номер провадження справи 35/95/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 Справа № 908/2303/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: головуючий суддя Топчій О.А.,

за участю секретаря судового засідання Авраменко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Концерну «Міські теплові мережі» (юридична адреса - 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, б. 137; фактична адреса - 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, б. 2А)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Авраменко Тетяни Леонідівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення коштів

за участю представників сторін:

від позивача: Гончаров В.І., довіреність № 540/20-19 від 27.05.2019;

від відповідача: Харламов Д.І., ордер ЗП №70614 від 07.10.2019.

СУТЬ СПОРУ:

27.08.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну "Міські теплові мережі" до відповідача Фізичної особи-підприємця Авраменко Тетяни Леонідівни про стягнення заборгованості в сумі 54574,57 грн., інфляційних втрат у розмірі 11344,04 грн, 3% річних у сумі 3307,91 грн.

27.08.2019 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Топчій О.А.

Ухвалою суду від 29.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2303/19, присвоєно справі номер провадження №35/95/19. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні 08.10.2019.

Ухвалою суду від 08.10.2019 розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження відкладено на 22.10.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Концерн здійснював постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове приміщення № LVII, LVIII по вул. Мала, буд. 3, місто Запоріжжя , загальною площею 116,5 кв.м, яке згідно договору оренди № 158/13 від 29.09.2014 р. передано ФОП Авраменко Тетяні Леонідівні в оренду. На час вирішення спору Концерном «МТМ» та ФОП Авраменко Т. Л . договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді не укладено з вини відповідача.

З метою недопущення порушення прав інших споживачів, Концерн, не дивлячись на відсутність укладеного договору, здійснював відпуск теплової енергії з початку опалювального сезону 2015-2016, 2017-2018 та 2018-2019 років відповідно до рішень про початок та закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжі. Як стверджує позивач, ним було відпущено теплову енергію відповідачу у період з лютого 2015 року по квітень 2016 року, з жовтня 2016 року по березень 2017 року, з листопада 2017 року по квітень 2018 року, з листопада 2018 року по квітень 2019 року на загальну суму 54 574,57 грн., що підтверджується рахунками та актами приймання-передачі теплової енергії.

Представник позивача в судовому засіданні 22.10.2019 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, що надійшов на адресу суду 13.09.2019. в обґрунтування заперечень посилається на те, що 03.09.2019 керівником ОСББ «Мала, 3» спільно з ФОП Авраменко Т.Л. було проведено огляд теплових мереж нежитлового приміщення, що орендується ФОП Авраменко Т .Л ., про що складено відповідний акт. Актом встановлено, що трубопровід опалення подачі тепла приміщенню, орендованого відповідачкою, має окреме коло опалення з сусіднім цокольним приміщенням і знаходиться у підвальному приміщенні цього будинку. Тобто система опалення цокольного нежитлового приміщення, яке орендує ФОП Авраменко Т.Л. , не входить до системи центрального опалення житлової частини будинку №3 по вул. Мала в м. Запоріжжі .

Крім того, тепло не подавалося до зазначеного приміщення, так як всі відводи подачі тепла сусіднього приміщення (вищевказаного кола) і частина відводів орендованого ФОП Авраменко мають видимий розрив і заглушені зварюванням.

За викладених обставин просить відмовити в задоволенні позову.

Крім того, у відзиві викладено заяву про застування строку позовної давності.

08.10.2019 позивачем надано відповідь на відзив, в якому позивач посилається на п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ 03.10.2007 №1198. До відповіді додано розрахунок теплового навантаження №4143/09 від 14.08.2015 та акти обстеження приміщення від 20.01.2015 і 25.03.2015. Також у відповіді позивач зазначив, що фотографії руйнувань, додані до відзиву, не можуть бути підставою для звільнення від оплати за опалення приміщення, оскільки невідомо, чи є ці фотографії відображенням системи опалення саме в приміщенні, яке орендується відповідачем, акт від 03.09.2019 складений без участі представника позивача.

22.10.2019 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач зазначив, що Господарським судом Запорізької області розглядалася справа №908/2788/16 за позовом Концерну «МТМ» до відповідача ФОП Авраменко Т. Л. про стягнення заборгованості, який ухвалою від 26.12.2016 залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України. В рамках цієї справи судом були досліджені акти обстеження приміщення від 20.01.2015 та 25.03.2015, а також розрахунок теплового навантаження на опалення від 14.08.2015 №4143/09.

При цьому в зазначеній ухвалі позивачеві роз`яснено, що він має право звернутися до суду з тією ж вимогою після усунення обставин, які стали підставою залишення позову без розгляду. Однак позивачем у справі №9082303/19 надано ті ж самі документи, тобто жодним чином не усунуто обставин, що стали підставою для залишення позову у справі №908/2788/16 без розгляду.

Також 22.10.2019 від представника відповідача надійшла заява про визнання недостовірними доказами актів обстеження приміщення від 20.01.2015 та 25.03.2015, оскільки позивачем внесено виправлення, змінивши прізвище Абраменко на Авраменко .

В судому засіданні 22.10.2019 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 5 днів.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме, програмно - апаратного комплексу "Оберіг".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

Несплата відповідачем вартості спожитої теплової енергії стала підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав та законних інтересів та стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про теплопостачання", Правилами користування тепловою енергією, та іншими нормативно-правовими актами України.

Виходячи зі змісту ст. 2 Закону України "Про теплопостачання", він регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом за режимами споживання теплової енергії, безпечною експлуатацією теплоенергетичного обладнання та безпечним виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форм власності.

Теплогенеруюча організація - суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію; Теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії (ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", надалі - Закону). Таким є позивач у справі.

Відповідно до Закону України "Про природні монополії" Концерн "Міські теплові мережі" відноситься до суб`єктів природної монополії.

Основним предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії, розподіл теплової енергії для підігріву житла і побутових потреб населення, підприємств, організацій і її збут.

Як монополіст такої природної монополії, відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", Концерн не може відмовити у наданні послуг з постачання теплової енергії за наявності технічної можливості.

Відповідно до Законів України "Про теплопостачання" та Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 теплова енергія може споживатись лише на підставі договору.

Статтею 24 Закону визначено, що одним з основних обов`язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно з ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У статті 179 Господарського кодексу України закріплено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язковим для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

29.09.2014 між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради - орендодавець, МКП «Основаніє» - балансоутримувач та ФОП Авраменко Т.Л. укладено договір №158/13 оренди нежитлового приміщення.

За умовами п. 1.1. договору орендар прийняв у строкове платне користування комунальне майно - нежитлові приміщення № LVII, LVIII цокольного поверху (літ. А-9) загальною площею 116,5 кв.м. в будинку №3 по вул . Малій.

Відповідно до додаткової угоди від 09.10.2018 строк дії договору продовжено до 28.08.2019.

В позовній заяві Концерн «МТМ» зазначає, що позивачем було відпущено теплову енергію відповідачеві за період: з лютого 2015 року по квітень 2016 року, з жовтня 2016 року по березень 2017 року, з листопада 2017 року по квітень 2018 року, з листопада 2018 року по квітень 2019 року на загальну суму 54 574,57 грн.

При цьому позивач зазначає, що договір купівлі-продажу теплової енергії сторонами не укладався. Позивач звертався до відповідача з відповідною пропозицією (лист №3987/09-3 від 30.06.2016), однак відповідачем відповіді не надано та договір не укладено.

Також позивач зазначив, що з метою недопущення порушення прав інших мешканців житлового будинку в частині отримання належних послуг з централізованого опалення, позивач здійснював відпуск теплової енергії в опалювальні сезони 2015-2016, 2017-2018, 2018-2019 років відповідно до рішень про початок та закінчення опалювальних сезонів у м. Запоріжжі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем до матеріалів справи доказів звернення позивача до відповідача з пропозицією укласти договір купівлі-продажу теплової енергії не надано. Лист №3987/09-3 від 30.06.2016, на який позивач посилається та який позивачем додано до позовної заяви, не містить пропозиції щодо укладення договору. Натомість в ньому зазначено про надсилання на адресу відповідача рахунків, актів приймання-передачі теплової енергії по особовому рахунку № 101566 за період з 01 лютого 2015 року по 01 червня 2016 року, а також викладено вимогу сплатити заборгованість у розмірі 13 497,67 грн.

На підтвердження надання відповідачеві теплової енергії за період з лютого 2015 року по квітень 2016 року, з жовтня 2016 року по березень 2017 року, з листопада 2017 року по квітень 2018 року, з листопада 2018 року по квітень 2019 року позивачем надано акти приймання-передачі теплової енергії, які не містять підпису споживача, а також відповідні рахунки. При цьому доказів надсилання зазначених актів та рахунків на адресу відповідача не надано.

15.08.2019 позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу №1114/09 від 13.08.2019 про сплату заборгованості у розмірі 54 574,57 грн.

Відповіді на вимогу не надано, заборгованість не погашена.

Відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 0,3.10.2007 №1198, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

В обґрунтування розрахунку теплового навантаження приміщення відповідача позивач посилається на Розрахунок теплового навантаження на опалення №4143/09 від 14.08.2015, виконаного техніком ТІ И. Е. Машошиною .

Також позивачем надано Акти обстеження приміщення від 20.01.2015 та від 25.03.2015.

Як визначено ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарський, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом, Господарським судом Запорізької області розглядалася справа №908/2788/16 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до відповідача ФОП Авраменко Т.Л. про стягнення 13 497,67 грн вартості спожитої в період з лютого 2015 року по квітень 2015 року, з жовтня 2015 року по квітень 2016 року.

Ухвалою суду від 26.12.2016 позов залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Як зазначено в ухвалі суду, «В ході розгляду справи судом з`ясовано, що позивач здійснював постачання теплової енергії в гарячій воді в нежитлове приміщення № LVII, LVIII по вул. Мала, буд. 3, місто Запоріжжя , загальною площею 116,5 кв.м, яке згідно договору оренди № 158/13 від 29.09.2014 р. передано фізичній особі-підприємцю Авраменко Тетяні Леонідівні в оренду (орендодавцем за договором є Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, балансоутримувачем - міське комунальне підприємство "Основаніє"). На час вирішення спору концерном "Міські теплові мережі" та фізичною особою-підприємцем Авраменко Тетяною Леонідівною договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді не укладено. Позивачем в якості доказу наміру підписати зазначений договір надано копію листа від 16.12.2015 р. № 5994/09-3 щодо направлення на адресу відповідача двох примірників підписаного і відповідним чином оформленого договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 101566 від 01.10.2015 р. з проханням розглянути та підписати і один примірник договору повернути на адресу філії концерну "МТМ" Ленінського району. Однак, концерн "Міські теплові мережі", не дивлячись на відсутність укладеного договору, здійснював відпуск теплової енергії з початку опалювального сезону 2014-2015 років, 2015-2016 років відповідно до рішень про початок та закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжі. Як стверджує позивач, ним було відпущено теплову енергію відповідачу у період з лютого 2015 р. по квітень 2015 р., з жовтня 2015 р. по квітень 2016 р. на загальну суму 13497,67 грн., що підтверджується рахунками та актами приймання-передачі теплової енергії, надісланими на адресу відповідача. Станом на 01.10.2016 р. за відповідачем значиться заборгованість за спожиту теплову енергію 13497,67 грн.

З наданих позивачем копій актів обстеження нежитлового приміщення від 20.01.2015 р. та 25.03.2015 р. вбачається, що обстеження нежитлового приміщення по вул. Мала, 3 , здійснювалось представниками тепломережі, абонент (споживач) фізична особа Абраменко Т. відмовилась від підписання зазначених актів, у розділі припис зазначено: укласти договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді з ФК "МТМ" Ленінського району.

Як зазначено у письмових поясненнях позивача, наданих 26.12.2016 р., на підставі акту обстеження спірного приміщення ФОП Авраменко Т.Л. від 25.03.2015 р. було виконано новий розрахунок теплового навантаження на опалення від 14.08.2015 р. № 4143/09 (арк. с. 21-24). Також позивачем зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не підлягають обов`язковій експертизі проекти будівництва об`єктів І-ІІІ категорій складності, тому розрахунок теплового навантаження виконаний на підставі кваліфікаційного сертифіката Серії АР № 002408 від 14.08.2012 р.

Суд зазначає, що посилання позивача ч. 3 ст. 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" жодним чином не відноситься до обставин даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок теплового навантаження на опалення від 14.08.2015 р. № 4143/09 щодо Авраменко Т.Л. , вул. Мала, 3 , виконано техніком концерну "Міські теплові мережі" Машошиною І.Е. , яка також проводила обстеження приміщення згідно акту обстеження спірного приміщення від 25.03.2015 р.

Позивачем на вимогу суду надано копію ліцензії серії АВ № 516827, видану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області концерну "Міські теплові мережі", строк дії якої з 21.06.2010 р. по 21.06.2015 р.

Згідно наданих матеріалів можна зробити висновок, що на час виконання розрахунку теплового навантаження на опалення від 14.08.2015 р. № 4143/09 строк дії ліцензії позивача вже скінчився, отже цей розрахунок теплового навантаження суд не розцінює як належний та достатній доказ при розрахунку вартості спожитої теплової енергії.

Крім того, суд зазначає, що акти обстеження від 20.01.2015 р. та 25.03.2015 р. нежитлового приміщення № LVII, LVIII по вул. Мала, буд. 3, місто Запоріжжя, загальною площею 116,5 кв.м, складено відносно споживача фізичної особи Абраменко Т. , тоді як відповідачем у справі є ФОП Авраменко Т.Л .

Ухвалою суду від 19.12.2016 р. розгляд справи відкладався та у судове засідання викликано представника (спеціаліста) ФК "Міські теплові мережі" Дніпровського району для дачі пояснень з питань, що виникли під час розгляду справи, зокрема, щодо складання зазначених вище актів обстеження відносно споживача Абраменко Т. та виконання розрахунку теплового навантаження. На виклик суду представник (спеціаліст) ФК "Міські теплові мережі" Дніпровського району не з`явився, представником позивача, що приймає участь у справі, суду надано пояснювальну записку від імені інженера Литвин Г.Ю. , техніка Машошиної І.Е. , техніка Демиденко А.Л. , в якій зазначено, що в січні 2015 року, комісією у складі зазначених осіб проведено обстеження нежитлового приміщення № LVII, LVIII цокольного поверху ( літ . А-9) по вул. Мала, буд. 3 , що належить Авраменко Т.Л. , в акті ними помилково вказано прізвище споживача Абраменко . Інших пояснень з питань, що виникли в ході розгляду справи суду не надано.

Згідно п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 р. № 1198 розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

З урахуванням викладеного, вбачається, що достатніх доказів на підтвердження розрахунку теплового навантаження, який необхідний для визначення вартості теплової енергії, спожитої відповідачем у спірному періоді, а також обґрунтованих пояснень з приводу цього, позивачем не надано.»

Ухвала набрала законної сили 26.12.2016.

Крім того, в ухвалі від 26.12.2016 судом роз`яснено право позивача звернутися до суду після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду.

27.08.2019 позивач знову звернувся до суду з позовом до ФОП Авраменко Т.Л. про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в період з лютого 2015 року по квітень 2016 року, з жовтня 2016 року по березень 2017 року, з листопада 2017 року по квітень 2018 року, з листопада 2018 року по квітень 2019 року на загальну суму 54 574,57 грн.

При цьому, як вже зазначалося, на підтвердження позовних вимог позивачем надано Розрахунок теплового навантаження на опалення №4143/09 від 14.08.2015, виконаного техніком ТІ И. Е. Машошиною , а також Акти обстеження приміщення від 20.01.2015 та від 25.03.2015, тобто ті ж самі документи, які були предметом дослідження у справі №908/2788/16.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в наданій суду копії Акту обстеження приміщення від 25.03.2015 прізвище Абраменко виправлено на Авраменко .

Також позивачем надано акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період, які не підписані відповідачем, доказів надсилання відповідачеві зазначених актів та рахунків на оплату позивачем не надано.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з приписами ст.ст. 74, 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі для своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином не доведені, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому, при оцінці наданих позивачем доказів, судом враховано заяву представника ФОП Авраменко Т.Л. про визнання акту огляду приміщення від 25.03.2016 недостовірним доказом. В той же час, судом встановлено, що до акту від 20.01.2015 виправлення не вносилися.

Крім того, за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності (за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення) лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі.

Згідно з п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки судом не встановлено порушення прав позивача та наявності підстав для стягнення коштів, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. На підставі викладеного, питання про застосування строків позовної давності, про що заявлено відповідачем в своїй заяві, судом не розглядалося.

Також судом не прийнято до уваги Акт обстеження теплових мереж нежитлового приміщення, що орендується ФОП Авраменко Т. Л. , оскільки даний акт складено без участі представників Концерну «Міські теплові мережі».

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову Концерну «Міські теплові мережі» до Фізичної особи-підприємця Авраменко Тетяни Леонідівни про стягнення коштів відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25 жовтня 2019 року.

Суддя О.А. Топчій