ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року Справа № 924/196/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Гудак А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Городоцької міської ради на рішення господарського суду Хмельницької області від 05.07.2019р. у справі №924/196/19, ухвалене суддею Танасюк О.Є., повний текст рішення складено 16.07.2019 р.

за позовом Городоцької міської ради Хмельницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Поділля"

про стягнення збитків у розмірі 86 443 грн., з яких 79 644,84 грн. - основний борг, 1 302,67 грн. - 3% річних, 5 495,49 грн. інфляційні втрати.

Городоцька міська рада Хмельницької області звернулася до господарського суду Хмельницької області про стягнення збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки площею 1,4126 га, у розмірі 86 443 грн., з яких 79 644,84 грн. - основний борг, 1 302,67 грн. - 3% річних, 5 495,49 грн. інфляційні втрати.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що рішенням сесії Городоцької міської ради №35 від 13.07.2016р. відповідно до клопотання ТОВ «Автотранс-Поділля» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачу та вирішено надано ТОВ «Автотранс-Поділля» в оренду для розміщення та експлуатації будівель та споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій терміном на 5 років з орендної платою 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок в рік з врахуванням коефіцієнта інфляції. Повідомляє, що право користування на вказану земельну ділянку відповідно до норм чинного земельного законодавства не оформлено, договір оренди не укладено, відповідач не вносить орендну плату за користування земельною ділянкою комунальної власності.

Зазначає, що розмір збитків, заподіяних відповідачем позивачу за фактичне використання земельної ділянки без оформлення прав на неї становить 79644,84 грн., що підтверджується актом №1 від 27.03.2018р., затвердженим розпорядженням Городоцької райдержадміністрації №362/2018-р від 27.06.2018р.

Крім того, посилаючись на прострочення відповідачем грошового зобов`язання, також заявлено до стягнення 3% річних та інфляційні втрати за період з 28.08.2016р. по 19.02.2018р.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 05.07.2019 р. у справі №924/196/19 у позові Городоцької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Поділля" про стягнення збитків у розмірі 86 443 грн., з яких 79 644,84 грн. - основний борг, 1 302,67 грн. - 3% річних, 5 495,49 грн. інфляційні втрати - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Городоцька міська рада звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення господарського суду Хмельницької області від 05.07.2019 р. у справі №924/196/19.

Скаржник в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що рішення господарського суду Хмельницької області ухвалене 05.07.2019 р. по справі №924/196/19 є незаконним та не обгрунтованим, що полягає у порушенні норм процесуального права, а саме враховані заперечення, надані представником відповідача з порушенням ст.42, ст.165 та ст.178 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи по суті та вирішені спору на підставі матеріалів, наданих після закриття підготовчого провадження, що є порушенням ст. 194 ГПК України, позбавлені можливості позивача надати відповідь на відзив (порушення статей 166, 178 ГПК України), необ`єктивне дослідження наявних у справі доказів, що полягає у безпідставному встановлені факту розміщення нерухомого майна відповідача за адресою: Хмельницька АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 вул.Станційна 3-Д, без відсутності доказів, які б це підтверджували (порушення ст.86 та ст.210 ГПКУ), врахування акту від 22.05.2019 року, дата складання якого виходить за межі позовних вимог, як аргументу, який є не обгрунтованим (порушення ч.4 ст. 238 ГПКУ), відсутності у рішенні інформації про відхилення та мотиви відхилення доказів, наданих позивачем та його представником (порушення п.2 ч.4 ст. 238 ГПКУ), та неправильному визначені відповідно до встановлених судом обставин правовідносин.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 серпня 2019 року у справі №924/196/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Городоцької міської ради на рішення господарського суду Хмельницької області 05.07.19р. у справі №924/196/19 та запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Поділля" у строк до 09.09.2019 р. надати до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу та докази його (доданих до нього документів) надсилання відповідачу, в порядку ст.263 ГПК України.

10.09.2019 р. на адресу апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Поділля" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач стверджує, що суд першої інстанції у повній мірі дослідив докази та встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

04.10.2019 р. від Городоцької міської ради на адресу апеляційного господарського суду надійшла відповідь на відзив, в яких позивач стверджує, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Поділля" не спростував тверджень та аргументів апелянта, стосовно незаконності та необґрунтованості рішення господарського суду Хмельницької області від 05.07.2019 р. по справі №924/196/19, тому просить рішення господарського суду Хмельницької області від 05.07.2019 р. у справі №924/196/19 скасувати.

Відповідно до ч.10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч.13 ст.8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи ( абзац 2 частина 10 статті 270 ГПК України).

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Городоцької міської ради на рішення господарського суду Хмельницької області 05.07.2019р. у справі №924/196/19 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Північно західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Поділля" з 20.03.2012р. на праві приватної спільної часткової власності перебуває 1/25 цілісного майнового комплексу, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №159792339 від 16.03.2019р.

Рішенням Городоцької міської ради Хмельницької області №35 від 13.07.2016р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ "Автотранс-Поділля" в м. Городок по вул. Станційна, 3Д, площею 1,4126 га із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення та експлуатації будівель та споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, для наступної передачі в оренду терміном на 5 років з орендної платою 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок в рік з врахуванням коефіцієнта інфляції. Даним рішенням зобов`язано ТОВ "Автотранс-Поділля", після реєстрації земельної ділянки, у 45-денний термін укласти договір оренди земельної ділянки з його подальшою реєстрацією у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

27.03.2018р. відбулося засідання комісії по визначенню розміру збитків власникам землі та землекористувачам, за результатами якого складено протокол №17/1. У протоколі зазначено, що згідно розрахунку, наданого відділом екології та земельних ресурсів виконавчого комітету Городоцької міської ради, розмір збитків, заподіяних Городоцькій міській раді ТОВ "Автотранс-Поділля" за 28.08.2016р. по 19.02.2018р. становить 59077,92 грн. Присутній на засіданні комісії директор ТОВ "Автотранс-Поділля" пояснив, що не проти відшкодувати завдані збитки, але для товариства це не підйомна сума, тому просить встановити розстрочку терміном на 1 рік. Начальник відділу екології та земельних ресурсів виконавчого комітету Городоцької міської ради не заперечував проти надання розстрочки по сплаті збитків, але зазначив, що терміни потребують уточнення з міським головою. За результатами розгляду питання прийнято рішення: ТОВ "Автотранс-Поділля" не пізніше одного місяця після затвердження акту про визначення розміру збитків за фактичне використання земельної ділянки без оформлення прав на неї укласти договір про добровільне відшкодування збитків з Городоцькою міською радою в розмірі 59077,93 грн. за період з 28.08.2016р. по 19.02.2018р.

Акт про визначення розміру збитків за тимчасове зайняття земельної ділянки №1 від 27.03.2018р. затверджений розпорядженням Городоцької райдержадміністрації №362/2018-р від 27.06.2018р. Даним розпорядженням зобов`язано ТОВ "Автотранс-Поділля" у термін не пізніше одного місяця після отримання акту про визначення розміру збитків за тимчасове невикористання земельної ділянки відшкодувати Городоцькій міській раді збитки в сумі 79644,00 грн.

Згідно довідки фінансового відділу виконавчого комітету Городоцької міської ради №1221 від 16.02.2019р. станом на 01.02.2019р. до міського бюджету коштів за шкоду, що заподіяна на земельних ділянках комунальної власності, які не надані у користування та не передані у власність, внаслідок їх самовільного зайняття від ТОВ "Автотранс-Поділля" не надходило.

Наявність нерухомого майна на спірній земельній ділянці підтверджується даними публічної кадастрової карти України.

Позивач посилаючись на те, що відповідач використовує земельну ділянку площею 1,4126 кв. по вул АДРЕСА_3 без правовстановлюючих документів, звернувся з позовом про стягнення з ТОВ "Автотранс-Поділля" збитків в сумі 86443, з яких: 79644,84 грн. - основний борг; 1302,67 - 3% річних; 5495,49 грн. - інфляційні втрати.

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні оскаржуваного рішення, апеляційний суд вважає, що скарга позивача безпідставна та не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

2. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 5 ст. 126 ЗК України, встановлено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Статтею 377 ЦК України, в редакції на момент набуття відповідачем права власності на об`єкт нерухомості передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з частинами 1, 5 ст. 120 ЗК України (в редакції на момент набуття відповідачем права власності на об`єкт нерухомості) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

3. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Юридичне оформлення права на земельну ділянку залежить від волевиявлення особи, яка набуває таке право на зазначених вище підставах. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України, не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. З огляду на приписи статті 182, ч.2 ст.331, ст.657 ЦК України, набувач нерухомого майна вправі вимагати оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю, з моменту державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2012р. відповідач набув право приватної спільної часткової власності на 1/25 цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням Городоцької міської ради Хмельницької області №35 від 13.07.2016р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ "Автотранс-Поділля" в м.Городок по вул. Станційна, 3Д, площею 1,4126 га із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення та експлуатації будівель та споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, для наступної передачі в оренду терміном на 5 років з орендної платою 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок в рік з врахуванням коефіцієнта інфляції. Даним рішенням зобов`язано ТОВ "Автотранс-Поділля", після реєстрації земельної ділянки, у 45-денний термін укласти договір оренди земельної ділянки з його подальшою реєстрацією у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що на момент розгляду справи, договір оренди земельної ділянки, на якій розташована нерухомість, що належать відповідачу на праві приватної спільної часткової власності, сторонами не укладено.

В акті обстеження земельної ділянки від 13.12.2017р. комісією було встановлено, що ТОВ "Автотранс-Поділля" використовує земельну ділянку в АДРЕСА_3 Д, площею 1,4126 га для обслуговування власних об`єктів нерухомого майна, гаражів, складування металобрухту та ремонту автотранспорту.

22.05.2019р. комісією по здійсненню самоврядного контролю за використанням та охороною земель на території Городоцької міської ради у складі комісії першого заступника міського голови Літвінчука С.М., секретаря комісії в.о. начальника відділу екології та земельних ресурсів Стригло О.В., та членів комісії: депутата Городоцької міської ради Бех П ОСОБА_1 М., начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Мацьохи В.Л., головного спеціаліста санітарно-екологічного інспектора відділу екології і земельних ресурсів Шморгала В.В., головного спеціаліста відділу екології і земельних ресурсів Бамбулі ОСОБА_2 О., у присутності керівника ТОВ «Автотранс-Поділля» ОСОБА_3 було проведено обстеження земельної ділянки комунальної власності (кадастровий номер :13:005:0033) площею 1,4126 га з метою встановлення факту її використання ТОВ «Автотранс-Поділля», за результатами якого складено акт обстеження та використання земельної ділянки. В результаті обстеження встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_3 має цільове призначення - для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, на момент огляду фактично використовується 1,0 га землі. В акті обстеження міститься план-схема земельної ділянки, з якої вбачається на ній розміщене нерухоме майно.

Колегія суддів звертає увагу на те, що нерухоме майно ТОВ „Автотранс-Поділля знаходиться за адресою: м.Городок, вул.Станційна, 3А (адреса згідно витягу з Державного реєстру), при цьому фактично для його обслуговування та експлуатації використовується земельна ділянка площею 1,0 га по АДРЕСА_4 , оскільки згідно даних публічної кадастрової карти місце розташування земельної ділянки та нерухомого майна співпадає.

Наявність нерухомого майна на спірній земельній ділянці підтверджується даними публічної кадастрової карти України.

Таким чином, вище наведене спростовує твердження позивача про те, що по вул. Станційна, 3Д відсутнє нерухоме майно відповідача.

Позивач, посилаючись на відсутність оформленого права користування ТОВ «Автотранс-Поділля» на спірну земельну ділянку, вважає наявними правові підстави для стягнення з відповідача збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки площею 1,4126 га за період з 28.08.2016р. по 19.02.2018р. в розмірі 79644,84 грн., який розрахований в акті визначення розміру збитків за тимчасове зайняття земельної ділянки №1 від 27.03.2018р. затвердженому розпорядженням Городоцької райдержадміністрації №362/2018-р від 27.06.2018р.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 цього Кодексу власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом указаних приписів Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України, відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, фактичний вступ відповідачем у володіння у користування спірною земельною ділянкою стався в результаті дій, які є правомірними, а саме для обслуговування нежитлової будівлі.

Отже, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, не мають ознак делікту- цивільного правопорушення, обов`язковою складовою якого є неправомірна поведінка особи, дії якої призвели до негативних наслідків.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 року у справі № 6-3090цс15).

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 року у справі № 6-88цс13).

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Зі змісту глави 15, статей 120, 125 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), та з урахуванням положень статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Внаслідок користування земельною ділянкою під нерухомістю без оформлення правовстановлюючих документів відповідач без наявності правових підстав зберіг у себе майно - кошти, які мали бути сплачені в якості орендної плати та підлягають поверненню власнику землі на підставі статті 1212 ЦК України, положення якої застосовуються у тому числі і до вимог про відшкодування шкоди особою, яка зберегла у себе майно за рахунок іншої особи.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, постанові Верховного Суду від 13.02.2019р. №922/392/18.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач дійшов помилкового висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин з відповідачем норм матеріального права про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, адже підставами позову у даній справі, з урахуванням практики Верховного Суду у подібних правовідносинах, мали би бути обставини безпідставного збереження відповідачем майна (коштів) за рахунок позивача, а саме використання земельної ділянки без укладання договору оренди.

Враховуючи вищевикладені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, стосовно того, що позивачем неправильно визначено підстави позову (які суд не може самостійно змінити), з огляду на те, що спірні правовідносини не відносяться до деліктних, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у позові з підстав необгрунтованості (що не позбавляє права позивача на звернення до суду щодо можливого стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у порядку, визначеному положеннями глави 83 ЦК України, за наявності для цього передбачених законом підстав).

4. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Таким чином, у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін. Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Городоцької міської ради на рішення господарського суду Хмельницької області від 05.07.2019р. у справі №924/196/19 - залишити без задоволення, рішення господарського суду Хмельницької області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/196/19 повернути господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "22" жовтня 2019 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Гудак А.В.