СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2019 р. Справа № 922/2163/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І.В.;

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 (вх.№2807Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.08.2019 (повний текст ухвали підписано 14.08.2019 суддею Погореловою О.В. у приміщенні господарського суду Харківської області) у справі №922/2163/17

за результатами розгляду заяви фізичної особи ОСОБА_2 про збільшення розміру позовних вимог та заяви про забезпечення позову у справі

за позовом фізичної особи ОСОБА_2 , м.Харків,

до 1.фізичної особи ОСОБА_1 ,

м.Харків, 2 .Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат-К", м.Харків,

про визнання недійсним рішення загальних зборів та стягнення 1000000,00 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.08.2019 поновлено провадження у справі №922/2163/17 для розгляду заяв позивача про збільшення розміру позовних вимог та забезпечення позову. Прийнято заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог від 13.08.2019 (вх.№19466). Задоволено заяву позивача про забезпечення позову від 13.08.2019 (вх.№19484). Вжито заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, у межах суми позовних вимог - 1000000,00 грн (один мільйон гривень), що належать ОСОБА_1 . Стягувачем за цією ухвалою є позивач. Боржником за цією ухвалою є перший відповідач. Дана ухвала відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом, який набирає чинності з моменту його прийняття, тобто, з 14.08.2019, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років, тобто, до 15.08.2022. Провадження у справі №922/2163/17 зупинено до повернення з Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат-К", .

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд з урахуванням предмету позову, а також з огляду на реалізацію нерухомого майна відповідача, на яке накладено заборону ухвалою господарського суду Харківської області від 01.08.2017, дійшов висновку про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

ОСОБА_1 із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, подав до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить відкрити апеляційне провадження і зупинити виконання ухвали господарського суду Харківської області у справі №922/2163/17 від 14.08.2019 у частині вжиття заходів до забезпечення позову до розгляду апеляційної скарги по суті; скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 14.08.2019 у справі №922/2163/17 у частині вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у межах суми позовних вимог - 1000000,00 (один мільйон гривень), що належать ОСОБА_1 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заявник апеляційної скарги вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною у частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 у розмірі одного мільйона гривень. Зазначає, що спірна ухвала позбавила відповідача коштів на існування та утримання сім`ї, оскільки значних доходів та заощаджень апелянт не має. Питання зустрічного забезпечення спірною ухвалою не визначено. Посилаючись на ст.61 Конституції України, заявник вважає, що відповідальність за відсутність прибутку та дивідендів повинна нести виключно юридична особа - ТОВ «Фрегат-К», а не фізична особа-учасник ТОВ «Фрегат-К». Відповідальність апелянта не встановлена жодним установчим документом та законом. Також апелянт зазначає, що Вищим господарським судом України у даній справі у постанові від 07.11.2017 зазначено, що матеріали справи не містять доказів, на підставі яких можна зробити висновок про наявність шкоди, обґрунтованість розміру шкоди -300000,00 грн. Як стверджує заявник, позивач без жодних обґрунтувань заявив про стягнення шкоди у розмірі 1000000,00 грн. Крім того, майно апелянта вже арештовано ухвалою про забезпечення позову у даній справі, апелянтом не здійснено жодних дій щодо її невиконання, тому підстав для винесення спірної ухвали, створених з боку першого відповідача, немає. При цьому суд першої інстанції, без встановлення вини апелянта, без вироку у кримінальній справі, без обґрунтування розміру шкоди неспіврозмірно позбавив апелянта коштів на існування. Позивачем перша ухвала у справі про забезпечення позову не була реалізована за халатністю позивача, внаслідок чого не внесено до реєстру дані про заборону на відчуження майна апелянта, отже, відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 поновлено ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.08.2019 у справі №922/2163/17. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.08.2019 у справі №922/2163/17. Відмовлено у зупиненні дії ухвали господарського суду Харківської області у справі №922/2163/17 від 14.08.2019 у частині вжиття заходів до забезпечення позову до розгляду апеляційної скарги по суті. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 10.10.2019 о 12:15 годині. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 27.09.2019 для подання письмових заяв, клопотань тощо. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 10.07.2019 апелянт вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Позивач та другий відповідач у судове засідання, не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується матеріалами справи.

З огляду на те, що апеляційне провадження у даній справі відкрито 16.09.2019, у відповідності до ст.273 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення позову сплив.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом та у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 3 статті 273 цього Кодексу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).

Ураховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду апеляційної скарги та вирішення даного спору, зважаючи на відсутність передбачених частиною 11 ст.270 Господарського процесуального кодексу України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням вимог пункту 2 ст.273 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про закінчення апеляційного розгляду справи у даному судовому засіданні за відсутності представників інших учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника апеляційної скарги, з`ясувавши обставини справи та, перевіривши їх доказами у межах, встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила таке.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.06.2017 порушено провадження у справі №922/2163/17 за позовом фізичної особи ОСОБА_2 до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення збитків у спорі з корпоративних відносин.

30.06.2017 позивач звернувся до господарського суду Харківської області з заявою про забезпечення позову, яку задоволено ухвалою суду від 30.06.2017, зокрема, накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 на праві власності, а саме: - автобус Богдан А091, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , № держ. реєстрації НОМЕР_2 ; - автобус Богдан А091, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_3 , № держ. реєстрації НОМЕР_4 ; - автобус Богдан А091, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_5 , держ. реєстрації НОМЕР_6 ; - автобус Богдан А091, 2004 року випуску, №шасі НОМЕР_7 , № держ. реєстрації НОМЕР_8 ; - автобус Богдан А091, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_9 , № держ . реєстрації НОМЕР_11 ; - земельна ділянка, кадастровий номер :00:003:0124, площа (га) 0,6938, за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на підставі дублікату договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Наталією Петрівною від 13.06.2017 №1507; - нежитлові будівлі: "Г-1"; "Б-1"; приміщення XIV, XV, XVI у будівлі "Б1-1", "Б3-1", "Н-2", "Н1"; "пд" за адресою Харківська область, Харківський район, с.Комунар, вулиця Миру, будинок 10-А, належать на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Анохіною В.М. від 20.11.2007 №2713. Стягувачем за цією ухвалою є - фізична особа ОСОБА_2 , боржником за цією ухвалою є - фізична особа ОСОБА_1 . Дана ухвала відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом, який набирає чинності з моменту його прийняття, тобто, з 30.06.2017, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років, тобто, до 01.07.2020.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 у справі №922/2163/17, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 07.11.2017, апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу господарського суду Харківської області від 30.06.2017 у справі №922/2163/17 скасовано. У задоволенні заяви фізичної особи ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, на належить ОСОБА_1 на праві власності, відмовлено.

01.08.2017 позивач подав до господарського суду Харківської області заяву (вх.№24676) про забезпечення позову, яка задоволена ухвалою суду від 01.08.2017, зокрема, накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 на праві власності, а саме: - автобус Богдан А091, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , №держ. реєстрації НОМЕР_2 ; - автобус Богдан А091, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_3 , № держ. реєстрації НОМЕР_4 ; - автобус Богдан А091, 2004 року випуску, №шасі НОМЕР_5 , держ. реєстрації НОМЕР_6 ; - автобус Богдан А091, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_7 , № держ. реєстрації НОМЕР_8 ; - автобус Богдан А091, 2004року випуску, № шасі НОМЕР_9 , № держ . реєстрації НОМЕР_11 ; - земельна ділянка, кадастровий номер :00:003:0124, площа (га) 0,6938, за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на підставі дублікату договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Наталією Петрівною від 13.06.2017 №1507; - нежитлові будівлі: "Г-1"; "Б-1"; приміщення XIV, XV, XVI в будівлі "Б1-1", "Б3-1", "Н-2", "Н1"; "пд" за адресою Харківська область, Харківський район, с.Комунар, вулиця Миру, будинок 10-А, належать на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Анохіною В.М. від 20.11.2007 №2713. Стягувачем за цією ухвалою є фізична особа ОСОБА_2 , боржником за цією ухвалою є фізична особа ОСОБА_1 .

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 01.08.2017 у справі №922/2163/17- залишено без змін.

13.09.2017 позивач звернувся до місцевого господарського суду з заявою (вх.№29651) про зміну предмету позову у справі, в якій просив визнати недійсним з моменту прийняття рішення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Фрегат-К» від 15.09.2016. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитки у розмірі 300000,00 грн. Судові витрати покласти на ОСОБА_1 .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.09.2017, зокрема, прийнято заяву позивача про зміну предмету позову та продовжено розгляд справи з її урахуванням. Клопотання позивача про залучення до участі у справі іншого відповідача задоволено. Залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрегат-К".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.02.2018 провадження у справі зупинено до повернення з Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрегат-К".

Провадження у справі перебуває на стадії підготовчого провадження.

13.08.2019 позивач звернулась до господарського суду Харківської області із заявою (вх.№19466) про збільшення розміру позовних вимог, в якій просила суд поновити провадження у справі для розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог та збільшити розмір позовних вимог у частині стягнення грошових коштів із ОСОБА_1 з 300000,00 грн до 1000000,00 грн.

Також 13.08.2019 до господарського суду Харківської області від позивача надійшла спірна заява про забезпечення позову (вх.№19484), в якій просить суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 у межах суми стягнення.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, з огляду на те, що нерухоме майно відповідача було реалізовано під час накладеного ухвалою господарського суду Харківської області від 01.08.2017 арешту, а тому задовольнив заяву позивача про забезпечення позову.

При цьому, як свідчать матеріали справи, першим відповідачем у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку не надано відзиву або будь-яких інших заперечень ані до позовної заяви від 29.06.2017, ані на заяву про зміну предмету позову від 13.09.2017, ані на заяву про збільшення розміру позовних вимог від 13.08.2019, ані на оспорювану заяву про забезпечення позовних вимог від 13.08.2019.

За змістом частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Приписами ст.3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Частинами 1-4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

За приписами ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями частини 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до частин 1, 2 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З аналізу зазначених положень закону убачається, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Проте особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову є обов`язковим.

У ході вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому у силу положень частини 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Звертаючись до господарського суду Харківської області з заявою про забезпечення позову у корпоративному спорі, позивач вказувала, що ухвалою суду у даній справі від 01.08.2017 задоволено заяву позивача про забезпечення позову, накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 на праві власності, а саме: 5 автобусів, земельну ділянку та нежитлові будівлі нежитлові будівлі: "Г-1"; "Б- 1"; приміщення XIV, XV, XVI в будівлі "Б1-Г, "БЗ-1", "Н-2", "Н1"; "пд" за адресою: АДРЕСА_2 , що належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Анохіною В.М. від 20.11.2007 №2713. Проте, як стало відомо позивачу, у межах виконавчого провадження ВП №56215704, яке перебуває у провадженні Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного управління юстиції у Харківській області, вищезазначене нерухоме майно 15.07.2019 реалізовано з прилюдних торгів, не зважаючи на арешт цього майна, накладеного ухвалою суду від 01.08.2017. Кошти у розмірі 2439270,00 грн від реалізації майна боржника надійшли на депозитний рахунок виконавчої служби, в рамках виконавчого провадження державним виконавцем здійснено перерахування коштів на рахунок стягувача 300573,22 грн, у результаті чого залишок на депозитному рахунку становить 751451,06 грн, і буде перерахований державним виконавцем на рахунок ОСОБА_1 . Посилаючись на ст.136, 137, 138 Господарського процесуального кодексу України, заявник вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом арешту грошових коштів, що належать ОСОБА_1 , у межах суми стягнення, сприятиме запобіганню порушення прав позивача, а у разі задоволення позову, забезпечить можливість виконання рішення суду.

14.08.2019 до господарського суду Харківської області від позивача надійшла заява (вх.№19562) про зустрічне забезпечення, в якій зазначає, що, хоча матеріали справи не свідчать про можливість спричинення відповідачам збитків у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову, з метою попередження такої імовірності та дотримання балансу інтересів учасників судового процесу, позивач як фізична особа, зважаючи на об`єктивну неможливість внести грошові кошти в межах суми стягнення на депозитний рахунок суду, пропонує як захід зустрічного забезпечення надати суду у визначений судом строк на розгляд гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на суму стягнення. Розгляд заяви про забезпечення позову позивач просив проводити з урахуванням даної заяви та прийняти зустрічне забезпечення, запропоноване позивачем.

Як зазначалося вище, ухвалою господарського суду Харківської області від 01.08.2017, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.09.2017, заява ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволена. Накладено арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , зокрема, нежитлові будівлі: "Г-1"; "Б-1"; приміщення XIV, XV, XVI в будівлі "Б1-1", "Б3-1", "Н-2", "Н1"; "пд" за адресою Харківська область, Харківський район, с. Комунар, вулиця Миру, будинок 10-А, на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Анохіною В.М. від 20.11.2007 №2713 (далі- спірні нежитлові приміщення).

З матеріалів справи убачається, що на примусовому виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження ВП №56215704 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 300573,22 грн. Під час примусового виконання ВП №56215704 було виявлено, арештовано та передано на реалізацію, зокрема, спірне нерухоме майно боржника. За результатами проведених 15.07.2019 ДП "СЕТАМ" електронних торгів арештованого майна боржника сформований протокол проведення електронних торгів №419434. На підставі протоколу проведення електронних торгів №419434 переможцю торгів виданий акт про реалізацію предмета іпотеки №56215704 від 31.07.2019 (а.с.265-280, том 1).

Зазначене підтверджує, що майно, на яке чинною ухвалою господарського суду Харківської області від 01.08.2017 у даній справі накладено арешт, дійсно реалізоване виконавцем на електронних торгах 15.07.2019.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення. Частиною 3 ст.137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися або погіршитися на момент виконання рішення. Досить обґрунтованими для забезпечення позову є підтверджені доказами фактичні обставини, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

У силу положень ст.129-1 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини 1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Оскільки ОСОБА_1 був обізнаний про винесення господарським судом у цій справі ухвали від 01.08.2017, тому мав сприяти встановленню дійсних об`єктивних обставин щодо наявності арешту під час виконавчих дій у ВП №56215704. Отже, колегія суддів не може взяти до уваги як обґрунтоване твердження апелянта про те, що останнім не вчинено жодних дій щодо невиконання ухвали господарського суду Харківської області від 01.08.2017, якою накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 . Також така поведінка першого відповідача дає підстави вважати, що він може допустити ухилення від виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

У позовній заяві (з урахуванням змін позову) позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що перший відповідач як один із засновників ТОВ «Фрегат-К» 15.09.2016 провів спірні загальні збори учасників товариства з порушенням норм чинного законодавства та положень Статуту товариства, призначивши керівником, підписантом товариства ОСОБА_4 та підписантом з 19.09.2016 ОСОБА_5 , надавши згоду вказаним особам на укладення останнім низки договорів, контрактів, правочинів, ціна яких перевищує 1000000,00 грн. З волі ОСОБА_1 зазначеними особами були укладені договори без погодження рішенням загальних зборів засновників товариства, що порушує пункт 8.3 Статуту ТОВ «Фрегат-К». Позивач не була повідомлена належним чином про позачергові загальні збори учасників товариства, призначені на 15.09.2016, не брала участь у цих зборах, відповідно не підписувала протокол №2 від 15.09.2016. Результатом таких неправомірних дій ОСОБА_1 , на думку позивача, стала неможливість товариства розрахуватися по боргах, що призвело до збитковості ТОВ «Фрегат-К» та наявності чисельних виконавчих проваджень. Окрім того, позивач свої вимоги щодо стягнення збитків з ОСОБА_1 обґрунтовує ст.22, 1066 Цивільного кодексу України та пов`язує їх з порушенням співзасновником обов`язків щодо обов`язкового узгодження тих питань з управління товариством, які передбачають таке узгодження, зокрема: щодо призначення керівника товариства, надання згоди на укладення договорів, контрактів, правочинів.

При цьому колегія суддів зазначає, що обґрунтованість та законність зазначених у позові вимог, у тому числі щодо відповідальності співзасновників перед товариством, буде предметом дослідження у суді першої інстанції під час прийняття судового рішення.

Твердження апелянта про те, що суд касаційної інстанції у своїй постанові від 07.11.2017 у даній справі зазначив про необґрунтованість заявленої до стягнення шкоди у розмірі 300000,00 грн, колегія суддів вважає помилковими, оскільки на час розгляду апеляційної скарги нові вимоги, з урахуванням відповідної заяви, якою не лише збільшені вимоги з 300000,00 грн до 1000000,00 грн, а і змінено предмет позову, зокрема, про визнання недійсними з моменту прийняття рішення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Фрегат-К» від 15.09.2016, судом першої інстанції по суті не розглянуті. А тому доводи апелянта про необґрунтованість та не доведеність позивачем збільшених позовних вимог є передчасними, оскільки судом першої інстанції не надавалась правова оцінка позивним вимогам з урахуванням їх збільшення.

Щодо твердження апелянта про винесення спірної ухвали судом першої інстанції без встановлення вини апелянта, без вироку у кримінальній справі колегія суддів зазначає, що заявлені вимоги про забезпечення позову у порядку ст.136, 137 Господарського процесуального кодексу України, якими визначено підстави та заходи для забезпечення позову, не передбачають встановлення вини або наявності вироку у кримінальному провадженні, а тому такі доводи апелянта не є обґрунтованими.

Посилання апелянта на позбавлення його коштів на існування спростовується матеріалами справи, які містять відомості про наявне у першого відповідача майна (принаймні п`ять автобусів), які можуть бути застосовані для отримання прибутку від їх використання, доказів неможливості такого використання майна, що знаходиться у власності апелянта, суду не надано, як і не надано жодних заперечень з цього приводу у суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти, що належать першому відповідачу і знаходяться у нього, не входить до переліку заходів забезпечення позову, які не допускаються у спорах, що виникають з корпоративних відносин, встановлених частиною 5 ст.137 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, у відповідності до вимог частини 10 ст.137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову не порушують прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства, оскільки згідно зі Статутом ТОВ «Фрегат-К» (у редакції 2013 року) засновниками (учасниками) товариства є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Дослідивши усі наявні у матеріалах справи докази, встановивши факт реалізації майна відповідача на електронних торгах під час накладеної заборони ухвалою господарського суду Харківської області від 01.08.2017, урахувавши, що зазначені позивачем доводи в обґрунтування заяви про забезпечення позову пов`язані з предметом позову, оскільки є очевидним існування небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, тому з метою реального та ефективного виконання судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача, місцевий господарський суд правомірно на підставі статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України задовольнив заяву позивача про забезпечення позову.

Згідно із частиною 6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частинами 1 та 4 ст.141 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Заявник, звертаючись із заявою про забезпечення позову, зазначав, що пропонує здійснити зустрічне забезпечення шляхом надання суду у визначений судом строк на розгляд гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на суму стягнення.

З урахуванням відсутності у місцевого господарського суду інформації з приводу можливих збитків відповідачів у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зустрічного забезпечення. Разом з тим, відповідачі не були позбавлені права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду в порядку та протягом строків, встановлених ст.141 Господарського процесуального кодексу України.

Вищезазначеним спростовуються доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не вирішив питання зустрічного забезпечення.

Оскільки ухвала господарського суду Харківської області від 14.08.2019 у справі №922/2163/17 першим відповідачем оскаржується у частині вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, а суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.269 Господарського процесуального кодексу України обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, колегією суддів не переглядається правомірність вирішення інших процесуальних питань господарським судом в ухвалі, що оскаржується.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі, винесена ним ухвала є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги судова колегія не убачає.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено і норми процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, що у відповідності до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали господарського суду Харківської області від 14.08.2019 у справі №922/2163/17 - без змін.

Судові витрати відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 14.08.2019 у справі №922/2163/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.10.2019.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова