ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"21" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/3069/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф., розглянувши заяву (вх. №3145/19 від 16.10.2019р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмонтажхімзахист" до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Південьенергосервіс" про видачу судового наказу.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрмонтажхімзахист" звернулось до господарського суду із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південьенергосервіс" про видачу судового наказу про стягнення із боржника заборгованості у розмірі 50 000,00 грн., та пені у розмірі 28 750, 00 грн.

Подану до господарського суду заяву про видачу судового наказу Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрмонтажхімзахист" обґрунтовує, тим, що між ТОВ "Укрмонтажхімзахист" (Замовник) та ТОВ "Південьенергосервіс" (Підрядник) укладено договір № Ум-29/5/19 від 29.05.2019 р., за яким за дорученням Замовника, Підрядник зобов`язувався виконати роботи з гідроізоляції покрівлі. За умовами Договору Замовник здійснює передоплату у розмірі 100% від загальної вартості Договору, що становить 50 000 грн. (з ПДВ), а Підрядник на протязі 3 (трьох) днів після отримання передоплати приступає до виконання робіт (п. 4.1.) та виконує їх протягом 15 робочих днів (п. 4.2.). 29.05.2019 р. ТОВ "Укрмонтажхімзахист" на розрахунковий рахунок ТОВ "Південьенергосервіс" було сплачено суму у розмірі 50 000 грн. (з ПДВ), що підтверджується платіжним дорученням № 552 АТ КБ "Приватбанк". Таким чином, на протязі 3-х днів від дати здійснення оплати, а саме у крайній строк з 01.06.2019 р., Підрядник мав би приступити до виконання робіт за Договором та виконати їх протягом 15 робочих днів, тобто у строк до 21.06.2019 р. Як зазначає заявник, на протязі 3-х днів від дати здійснення оплати, Підрядник не приступив до виконання робіт та до теперішнього часу не виконує роботи передбачені Договором, чим порушив умови Договору, а саме п. 4.1, тап.4.2. ТОВ "Укрмонтажхімзахист" листом № 8/09 від 27.08.2019 р. з вимогою про повернення сплачених грошових коштів, внаслідок невиконання договору, вже інформувало та попереджало ТОВ "Південьенергосервіс" про те, що при неповернені грошових коштів у визначений строк, ТОВ "Укрмонтажхімзахист" вимушене буде звернутись до суду для стягнення сплачених грошових коштів із урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних. Відтак, як вказує заявник, ТОВ "Південьенергосервіс" не повернуло грошові кошти основного боргу у розмірі 50 000,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрмонтажхімзахист" зазначає, що договір № Ум-29/5/19 від 29.05.2019 р. у строк з 21.06.2019 р. є таким, що розірвано в односторонньому порядку, у зв`язку з невиконанням ТОВ "Південьенергосервіс" власних зобов`язань за Договором, чим порушено права ТОВ "Укрмонтажхімзахист".

Також, ТОВ "Укрмонтажхімзахист" вимагало поновити порушені права від ТОВ "Південьенергосервіс" шляхом повернення грошових коштів у сумі 50 000 грн. у строк до 02.09.2019 р. та Інформувало про нарахування 0,5% пені (починаючи з 22.06.2019р.) у зв`язку з невиконанням цього, але боржник грошових коштів досі не повернув.

Розрахунок пені

Період з 22.06.2019 р по 15.10.2019 р. враховує 115 календарних днів.

Сума боргу 50 000 грн.

Сума пені = (сума боргу х Кіл-ть прострочених днів 0,5%) /100

Сума пені = (50 000 х 115 х 0,5%) 100 = 28 750,00 грн.

Сума боргу з урахуванням пені складає 78 750,00 грн. (50 000 + 28 750,00 = 78 750,00 грн.)

До заяви про видачу судового наказу додано: копію договору підряду №Ум-29/5/19 від 29.05.2019р.; копія платіжного доручення №552 від 29.05.2019р. про оплату послуг за договором №Ум-29/5/19 від 29.05.2019р.; копія вимоги щодо повернення сплачених грошових коштів, внаслідок невиконання договору №8/09 від 27.08.2019р.; копія угоди про надання правової допомоги №26/08-19 від 26.09.2019р.; копія посвідчення адвоката від 21.01.2015р.; оригінал ордеру №285530 від 26.08.2019р., оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру №21/08 від 26.08.2019р.; чек щодо оплати послуг поштового зв`язку від 16.10.2019р.; розрахунок суми винагороди за надану правовову допомогу;

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за вимогою про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. та пені у розмірі 28 750, 00 грн.,, з огляду на наступне.

Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК) визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 ГПК України).

Частина 1 ст. 12 ГПК України визначає, що Господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Проте, заявником - ТОВ "Укрмонтажхімзахист" крім суми грошової заборгованості за договором № Ум-29/5/19 від 29.05.2019 р., у розмірі 50 000,00 грн., було також заявлено вимоги про стягнення пені у розмірі 28 750,00 грн.,

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З вищевикладеного вбачається, що наказне провадження передбачає можливість стягнення неоспорюваної заборгованості, за заявою особи, якій належить право вимоги про стягнення неоспорюваної грошової заборгованості за письмовими договорами, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Таким чином, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов`язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов`язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором.

Відтак, пеня не є заборгованістю за договором, а являється штрафною санкцією, вимоги про сплату пені у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань.

У свою чергу, стягнення з ТОВ "Південьенергосервіс" витрат на правову допомогу за укладеним між ТОВ "Укрмонтажхімзахист" та адвокатом Юрасовим М.С. договором про надання правової допомоги № 26/08-19 від 26.09.2019р. суперечить самій суті наказного провадження, оскільки договір не є укладеним між заявником та боржником, а також не є неоспорюваною заборгованістю.

Таким чином, нормами процесуального закону не передбачено стягнення з боржника у наказному провадженні сум, які відмінні від неоспорюваної заборгованості та витрат зі сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, що вбачається з наступного.

Частиною 1 ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною першою ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якими відповідно до приписів ч. 2 ст. 161 ГПК України є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У свою чергу, відповідно до приписів ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, розділ ІІ Господарського процесуального кодексу України не передбачає подання будь-якої заяви по суті спору, що унеможливлює подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

Стаття 126 ГПК України визначає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частина 1 ст. 13 ГПК України визначає, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Проте, враховуючи порядок здійснення судочинства у наказному провадженні, виходячи з приписів означених норм, у боржника відсутня можливість доведення неспівмірності витрат, заявлених до стягнення заявником, що суперечить приписам ч. 1 ст. 13 ГПК України.

Також, частина 4 ст. 129 ГПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного в сукупності, процесуальний закон не передбачає розподілу будь-яких судових витрат, окрім судового збору в порядку здійснення судочинства у наказному провадженні, що свідчить про те, що заявлена заявником вимога не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України унормовано, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За приписами ч. 3 ст. 152 ГПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Приймаючи до уваги вищевикладене та необхідність розгляду вимог про стягнення пені, окремо у позовному провадженні, з дослідженням та перевіркою судом нарахованих сум, підстав таких нарахувань, періодів, тощо, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмонтажхімзахист" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Південьенергосервіс" про видачу судового наказу в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. та пені у розмірі 28 750, 00 грн.,задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 150, п.3 ч.1, ч.2 ст.152, ч. 1 ст. 148, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрмонтажхімзахист" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Південьенергосервіс" в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. та пені у розмірі 28 750, 00 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя С.Ф. Гут