ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2019м. ДніпроСправа № 904/3255/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. розглянувши справу

за позовом Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом", м. Київ в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", Запорізька область, м. Енергодар

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення 125 482,54 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" про стягнення 125 482,54 грн., з яких: 60 520,80 грн. - пеня та 64 961,74 грн. - штраф.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем договору поставки товару № 651(6)18УК від 09.11.2018, в частині своєчасної поставки товару.

Ухвалою суду від 31.07.2019 позовну заяву Державного підприємства Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" № 28-23/16149 від 25.07.2019 залишено без руху. Запропоновано Державному підприємству Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" усунути недоліки позовної заяви № 28-23/16149 від 25.07.2019 шляхом подання до суду чеку та опису вкладення у цінний лист (оригіналів або належним чином засвідчених копій), які підтверджують факт відправлення відповідачу (на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) копії позовної заяви і доданих до неї документів у строк до 14.08.2019 включно.

12.08.2019 до господарського суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2019 про залишення позовної заяви без руху. Разом із вказаною заявою позивач подав до суду докази направлення на адресу відповідача позовної заяви.

Ухвалою суду від 19.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

29.08.2019 відповідач подав до суду заяву, в якій просить суд постановити ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.09.2019 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - відмовлено.

02.09.2019 відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що відповідно до п.1.2. договору строк поставки товару: листопад-грудень 2018р. Але фактичний строк, який отримав відповідач для постачання товару, значно скоротився: навіть на дату підписання договору позивачем (27.11.2018) майже увесь листопад 2018р. сплинув. Отже для виконання поставки відповідач мав лише один місяць, замість двох, передбачених умовами договору. А враховуючи фактичне отримання примірника договору лише 21.12.2018 - тільки 11 календарних днів замість 2 місяців, з яких лише 6 робочих та при цьому у період різдвяних і новорічних свят. Товар, який підлягав поставці, складався з 2 255 одиниць продукції 213 позицій (найменувань) загальною вартістю з ПДВ 2 573 998,80 грн. Тобто для підготовки та відвантаження зазначеного обсягу товару потрібен був значний час. Окрім того, відповідач здійснює активну господарську діяльність з торгівлі запчастинами до транспортних засобів, в тому числі у відносинах із позивачем. У вказаний період відповідач здійснював постачання позивачу запчастин до транспортних засобів одночасно по кільком договорам поставки. Таким чином, товар, який підлягав поставці позивачу, був наявний на складі відповідача лише частково, як у зв`язку з великим обсягом, так і внаслідок того, що рух товару по складу відбувається безперервно. Коли відповідач звернувся до своїх контрагентів - постачальників відповідного товару, виявилося, що під кінець року товару на складі контрагентів також не лишилося: наприкінці 2018 року відбувалися активні закупівлі запчастин, ймовірно для поповнення вичерпаних запасів на великих підприємствах, в т.ч. державного сектору економіки. Таким чином, у відповідача не було об`єктивної можливості виконати поставку усього обсягу товару до 31.12.2018 через збіг кількох несприятливих обставин. Тим не менше, відповідач протягом грудня 2018р. все ж відвантажив позивачу більшу частину товару по договору - на суму 1 645 973,88 грн. Дану обставину позивач визнає та підтверджує у позовній заяві. Що стосується решти товару, то відповідач дійсно відвантажив його значно пізніше обумовленого строку поставки. 26.02.2019 - товар на суму 585 969,00 грн., 22.03.2019 - товар на суму 342 055,92 грн. Однак затримка цих постачань стала наслідком саме дефіциту відповідного товару, зумовленого надто активним його скуповуванням наприкінці 2018 - на початку 2019 року. Окрім того, за умовами усіх укладених між позивачем та відповідачем договорів на поставку передбачено відстрочення оплати товару, тривалість якого - від 30 календарних днів до 45 робочих днів від дати поставки. В результаті за період листопада-грудня 2018 року ТОВ «Дніпроавтозапчастини» поставило на користь ДП НАЕК «Енергоатом» загалом по вищезазначеним договорам без попередньої оплати товар на суму 2 898 567,84 грн. Це призвело до суттєвого зменшення операційних коштів і обмеження господарської діяльності ТОВ «Дніпроавтозапчастини» й також ускладнило виконання зобов`язань перед позивачем. Водночас звертає увагу суду на те, що він зобов`язання свої виконав в повному обсязі самостійно. Таким чином, застосування пені та штрафу за порушення строків поставки по договору як засіб забезпечення виконання зобов`язання втратило сенс: зобов`язання було виконано відповідачем добровільно без усіляких санкцій. Враховуючи наведене, оскільки позивач також допустив суттєве прострочення виконання договору, чим заподіяв відповідачу набагато більшу шкоду, ніж поніс сам, справедливим буде у даній справі зменшити розмір неустойки, стягнувши з відповідача лише 11 591,92 грн. - тобто різницю між сумами штрафних санкцій, які нараховані позивачем з прострочення поставки, та сумами санкцій, які відповідач не має можливості нарахувати за прострочення оплати. У зв`язку з чим відповідач, задля забезпечення справедливості, заявляє клопотання про зменшення неустойки, з огляду на усі вищенаведені суттєві обставини. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд зменшити розмір заявлених позивачем штрафних санкцій, в результаті чого стягнути з відповідача на користь позивача пеню та штраф у загальній сумі 11 591,92 грн.

23.09.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що договір підписаний відповідачем 26.11.2018, позивачем - 27.11.2018. Укладений договір розміщено позивачем в електронній системі закупівель 29.11.2018. Отже, відповідачу було відомо про предмет закупівлі, обсяги та строк поставки товару, завчасно. Позивач та відповідач, укладаючи договір, на власний розсуд, у відповідності до вищевказаних норм закону, дійшли згоди з усіх його положень, в тому числі: щодо обсягу товару, що поставляється; щодо строку поставки товару; щодо відповідальності за порушення передбачених Договором строків постачання товару. Посилання відповідача на відсутність на його складах та складах його контрагентів усього обсягу товару, передбаченого договором, на невиконання його контрагентами своїх зобов`язань по укладеним з ним договорам, є безпідставним та не звільняє відповідача від господарської відповідальності за порушення зобов`язання по договору.

03.10.2019 відповідач подав до суду заперечення, в якому зазначив, що у ситуації, що склалася у відносинах відповідача з позивачем наприкінці 2018 - на початку 2019, відповідач зробив усе можливе щоб виконати договір, і більше зробити об`єктивно не міг, поставив увесь товар, який мав у розпорядженні, та який вдалося закупити, настільки швидко, наскільки це дозволяли обставини (в тому числі величезний асортимент та кількість товару). Відповідач основну частину замовлення виконав все в межах строку поставки. Решта товару була поставлена одразу, як з`явилася можливість його придбати у прямих постачальників. Дані обставини є суттєвими та підлягають врахуванню при вирішенні спору, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом, а також щодо застосування ч.3 ст. 551 ЦКУ та ст.233 ГКУ (зменшення судом розміру неустойки).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2018 між Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (покупець) Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" (постачальник) було укладено договір поставки товару № 651(6)18УК (далі - договір).

Постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і сплатити товар на загальну суму 2 573 998,80 грн. з ПДВ (п. 1.1. договору).

Строк поставки товару: листопад - грудень 2018р. (п. 1.2. договору).

Покупець має право зменшити обсяг закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу своїх видатків (п. 1.3. договору).

Вартість за договором - 2 144 999,00 грн. Крім того ПДВ - 428 999,80 грн. Разом з ПДВ - 2 573 998,80 грн. (п. 3.1. договору).

Оплата за поставлений товар здійснюється протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з дати поставки, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 3.2. договору).

Поставка товару відбувається на умовах DDР - м. Енергодар згідно з умовами Інкотермс 2010 (п. 4.1. договору).

Отримувач вантажу - ЗВ ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом» за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133 (склад) (п. 4.2. договору).

Поставка товару відбувається в строк згідно з п. 1.2. (п. 4.3. договору).

Товар, що поставляється, повинен супроводжуватись наступними документами: видатковою накладною - 3 шт; рахунком-фактурою; копією супровідного документу на товар, якщо такий документ передбачено (п. 4.4. договору).

У випадку неналежного виконання або невиконання сторонами зобов`язань за договором сторони несуть майнову відповідальність відповідно до діючого законодавства (п. 7.1. договору).

За порушення зазначених строків постачання або недопоставку товару постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1 % від вартості товару, по якому допущене прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення більш 30 (тридцяти) днів, постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7 % (семи) від вказаної вартості. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобов`язання (п. 7.2. договору).

Сплата неустойки не звільняє винну сторону від виконання договірних зобов`язань (п. 7.3. договору).

Додатки, доповнення, акти і протоколи, складені після укладення цього договору, що доповнюють або змінюють зміст окремих положень цього договору, дійсні за умови підписання їх уповноваженими особами обох сторін договору (п. 10.1. договору).

Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє один рік (п. 11.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору, строк поставки товару: листопад - грудень 2018р.

Позивач зазначає, що передбачений договором товар був поставлений відповідачем у встановлені договором строки частково на загальну суму 1 645 973,88 грн. з ПДВ, згідно з видатковими накладними:

- № ТОВ-002075 від 21.12.2018 на суму 696 194,52 грн. з ПДВ (а.с. 34-36);

- № ТОВ-002076 от 21.12.2018 на суму 693 893,76 грн. з ПДВ (а.с. 37-38);

- № ТОВ-002096 від 29.12.2018 на суму 124 132,80 грн. з ПДВ (а.с. 39);

- № ТОВ-002099 від 29.12.2018 на суму 131 752,80 грн. з ПДВ (а.с. 40).

Згодом, у період з 26.02.2019 по 22.03.2019 відповідач поставив позивачу товар на суму 928 024,92 грн.:

- № ТОВ-000206 від 26.02.2019 на суму 585 969,00 грн. з ПДВ (а.с. 41);

- № ТОВ-000330 від 22.03.2019 на суму 342 055,92 грн. з ПДВ (а.с. 42), тобто із порушенням встановленого договором строку.

Таким чином, як зазначає позивач, загальна вартість товару поставленого із порушенням встановленого договором строку склала 928 024,92 грн.

Враховуючи викладене, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 01.01.2019 по 21.03.2019 у розмірі 60 520,80 грн. та штраф у розмірі 64 961,74 грн.

Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору направив відповідачу претензію № 28-23/1977/230 від 28.01.2019 (а.с. 45-47), в якій вимагав сплатити штрафні санкції та допоставити товар.

Відповідач надав позивачу відповідь на претензію № 1502/4 від 15.02.2019 (а.с. 48), в якій зазначив, що частково не погоджується із вимогою про сплату пені. Адже ситуація з простроченням виникла частково з вини позивача, відповідач діяв добросовісно та доклав усіх можливих у даній ситуації зусиль, щоб виконати свої зобов`язання. Згідно з ч. 3 ст.219 ГК України вищенаведені обставини є підставами для зменшення обсягу відповідальності нашого підприємства. Тому пропонував зафіксувати розмір штрафних санкцій в сумі 10 000,00 грн. Також зазначив, що робить усе можливе, щоб здійснити допоставку до кінця лютого 2019р.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 2823/7311/846 від 04.04.2019 (а.с. 49-52), в якій вимагав сплатити штрафні санкції.

В якості доказу направлення відповідачу вказаної претензії позивач надав до суду описи вкладення (а.с. 53-55).

Відповідно до наданих позивачем копій рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с. 56-58) відповідач отримав вказану претензію 22.04.2019.

Однак, як зазначає позивач, відповідач штрафні санкції не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Доказів поставки товару на суму 928 024,92 грн. у встановлений договором строк відповідач не надав.

Відповідач у відзиві зазначив, що відповідно до п.1.2. договору строк поставки товару: листопад-грудень 2018р. Але фактичний строк, який отримав відповідач для постачання товару, значно скоротився: навіть на дату підписання договору позивачем (27.11.2018) майже увесь листопад 2018р. сплинув. Отже для виконання поставки відповідач мав лише один місяць, замість двох, передбачених умовами договору. А враховуючи фактичне отримання примірника договору лише 21.12.2018 - тільки 11 календарних днів замість 2 місяців, з яких лише 6 робочих та при цьому у період різдвяних і новорічних свят. Товар, який підлягав поставці, складався з 2 255 одиниць продукції 213 позицій (найменувань) загальною вартістю з ПДВ 2 573 998,80 грн. Тобто для підготовки та відвантаження зазначеного обсягу товару потрібен був значний час. Окрім того, відповідач здійснює активну господарську діяльність з торгівлі запчастинами до транспортних засобів, в тому числі у відносинах із позивачем. У вказаний період відповідач здійснював постачання позивачу запчастин до транспортних засобів одночасно по кільком договорам поставки. Таким чином, товар, який підлягав поставці позивачу, був наявний на складі відповідача лише частково, як у зв`язку з великим обсягом, так і внаслідок того, що рух товару по складу відбувається безперервно. Коли відповідач звернувся до своїх контрагентів - постачальників відповідного товару, виявилося, що під кінець року товару на складі контрагентів також не лишилося: наприкінці 2018 року відбувалися активні закупівлі запчастин, ймовірно для поповнення вичерпаних запасів на великих підприємствах, в т.ч. державного сектору економіки. Таким чином, у відповідача не було об`єктивної можливості виконати поставку усього обсягу товару до 31.12.2018 через збіг кількох несприятливих обставин. Тим не менше, відповідач протягом грудня 2018р. все ж відвантажив позивачу більшу частину товару по договору - на суму 1 645 973,88 грн. Дану обставину позивач визнає та підтверджує у позовній заяві. Що стосується решти товару, то відповідач дійсно відвантажив його значно пізніше обумовленого строку поставки. 26.02.2019 - товар на суму 585 969,00 грн., 22.03.2019 - товар на суму 342 055,92 грн. Однак затримка цих постачань стала наслідком саме дефіциту відповідного товару, зумовленого надто активним його скуповуванням наприкінці 2018 - на початку 2019 року. Окрім того, за умовами усіх укладених між позивачем та відповідачем договорів на поставку передбачено відстрочення оплати товару, тривалість якого - від 30 календарних днів до 45 робочих днів від дати поставки. В результаті за період листопада-грудня 2018 року ТОВ «Дніпроавтозапчастини» поставило на користь ДП НАЕК «Енергоатом» загалом по вищезазначеним договорам без попередньої оплати товар на суму 2 898 567,84 грн. Це призвело до суттєвого зменшення операційних коштів і обмеження господарської діяльності ТОВ «Дніпроавтозапчастини» й також ускладнило виконання зобов`язань перед позивачем. Водночас звертає увагу суду на те, що він зобов`язання свої виконав в повному обсязі самостійно. Таким чином, застосування пені та штрафу за порушення строків поставки по договору як засіб забезпечення виконання зобов`язання втратило сенс: зобов`язання було виконано відповідачем добровільно без усіляких санкцій.

Господарський суд зазначає, що здійснення поставок товару відповідачем за іншими договорами жодним чином не стосується предмету даного спору та не впливає на результат вирішення цього спору. Господарський суд наголошує, що ТОВ «Дніпроавтозапчастини» у відзиві послається на обставини, які є звичайними обставинами при веденні господарської діяльності відповідачем, яку він здійснює на свій ризик. Позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні своєї господарської діяльності.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України).

Укладаючи спірний договір, сторони погодили п. 1.2. договору: строк поставки товару: листопад - грудень 2018р.

Додатки, доповнення, акти і протоколи, складені після укладення цього договору, що доповнюють або змінюють зміст окремих положень цього договору, дійсні за умови підписання їх уповноваженими особами обох сторін договору (п. 10.1. договору).

Докази укладення сторонами додаткової угоди, якою б вносились зміни до строків поставки товару за договором в матеріалах справи відсутні.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). (ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Договором передбачено стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені позивача та встановлено, що він виконаний невірно.

Згідно із розрахунком, виконаним судом, до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 60 178,74 грн.

Штраф позивачем розраховано правильно.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 125 140,48 грн., з яких: 60 178,74 грн. - пеня та 64 961,74 грн. - штраф.

Відповідач у своєму відзиві просить суд зменшити розмір заявлених позивачем штрафних санкцій, в результаті чого стягнути з відповідача на користь позивача пеню та штраф у загальній сумі 11 591,92 грн.

Своє клопотання відповідач обґрунтовує тим, що він зобов`язання свої виконав в повному обсязі самостійно. Увесь товар, поставлений відповідачем, позивач прийняв без зауважень щодо кількості, якості та асортименту, наразі вже тривалий час позивач цим товаром користується,не було заявлено жодних рекламацій (претензій з приводу неналежної якості) або гарантійних вимог. У позовній заяві відсутні вказівки на будь-які збитки позивача від несвоєчасної поставки товару, а також не надані докази таких збитків. В даній справі має місце суттєва нерівність сторін у договірних відносинах: договором визначено зобов`язання постачальника поставити товар без жодної передоплати, обумовлено відстрочення оплати 45 календарних днів від дати поставки (тобто фактично безоплатний для покупця товарний кредит на 2 місяці), встановлено відповідальність постачальника за прострочення поставки, але при цьому не передбачено жодної відповідальності покупця за прострочення оплати. Позивач повною мірою використав це нерівне становищем, затримавши оплату товару на тривалий строк та на значні суми, а погасивши свою заборгованість, вирішив стягнути з відповідача штрафні санкції за прострочення поставки. Відзначив, що тривалість прострочення оплати, допущена позивачем, є значно більшою, ніж тривалість прострочення поставки.

Розглянувши подане клопотання, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Дослідивши матеріали справи, оскільки розмір штрафних санкцій не є надмірно великим та відповідачем не надано доказів винятковості випадку для зменшення розміру штрафних санкцій, господарський суд не вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача - 5,19 грн. (0,27 %), на відповідача - 1 915,81 грн. (99,73 %).

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроавтозапчастини" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 98, кв. 195, ідентифікаційний код 36641388) на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ідентифікаційний код ВП 19355964) 125 140,48 грн., з яких: 60 178,74 грн. - пеня та 64 961,74 грн. - штраф, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 915,81 грн., про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.В. Мілєва