ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2019 р. Справа№ 920/667/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Суліма В.В.

Кропивної Л.В.

без повідомлення учасників справи,

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Сумської області від 29.07.2019р. (повний текст складено 31.07.2019р.)

у справі №920/667/19 (суддя Резніченко О.Ю.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Глухівський тепловий район»

про стягнення 27 849 грн. 72 коп.

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення 26 234,19 грн. пені, 1 615,53 грн. 3% річних за неналежне виконання укладеного між сторонами 24.12.2014р. договору постачання природного газу №3278/15-ТЕ-29.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч умовам договору постачання природного газу №3278/15-ТЕ-29 від 24.12.2014р. відповідач розрахувався за поставлений газ на суму 6 430 949,91 грн. з порушенням строків, що є підставою для нарахування пені та 3% річних.

1.3. Відповідач згідно відзиву на позовну заяву заперечив проти позову, посилаючись на погашення заборгованості, а заявлені пеня та 3% річних підлягають списанню в силу приписів ст. 7 Закону України «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. 24.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та Комунальним підприємством «Глухівський тепловий район» (покупець) було укладеного договір №3278/15-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу, за умовами якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

2.2. 31.03.2015р. сторонами укладено Додаткову угоду №1 щодо умов п. 5.2. ст. 5 «Ціна договору».

2.3. 30.07.2015р. сторонами укладено Додаткову угоду №2 щодо умов п. 5.2. ст. 5 «Ціна договору».

2.4. 29.07.2015р. сторонами укладено Додаткову угоду №3 щодо доповнення п. 6.3. ст. 6 «Порядок та умови проведення розрахунків».

2.5. 20.10.2015р. сторонами укладено Додаткову угоду №4 щодо умов п. 5.2. ст. 5 «Ціна договору».

2.6. Додатковою угодою №5 від 25.11.2015р. сторони внесли зміни в ст. 12 Договору.

2.7. Згідно актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р., від 28.02.2015р., від 31.12.2015р., від 30.04.2015р., від 31.10.2015р., від 16.12.2015р., від 31.12.2015р. позивач передав відповідачу природний газ на загальну суму 6 430 949,91 грн.

2.8. Згідно з п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу.

2.9. В порушення умов договору відповідач за отриманий природний газ розрахувався з простроченням платежу, що підтверджується банківською випискою.

2.10. Згідно з п. 7.2. Договору у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду Сумської області від 29.07.2019р. у справі №920/667/19 у задоволенні позову відмовлено.

3.2. Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача нарахованих сум пені та 3% річних, оскільки заборгованість відповідачем була сплачена позивачу до набрання чинності Законом, а саме 17.02.2016р., а статтею 7 Закону України «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, яка погашена до 30.11.2016р. Крім того, зазначена стаття Закону не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а відтак застосування ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є неправомірним.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Відповідач у поданому відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач зазначає, що ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є нормою прямої дії, зокрема не потребується включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 22.09.2019р. на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Сумської області від 29.07.2019р. у справі №920/667/19.

6.3. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2019р. відкрито апеляційне провадження у справі №927/667/19 та призначено до розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Сумської області від 29.07.2019р. у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

7. Джерела права й акти їх застосування

7.1. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

7.2. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

7.3. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

7.4. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

7.5. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

7.6. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

7.7. Відповідно до преамбули Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закону) цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

7.8. Відповідно до ч. 8 п. 1 ст. 1 Закону процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

7.9. Відповідно до п. 1 ст. 7 Закону на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як встановлено судом, за отриманий природний газ згідно актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р., від 28.02.2015р., від 31.12.2015р., від 30.04.2015р., від 31.10.2015р., від 16.12.2015р., від 31.12.2015р. відповідач розрахувався повністю лише 17.02.2016р., що в силу Договору та ЦК України є простроченням платежу, а тому позивачем нараховано 26 234,19 грн. пені та 1 615,53 грн. 3% річних.

8.3. 03.11.2016р. був прийнятий Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», який набрав чинності 30.11.2016р.

8.4. Згідно термінів вказаного Закону, процедура врегулювання заборгованості - це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

8.5. При цьому, учасниками процедури врегулювання заборгованості, як визначено його ст. 1, є підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

8.6. Не включення відповідача до учасників відповідної процедури врегулювання заборгованості, не є підставою стверджувати, що положення такого Закону в частині списання нарахованих процентів, пені та втрат від інфляції не розповсюджуються на нього.

8.7. Відповідно до ч. 3 ст. 7 зазначеного Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

8.8. Як визначено умовами укладеного договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

8.9. Станом на 30.11.2016р. відповідач не має перед позивачем заборгованості за природний газ, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано сторонами, а тому пеня та 3% річних не нараховуються в силу Закону.

8.10. Щодо доводів апелянта про необхідність включення до реєстру, то до заборгованості, що виникла і погашена до набрання чинності відповідним Законом, не можуть бути застосовані передбачені таким Законом правила і вимоги щодо необхідності включення до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а виконання ч. 3 ст. 7 Закону не потребує включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

8.11. Щодо постанови Верховного Суду у справі №908/3211/16, то судом касаційної інстанції було встановлено, що Комунальне підприємство «Токматеплоенергія» було включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання за спожиті енергоносії відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», що підтверджується копією Наказу №142 від 08.06.2017р. про включення до Реєстру. Разом з цим, в постанові відсутній висновок щодо обов`язкової необхідності включення відповідача до реєстру.

8.12. Включення підприємства Відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, для звільнення від нарахування штрафних санкцій, інфляційних втрат, процентів річних, не є обов`язковим. Вказана правова позиція викладена у постановами Верховного Суду від 26.04.2018р. у справі № 910/3945/16, від 02.05.2018р. у справі №920/1060/16 та від 30.07.2019р. № 905/306/18.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. За вказаних обставин, вимоги позивача про стягнення пені та 3% річних задоволенню не підлягають.

9.2. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Сумської області від 29.07.2019р. у справі №920/667/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 29.07.2019 у справі №920/667/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

4. Матеріали справи №920/667/19 повернути до Господарського суду Сумської області.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню відповідно до ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді В.В. Сулім

Л.В. Кропивна