено, що кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Частиною 1 статті 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Водночас згідно зі статтею 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здав вимогу до відділення "Укрпошти" 28.02.2019, тобто, за день до закінчення встановленого строку дії гарантії.

При цьому, як вірно встановив місцевий господарський суд, ні умовами наданої відповідачем гарантії, ні чинним цивільним законодавством, не передбачено необхідності фактичного отримання гарантом адресованої йому вимоги про сплату гарантії протягом строку її дії, а унормовано лише необхідність пред`явлення такої вимоги у цей строк, що і було вчинено позивачем. Крім того, день і час отримання поштової кореспонденції адресатом,у даному випадку відповідачем, залежить не лише від дати доставки до відділення зв`язку, а й від суб`єктивної волі одержувача.

Щодо посилань відповідача на "Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах", то доводи відповідача зводяться до довільного тлумачення його норм.

"Уніфіковані правила для гарантій за вимогою в редакції 2010 року", на думку суду апеляційної інстанції, не входять в суперечність з нормами українського цивільного права, що регулюють визначення строків та термінів вчинення юридично значимих дій. Тому суд апеляційної інстанції залишає поза увагою доводи апелянта в цій частині.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами гарантії встановлено, що сума гарантії підлягає сплаті протягом п`яти банківських днів з моменту одержання першої письмової вимоги замовника (бенефіціара), отже, відповідач повинен був сплатити кошти позивачу до 13.03.2019.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до норм ч. 1 статті 202 ГК України та статті 599 ЦК України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За вказаних обставин є вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач порушив свої зобов`язання за банківською гарантією та не сплатив передбачену нею суму 201150,00 грн., отже, не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Умовами виданої відповідачем гаранті встановлено, що у разі порушення Банком-гарантом своїх обов`язків за банківською гарантією його відповідальність не обмежується сумою, на яку видано гарантію. За виконання або неналежне виконання банком-гарантом своїх зобов`язань щодо сплати суми на яку видано гарантію, за письмовою вимогою бенефіціара, Банк гарант виплачує бенефіціару пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від розміру простроченого платежу за цією банківською гарантією (своєчасно неоплаченої суми по гарантії) за кожен день прострочення.

Позивачем нарахована пеня в сумі 9 919,72 грн. за період прострочення з 14.03.2019 по 02.05.2019, з обмеженням її розміру подвійною обліковою ставкою НБУ. Перевіривши доданий до позовної заяви розрахунок пені, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що він є арифметично та методологічно вірним, а тому ці позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем нараховані 3% річних в сумі 826,64 грн. за період прострочення з 14.03.2019 по 02.05.2019. Перевіривши доданий до позовної заяви розрахунок процентів річних, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вони є арифметично та методологічно вірними, а тому ці позовні вимоги також підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Альянс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26 липня 2019 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.10.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

М.Л. Яковлєв