ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/15696/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Браславець Ю.Ю.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 03.10.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал авто груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 (повний текст рішення складено 29.05.2019)

у справі №910/15696/18 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал авто груп"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення №26-р/тк від 26.09.2018

В судовому засіданні 03.10.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженерал авто груп" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення №26-р/тк від 26.09.2018.

Позов обґрунтований тим, що рішення №26-р/тк від 26.09.2018 є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №910/15696/18 в позові відмовлено.

Рішення мотивовано недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач 31.05.2019 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове про задоволення позову, визнати недійсним та скасувати Рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №26-р/тк від 26.09.2018 у справі №24-26.13/52-18.

Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судом норм матеріального (п. 5 ч. 1 ст. 7, п. 5 ч. 2 ст. 7, п. 6 ч. 1 ст. ст. 16, 22, 221 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», п.п. 13, 14 ст. 50, ст. 63 Закону України «Про захист економічної конкуренції») та процесуального права.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі:

- суд неправильно тлумачить та застосовує Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», який не підлягає застосуванню та судом не застосовано Закон України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та «Перелік органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», який підлягав застосуванню у даній справі для даних правовідносин;

- відповідач порушив норми ст.ст. 7, 16, 22 Закону України «Про захист економічної конкуренції», вимагаючи надання інформації згідно вимоги державного уповноваженого Антимонопольного комітету України про надання інформації від 19.01.2018 №24-29/06-788 (вимога 1) та на вимогу Голови комітету про надання інформації від 01.03.2018 №24-29.3/01-2552 (Вимога 2);

- Антимонопольний комітет України не мав законних підстав для того, щоб вимагати від ТОВ "Дженерал авто груп" надання інформації, що стало порушенням Комітетом норм матеріального права;

- Вимога - 1 не є Вимогою у розумінні ст.ст. 7, 16, 17, 22, 221 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», а є повідомленням про необхідність надання інформації саме на Вимогу 1 від 19.01.2018 №24-29/06-789 з нагадуванням переліку питань, які було наведено в Вимозі 1, яка в свою чергу була видана з порушенням вимог, встановлених чинним законодавством України;

- висновок суду, що Вимога 2 не утворює самостійну (окрему) вимогу Антимонопольного комітету України про надання інформації не відповідає обставинам справи;

- відсутні підстави для притягнення ТОВ "Дженерал авто груп" до відповідальності за порушення, передбачене п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 19.01.2018 №24-29/06-788 (Вимога 1) у встановлений ним строк, оскільки така вимога була видана з порушенням діючого законодавства України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача спростовує доводи апеляційної скарги, просить її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2019 апеляційну скаргу позивача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 у справі №910/15696/18 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 18.07.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2019 розгляд справи №910/15696/18 відкладено на 26.09.2019, враховуючи необхідність надання часу для оформлення належних повноважень зазначеного представника.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2019 відкладено розгляд справи на 03.10.2019, враховуючи задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю ознайомитися з відзивом на апеляційну скаргу.

Явка представників сторін

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 03.10.2019 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 03.10.2019 заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 26-р/тк від 26.09.2018 визнано дії ТОВ "Дженерал авто груп" порушеннями, передбаченими п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації на вимоги державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 19.01.2018 № 24-29/06-788, від 01.03.2018 № 24-29.3/01-2552 у встановлені строки.

За вказані порушення на ТОВ "Дженерал авто груп" накладено штрафи у загальному розмірі 165 200,00 грн.

Позивач із прийнятим Комітетом рішенням не погоджується та вважає його необґрунтованим і таким, що не відповідає вимогам закону, розгляд справи було здійснено упереджено, без урахування всіх фактичних обставин справи та доводів позивача.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону та в межах повноважень Комітету, а обставини, встановлені у ньому, є доведеними та відповідають дійсності.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку зі здійсненням контролю за дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час набуття ТОВ "Дженерал авто груп" контролю над ТОВ "СІ ЕЙ АВТОМОТІВ", на адресу ТОВ "Дженерал авто груп" державним уповноваженим Комітету в межах своїх повноважень було надіслано вимогу про надання інформації від 19.01.2018 № 24-29/06-788 (далі - Вимога-1), в якій відповідно до ст.ст. 7, 16, 22, 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" було запропоновано у тридцятиденний строк з дня отримання Вимоги-1 надати відповідну інформацію.

ТОВ "Дженерал авто груп" листом № 23 від 09.02.2018 повідомило Комітет про відсутність достатніх законних підстав для задоволення вимог про надання інформації, що містяться у Вимозі-1.

У зв`язку з неподанням інформації на Вимогу-1 Голова Комітету надіслав вимогу від 01.03.2018 № 24-29.3/01-2552 (далі - Вимога-2) про надання інформації, та встановив строк для надання інформації - 20 днів з моменту одержання вимоги. Останній день строку надання відповіді на Вимогу-2, з урахуванням вихідних днів, припадав на 26.03.2018.

21.03.2018 ТОВ "Дженерал авто груп" звернулось до Комітету із клопотанням про продовження строку для надання інформації на Вимогу-2.

Листом державного уповноваженого від 28.03.2018 позивачу продовжено строк надання інформації на Вимогу-2 до 05.04.2018.

03.04.2018 ТОВ "Дженерал авто груп" повторно звернулось до Комітету із клопотанням про продовження строку для надання інформації на Вимогу-2.

Листом державного уповноваженого від 13.04.2018 позивачу продовжено строк надання інформації на Вимогу-2 до 01.05.2018.

ТОВ "Дженерал авто груп" листом №62 від 27.04.2018 частково надало Комітету інформацію, затребувану у Вимозі-2, проте на надало відомостей щодо вартості активів, обсягів реалізації товарів (робіт, послуг), суб`єктів господарювання, пов`язаних з позивачем відносинами контролю, за запитуваний у Вимогах -1, -2 період.

Розпорядженням державного уповноваженого Комітету від 01.06.2018 №01/97-р розпочато розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

ТОВ "Дженерал авто груп" листом №79 від 19.06.2018 надало заперечення, у яких зазначило про неможливість надання інформації на Вимогу-1 на підставі Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Інформація на Вимогу-2 у повному обсязі не була надана з огляду на обмежені строки зберігання такої інформації.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції"; "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Комітет має повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про захист економічної конкуренції", з метою запобігання монополізації товарних ринків, зловживання монопольним (домінуючим) становищем, обмеження конкуренції органи Комітету здійснюють державний контроль за концентрацією суб`єктів господарювання.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", державний уповноважений Комітету має право при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Положеннями ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України передбачено, що розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Статтею 22-1 вказаного Закону встановлено, що суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання.

Документи, статистична та інша інформація, необхідні для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання, надаються на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення безкоштовно. Вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України можуть передбачати як одноразове, так і періодичне надання інформації.

Інформація з обмеженим доступом, одержана Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями у процесі здійснення своїх повноважень, використовується ними виключно з метою забезпечення виконання завдань, визначених законодавством про захист економічної конкуренції, і не підлягає розголошенню та оприлюдненню, крім випадків:

1) надання інформації органам слідства та суду відповідно до закону;

2) недотримання вимог, встановлених частиною другою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації";

3) інших випадків, встановлених законом.

Особа, яка надає інформацію як інформацію з обмеженим доступом, зобов`язана зазначити, яка саме інформація має обмежений доступ, у тому числі які саме документи або частини документів містять інформацію з обмеженим доступом.

У цілях забезпечення права особи на конфіденційність інформації у випадках, передбачених п.п. 2, 3 ч. 3 цієї статті, Антимонопольний комітет України, його територіальні відділення повинні провести консультації з такими особами з метою з`ясування підстав для віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом та можливості зняття особою такого статусу з наданої нею інформації, та/або надання особою у встановлений Антимонопольним комітетом України, його територіальним відділенням строк неконфіденційної версії документів чи іншої інформації, зокрема з виключеною, зачорненою чи в інший спосіб зміненою інформацією, яка забезпечує достатній її захист та досягнення цілей, передбачених пунктами 2 та 3 частини третьої цієї статті, та/або з`ясування шкоди, яка може бути завдана особі оприлюдненням такої інформації.

За розголошення комерційної таємниці працівники Антимонопольного комітету України, його територіальних відділень несуть відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано погодився з доводами відповідача про те, що законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, за яких уповноважені особи Комітету мають право вимагати відповідну інформацію у суб`єктів господарювання та інших осіб.

Обов`язок надання інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи Комітету повинен виконуватися суб`єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Комітету справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про Антимонопольний комітет України" та інші нормативно-правові акти не містять положень про право суб`єктів господарювання на відмову від виконання вимоги уповноваженої особи Комітету щодо подання інформації, необхідної для реалізації завдань, покладених на органи Комітету.

Доводи позивача щодо відсутності законних підстав для надання витребуваної Комітетом інформації як такі, що суперечать вимогам чинного законодавства України були правомірно відхилені судом першої інстанції.

Твердження позивача про те, що Комітет має право вимагати надання інформації, а саме: виключно лише при розгляді заяв і розпочатих відповідно до законодавства справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, лише при проведенні перевірки, та лише в інших випадках передбачених законом, тобто випадках, які мають бути визначені та прописані в законі України не заслуговують на увагу.

Законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків коли уповноважені особи Антимонопольного комітету України мають право вимагати відповідну інформацію у суб`єктів господарювання та інших осіб; а обов`язок надання інформації на вимогу уповноваженої особи Антимонопольного комітету України повинен виконуватися суб`єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Комітету справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Обґрунтовуючи ненадання інформації на Вимогу-1, позивач вказує на дію мораторію, встановленого Законом України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", проте, місцевий господарський суд правомірно відхилив такі доводи позивача з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що у цьому Законі терміни "державний нагляд (контроль)", "заходи державного нагляду (контролю)", "органи державного нагляду (контролю)" вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Водночас, ч. 2 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Таким чином, положення Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не відносяться до діяльності Антимонопольного комітету України.

Твердження позивача про те, що Вимога про надання інформації від 01.03.2018 № 24-29.3/01-2551 не є вимогою у розумінні ст. ст. 7, 16, 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", оскільки не вимагає від ТОВ "Дженерал авто груп" надання будь-якої інформації", та твердження про те, що позивач не може виконати вимоги, яка не визначена, є необґрунтовані з тих підстав, що у Вимогах-1, -2 чітко визначено запитувану Комітетом інформацію. Доводи позивача про те, що Вимога-2 не утворює самостійну (окрему) вимогу, не відповідають фактичним обставинам справи та тексту Вимоги-2.

Щодо доводів позивача про те, що ним було надано всю наявну у нього інформацію, місцевий господарський суд встановив наступне.

Листом № 98 від 27.04.2018 позивач повідомив Комітет про те, що зважаючи на обмежені строки зберігання фінансової інформації, що визначені для підприємств, ТОВ "Дженерал авто груп" не мало можливості надати інформацію у повному обсязі на відповідну вимогу.

Проте, відсутність відповідної інформація має підтверджуватись належними доказами.

Позивачем до Комітету не було надано жодних документів про відсутність на підприємстві запитуваної інформації (зокрема, після закінчення встановлених законодавством термінів зберігання фінансової звітності, вона підлягає передачі в архів або ліквідації, про що складається відповідний акт).

Крім того, позивачем не було надано інформації стосовно вартості активів, обсягів реалізації товарів (робіт, послуг) ТОВ "Дженерал Авто Груп" та суб`єктів господарювання, пов`язаних з ними відносинами контролю у розумінні статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за 2013 рік, що передував даті набуття контролю над ТОВ "СІ ЕЙ АВТОМОТІВ"; без зазначення інших причин такого ненадання, крім посилання на обмежені строки зберігання фінансової інформації.

Пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з п. 13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" зазначено, що у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов`язок з надання інформації передбачено статтею 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань. Там же зазначено, що судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з`ясовувати, чи було повідомлено суб`єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що Антимонопольний комітет України правомірно зазначив те, що позивач, не подавши в повному обсязі інформацію на Вимоги Комітету у встановлені ним строки, вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачено пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Таким чином, оскільки Комітет у межах наданих йому повноважень мав право витребувати у позивача відповідну інформацію, а позивач, у свою чергу, був зобов`язаний надати запитувану інформацію в повному обсязі у встановлені строки; невиконання розпоряджень, рішень і вимог голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, відповідно до частини другої статті 22 Закону України "Про антимонопольний комітет України", тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Згідно зі статтею 51 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, передбачені, зокрема, пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", накладається штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення Комітет діяв у межах власних повноважень, у порядку та спосіб, встановлений законом; висновки, викладені у рішенні, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного позивачем в апеляційній скарзі

Апелянт стверджує, що на момент отримання Вимоги 1 та підготовки відповіді до 23.02.2018 на Комітет розповсюджувалась дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а тому листом від 12.02.2018 № 38 повідомив Комітет про відсутність законних підстав для надання інформації на вимогу Комітету.

Згідно із ст.1 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03.11.2016 №1728-УІІІ (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у цьому Законі терміни «державний нагляд (контроль)», «заходи державного нагляду (контролю)», «органи державного нагляду (контролю)» вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Враховуючи вищевикладене, Комітет при здійсненні ним своїх повноважень з перевірки суб`єктів господарювання, щодо дотримання ними законодавства про захист економічної конкуренції не є органом державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності у розумінні Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» а відтак, не підпадає під дію мораторію на проведення перевірки встановленого Законом України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Окрім того, відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» до 31 грудня 2018 встановлено мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому.

У вимозі про надання інформації від 19.01.2018 № 24-29/06-789 (Вимога 1), як і у вимозі від 01.06.2018 №24-26.13/01-6681 (Вимога 2) не містилось вказівок на проведення комітетом планової перевірки щодо скаржника.

Проведення перевірки додержання законодавства про захист економічної конкуренції здійснюється Комітетом відповідно до Положення про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 25.12.2001 № 182-р.

Відповідно до п.п. 19, 20, 26, 34, 35, 35.1. Положення рішення щодо проведення перевірки приймається, зокрема Головою Комітету. Для проведення перевірки за наказом Голови Комітету утворюється Комісія з перевірки у складі не менше двох фахівців.

В даному випадку мало місце надсилання вимоги про надання інформації, що не є тотожним поняттям проведенню перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 30.03.2016 у справі № 910/16509/15.

Окрім того, законодавство України не уповноважує суб`єкта господарювання на власний розсуд вирішувати питання доцільності витребування органом Комітет інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Зазначена позиція Комітету підтверджується, зокрема, постановою Вищого господарського суду України від 10.02.2009 у справі № 8/71.

Таким чином, твердження апелянта щодо чіткої обізнаності у відсутності законних підстав для надання інформації на вимоги Комітету не відповідає дійсним обставинам справи.

Доводи скаржника стосовно перевищення Комітетом своїх повноважень при направленні Вимоги 1 та Вимоги 2 та стосовно вичерпного переліку підстав для направлення останніх колегією суддів не беруться до уваги, оскільки є наслідком неправильного трактування скаржником діючого законодавства України.

Доводи апелянта про те, що Вимога 2 не утворює самостійну (окрему) вимогу, не відповідають дійсності з огляду на наступне.

У Вимозі 2 Комітетом було запропоновано повторно надати інформацію, зокрема про: «1 .Вартість активів, обсяги реалізації товарів (робіт, послуг) ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ АВТО ГРУП» та суб`єктів господарювання, пов`язаних з ними відносинами контролю у розумінні ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за 2013 рік, що передував даті набуття ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ АВТО ГРУП» контролю над ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» (інформацію надати по кожному суб`єкту окремо).

Таким чином, Вимогою 2 визначено коло питань, на які позивач мав надати відповідь.

Неподання суб`єктом господарювання певної інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи Комітету є конкретним актом невиконання конкретної заснованої на законі вимоги державного органу незалежно від того, чи надсилалися таким органом даному суб`єктові господарювання інші запити з таких самих питань.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 21.02.2006 у справі № 15/172-0-2005, від 12.03.2013 у справі № 5011-20/3185-2012, від 29.11.2016 у справі №922/1540/16.

Доводи скаржника про неправильну кваліфікацію Комітетом порушення ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ АВТО ГРУП» законодавства про захист економічної конкуренції не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає про те, що листом від 27.04.2018 № 62 надало відповідь на Вимогу 2, зокрема надало Комітету: інформацію про чистий дохід від реалізації ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ АВТО ГРУП» за 2017 рік; вартість активів, валовий прибуток, фінансовий результат до оподаткування та чистий фінансовий результат ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ АВТО ГРУП» станом на 31.12.2017.

У Вимозі 1 та Вимозі 2 Комітетом було запропоновано надати інформацію, зокрема про: « 1 .Вартість активів, обсяги реалізації товарів (робіт, послуг) ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» та суб`єктів господарювання, пов`язаних з ними відносинами контролю у розумінні статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за 2013 рік, що передував даті набуття ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ АВТО ГРУП» контролю над ТОВ «СІ ЕЙ АВТОМОТІВ» (інформацію надати по кожному суб`єкту окремо).

Окрім того, ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ АВТО ТРУП» не надало Комітету інформацію щодо вартості активів, обсягів реалізації товарів (робіт, послуг) ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ АВТО ГРУП» та суб`єктів господарювання, пов`язаних із ним відносинами контролю, у розумінні статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за період, що вказувався у Вимозі 1 та Вимозі 2 та у листі від 27.04.2018 № 62 не надало жодних підтверджуючих документів про відсутність на підприємстві запитуваної інформації (зокрема, після закінчення встановлених строків зберігання фінансової звітності, вона підлягає передачі в архів або ліквідації, про що складається відповідний акт).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів позивача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відмову в позові.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищевикладених підстав.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал авто груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №910/15696/18.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал авто груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №910/15696/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №910/15696/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/15696/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 23.10.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська