РІШЕННЯ

18 жовтня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/323/17-г/11

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.

при секретарі судового засідання Кобель О.В.

Розглянувши матеріали справи

за позовом: Тернопільського обласного центру зайнятості вул.Текстильна,1б, м.Тернопіль,46002

до відповідача: Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області вул. Валова, 11, м.Тернопіль, Тернопільської області

про стягнення 22 446,88 грн. виплаченого матеріального забезпечення /допомоги по безробіттю/.

За участі представників:

Позивача: Сеник О.І;

Відповідача: ОСОБА_1 О.Ю.

Суть справи: Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття м. Київ в особі Виконавчої дирекції Чортківського районного центру зайнятості вул. Хічія, 1, м. Чортків, Тернопільської області звернувся до господарського суду з позовом до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області вул. Валова, 11, м.Тернопіль про cтягнення виплаченого матеріального забезпечення (допомоги по безробіттю) в сумі 22 446,88 грн.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 26 травня 2017 року порушено провадження по справі, розгляд справи призначено на 13 червня 2017 року.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 16 червня 2019 року зупинено провадження у справі № 921/323/17-г/11 до закінчення перегляду в касаційному порядку Вищим господарським судом постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2017р. по справі № 876/9619/16.

20.08.2019 року від позивача по справі поступило клопотання про поновлення провадження у справі, в якому зазначено, що обставини, які слугували підставою для зупинення провадження у справі, усунуті, відтак просить суд поновити провадження у справі №921/323/17-г/11.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21 серпня 2019 року поновлено провадження у справі № 921/323/17-г/11. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження на 18 вересня 2019 року об 14 год. 00 хв..

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 21.08.2019 здійснено заміну позивача в особі Чортківського районного центру зайнятості його правонаступником - Тернопільським обласним центром зайнятості вул.Текстильна,1б, м.Тернопіль,46002. , р/р 1001 ГУДКСУ в Тернопільській області, код банку 838012.

Ухвалою суду 18.09.2019 відкладено підготовче засідання на 01 жовтня 2019 року об 12 год. 30 хв.. Запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду: відповідачу: відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; заяви з процесуальних питань (при наявності); позивачу: відповідь на відзив (у разі отримання відзиву), оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких вона ґрунтується, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до неї доказів відповідачу; заяви з процесуальних питань (при наявності).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 01 жовтня 2019 року відкладено підготовче засідання на 18 жовтня 2019 року об 12 год. 00 хв.

02 жовтня 2019 на адресу господарського суду надійшов відзив на позов №09/3019 від 04.10.2019 Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому відповідач звертає увагу на те, що ОСОБА_2 був обізнаний в тому, що він зареєстрований в Центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, в ході судового розгляду за його позовом про, зокрема, стягнення середньомісячного грошового забезпечення за вимушений прогул, не повідомив суд про отримання ним допомоги по безробіттю, хоча зобов`язаний був це зробити, оскільки дане замовчування призвело до подвійного стягнення з ГУНП державних коштів. Наголошує, що згідно абзацу другого пункту 32 Постанови пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами трудових спорів №6 від 06.11.1992 року при присуджені оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. У разі неврахування в оплаті за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю, ця сума коштів для поновленого на роботі працівника є переплатою, встановлення зазначеної обставини має істотне значення для вирішення спору, (правова позиція Верховного суду України від 19.01.2016 року у справі № 21-3834а15). Отже, вважає, що ОСОБА_2 порушуючи свої обов`язки визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття ввів в оману суд, приховавши факт отримання допомоги з центру зайнятості, внаслідок чого при присудженні судом оплати за час вимушеного прогулу не було враховано виплаченої допомоги по безробіттю, що надає можливість подвійного стягнення з державного бюджету, а саме одночасної виплати допомоги по безробіттю та виплати за вимушений прогул, своїми діями колишній поліцейський має намір незаконно збагатитися за рахунок двох державних організацій, отримуючи подвійний заробіток (допомогу по безробіттю та компенсацію грошового забезпечення за час вимушеного прогулу), що не передбачено жодним нормативним документом і приводить до безпідставних виплат з державного бюджету за однією і тією ж обставиною. Заявлена до стягнення сума була виплачена позивачем добровільно, а саме виплачена як допомога по безробіттю у зв`язку з наданням ОСОБА_2 статусу безробітного, що свідчить про відсутність матеріальної шкоди, завданої відповідачем позивачу та відсутність підстав для стягнення з відповідача шкоди у вигляді коштів, перерахованих третій особі. Таким чином, вважає що у разі можливого задоволення позовних вимог з ГУНП в Тернопільській області може бути подвійно стягнуто кошти за період вимушеного прогулу ОСОБА_2 з 07.12.2016 року по 16.03.2017 року.

07 жовтня 2019 на адресу господарського суду надійшла відповідь на відзив №330/27/07-2019 від 30.09.2019 Тернопільського обласного центру зайнятості в якому позивач зазначає що стягнення грошових коштів за вимушений прогул та стягнення виплаченого забезпечення в силу Закону не є одним і тим же видом юридичної відповідальності. Адже, допомога по безробіттю, стягнення якої є предметом даного позову, виплачена Тернопільським обласним центром зайнятості гр. ОСОБА_2 за рахунок коштів Фонду, підлягає відшкодуванню відповідачем в порядку, встановленому ст. 34, ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а виплати, здійснені Відповідачем гр. ОСОБА_2 на підставі рішення суду в порядку ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, є сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тобто види юридичної відповідальності відповідача перед позивачем та перед гр. ОСОБА_2 , є різними, що не суперечить приписам ст.61 Конституції України. Пред`явлення гр. ОСОБА_2 позову до суду про поновлення його на роботі, не позбавляло останнього права на отримання допомоги по безробіттю до моменту поновлення на роботі за рішенням суду, а тому не звільняє відповідача від обов`язку компенсувати вартість фактично здійснених особі соціальних виплат на підставі ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" за період з моменту реєстрації особи як безробітної та до зняття з обліку внаслідок поновлення його на роботі.

Зазначає, що відповідачеві слід було під час розгляду справи про поновлення на роботі та стягнення заробітку під час вимушеного прогулу заявляти клопотання про зменшення розміру середнього заробітку на суму отриманої працівником допомоги по безробіття, оскільки її отримання впливає на визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Частина 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не передбачає підстав чи можливостей зменшити суму виплаченої безробітному допомоги по безробіттю, яка підлягає відшкодуванню роботодавцем у разі поновлення працівника на роботі за рішенням суду, в тому числі, і на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу.

Представник позивача в судовому засіданні 18 жовтня 2019 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задоволити.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши доводи представника позивача та заперечення представника відповідача судом встановлено наступне.

04.10.2016 р. Наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за № 224 о/с "По особовому складу" звільнено зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 (через службову невідповідність) Закону України "Про Національну поліцію" підполковника поліції, заступника начальника відділу поліції начальника сектору Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Присунька Василя Ігоровича з 04.10.2016 р.

30.11.2016 року ОСОБА_2 звернувся із заявою у Чортківський районний центр зайнятості про надання статусу безробітного.

Відповідно до статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" 30.11.2016 р. ОСОБА_2 був зареєстрований у Чортківському районному центрі зайнятості згідно персональної картки № НОМЕР_1 та отримав статус безробітного.

Наказом Збаразького районного центру зайнятості від 07.12.2016 року за №НТ161207 ОСОБА_2 призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі та відповідно до якого розпочато виплату допомоги по безробіттю.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що центром зайнятості надавались послуги у сприянні його працевлаштування та за період з 07.12.2016 р. по 29.03.2017 р. виплачено матеріальне забезпечення по безробіттю у розмірі 22 446,88 грн.

10.10.2016 р. ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії №6 Головного управління Національне поліції в Тернопільський області; визнання протиправним та скасування наказу по особовому складу Головного управління Національне поліції в Тернопільський області № 224 о/с від 04.10.2016 року та поновлення на роботі.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року апеляційну скаргу задоволено; постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року скасовано; визнано протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції від 04.10.2016 № 224; поновлено на роботі полковника поліції ОСОБА_3 Василя Ігоровича , заступника начальника відділу поліції-начальника сектору Чортківського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області з 05.10.2016р ; стягнено з Головного управління Національної поліції на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.10.2016 по 16.03.2017 року 42 127,53 грн. . Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року постанову апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року залишено без змін.

Згідно наказу Чортківського РЦЗ № НТ170404 від 04.04.2017р. припинено реєстрацію безробітного ОСОБА_2 у зв`язку із поновленням зареєстрованого на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили та припинено виплату допомоги по безробіттю.

Відповідно до наказу Управління Національної поліції в Тернопільській області № 76 о/с від 30.03.2017 р., на виконання рішення суду ОСОБА_2 було поновлено на роботі з 05.10.2016 р. (з дати звільнення).

Окрім того, враховуючи наведені вищі обставини, Чортківським РЦЗ видано наказ № 170404 від 04.04.2016 р., зокрема, про повернення із роботодавця (відповідача у справі) коштів за надані соціальні послуги та матеріального забезпечення, виплачених у вигляді допомоги по безробіттю за період з 07.12.2016 р. по 29.03.2017 р. ОСОБА_2 у зв`язку із його поновленням на роботі за рішенням суду.

З метою врегулювання спору щодо повернення виплачених коштів у вигляді допомоги по безробіттю 19.04.2017 р. позивачем було направлено відповідачу претензію № 06/676 від 14.04.2017р. про стягнення виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) безробітному ОСОБА_2 в сумі 22 446 грн. 88 коп. (належним чином засвідчені копії претензії та повідомлення про вручення поштового відправлення від 19.04.2017 р. з відміткою про вручення його відповідачу 22.04.2017 р. знаходяться в матеріалах справи).

Вказану претензію відповідач залишив без відповіді та задоволення (докази на підтвердження протилежного судом не здобуто, а відповідачем не подано).

Як стверджує позивач, відповідач не повернув виплачене забезпечення допомогу по безробіттю ОСОБА_2 у розмірі 22 446 грн. 88 коп., що стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття

У відповідності ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" одним із видів такого забезпечення за Законом, зокрема, є: допомога по безробіттю.

Згідно п. 8 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Як визначається в ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається особі працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи, з першого дня реєстрації у центрі зайнятості на підставі заяви.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", п. 37 підп. 1 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 Центр зайнятості припиняє реєстрацію особи як безробітної та виплату їй допомоги по безробіттю, зокрема, з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Повернення виплачених безробітному коштів здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 34 та ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", згідно яких передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Функції виконавчої дирекції Фонду виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, а саме: Державна служба зайнятості України через її територіальні органи, яким є Тернопільський обласний центр зайнятості.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" до роботодавців, зокрема, належать: установи утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, та які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно із п.п. 6, 7 "Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним", затвердженого 13.02.2009 року Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України №60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України №7-1, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

В ході розгляду справи судом встановлено, що Чортківським районним центром зайнятості здійснено виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_2 за період з 18.11.2016 р. по 02.01.2017 р. в розмірі 22 446,88 грн., що підтверджується:

довідкою Чортківського районного центру зайнятості від 12.04.2017 р. № 05/665; витягом з відомості № 281 від 30.12.2016 року та платіжним дорученням № 17 від 06.01.2017 року ; витягом з відомості № 2 від 11.01.2017 року та платіжним дорученням № 24 від 16.01.2017р.; витягом з відомості № 16 від 02.02.2017 року та платіжним дорученням № 73 від 03.02.2017 року; витягом з відомості № 29 від 20.02.2017 року та платіжним дорученням № 129 від 22.02.2017 року; витягом з відомості № 2 від 11.01.2017р. та платіжним дорученням № 24 від 16.01.2017 року; витягом з відомості № 41 від 17.03.2017 року та платіжним дорученням № 196 від 21.03.2017р. ., витягом з відомості № 47 від 20.03.2017 року та платіжним дорученням № 203 від 22.03.2017 року, витягом з відомості № 59 від 10.04.2017 року та платіжним дорученням № 250 від 12.04.2017 року (належним чином засвідчені копії розрахункових листків знаходяться в матеріалах справи).

Відповідач до матеріалів справи не надав контррозрахунку до розрахунків позивача та не спростував ні поясненнями, ні нормами чинного законодавства, ні письмовими доказами сам порядок нарахування сум виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_2 .

У пункті 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

ОСОБА_2 наказом Головного управління Національної поліції у Тернопільській області від 03.01.2017 р. за № 1 о/с поновлено на посаді з 02.11.2016 року.

Суд вважає за необхідне зазначити, що за ознаками використання праці та оформлення трудових відносин, відповідач підпадає під визначення роботодавця незаконно звільненого працівника, а, відтак, в силу частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" зобов`язаний нести за це матеріальну відповідальність (грошове зобов`язання).

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Твердження відповідача, викладені у відзиві № 330/27/02-2019 на позов про те, що згідно Постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року від 16.03.2017 року у справі № 819/1256/16 стягнуто з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 42 127,53 грн., а тому у випадку стягнення з відповідача у даній справі виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) в сумі 22 446 грн. 88 коп. відбудеться подвійне стягнення, судом не приймається до уваги з огляду на наступне:

- згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року у справі № 6-511цс16 при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, оскільки Законом не передбачено будь-яких підстав для його зменшення;

-згідно абзацу другого пункту 32 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 6 від 06.11.1992 року з наступними змінами та доповненнями при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час;

- у разі неврахування в оплаті за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю, ця сума коштів для поновленого на роботі працівника є переплатою; встановлення зазначеної обставини має істотне значення для вирішення спору (аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 19.01.2016 р. у справі № 21-3834а15); таким чином, врахування в оплаті за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю є прерогативою суду, який розглядав спір про поновлення на роботі.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено письмовими доказами ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог.

А відтак, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та письмовими доказами, не суперечать нормам чинного законодавства та підлягають до задоволення.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України " Про Судовий збір (в редакції чинній на час подання позову) органи Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються.

Таким чином, позивач звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч.2 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору..

Відповідач не звільнений від сплати судового збору, а відтак, суд вважає, що слід стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в доход державного бюджету України 1600 грн судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123,129, 210,237,238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області вул. Валова, 11, м.Тернопіль, Тернопільської області, ідентифікаційний код 40108720 на користь Тернопільського обласного центру зайнятості, вул.Текстильна,1б, м.Тернопіль,46002. , р/р 1001 ГУДКСУ в Тернопільській області, код банку 838012 22 446,88 грн. (двадцять дві тисячі чотириста сорок шість гривень 88 копійок) виплаченого матеріального забезпечення /допомоги по безробіттю.

3. Стягнути з Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області вул. Валова, 11, м.Тернопіль, Тернопільської області, ідентифікаційний код 40108720 в дохід Державного бюджету (Отримувач коштів: УК у м.Тернополі/м.Тернопіль/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ - 37977726), банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача - UA6083008, код класифікації доходів бюджету - 22030101) - 1600 грн. 00 коп. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок ) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення підписано 24.10.2019.

Суддя А.М. Сидорук