ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року Справа № 903/328/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: Лісовська Ю.М.

відповідача: не з'явився

прокуратури: Шептіліс О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора Волинської області на ухвалу господарського суду Волинської області від 03.09.2019 р. у справі №903/328/19, постановлену суддею Костюк С.В., повний текст ухвали виготовлено 09.09.2019р.

за позовом заступника керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Нововолинської міської ради

до відповідача Фізичної особи - підприємця Шпура Миколи Олександровича

про стягнення 232 810,00 грн.

Заступник керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Нововолинської міської ради до Фізичної особи - підприємця Шпура Миколи Олександровича про стягнення недоотриманих коштів за фактичне використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 232810,00 грн. на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Нововолинська міська рада 03.06.2019 подала до суду заяву про оскарження підстав представництва інтересів прокурором, в якій вказує, що на звернення прокуратури №34/4-846 вих-19 від 23.04.2019 міська рада листом від 02.05.2019 № 01-67/761 повідомила про відсутність підстав для представництва її інтересів, в силу наданих їй повноважень згідно Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». В заяві зазначає, що самостійно вживає заходи по стягненню на користь місцевого бюджету недоотриманих коштів за фактичне використання, в т.ч. підприємцем Шпуром М. О. земельної ділянки без правовстановлюючих документів; зокрема, вказує, що рішенням виконавчого комітету створено комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Нововолинської міської ради, проведено обстеження земельної ділянки та складено акт обстеження; досліджено документи, що підтверджують право власності на приміщення відповідача; складено акт з визначення збитків, нанесених підприємцем Шпуром М. О., також вчиняються відповідні дії по підготовці позовних матеріалів щодо стягнення збитків у визначеному в акті розмірі 232810,00 грн.; саме підготовлені Нововолинською міською радою документи лягли в основу пред'явлення міською радою позову до підприємця Шпура М. О.; вважає, що прокурором не надано належних доказів необхідності здійснення захисту інтересів держави зі сторони Нововолинської міської ради, не доведено усвідомлену пасивну поведінку суб'єкта владних повноважень та у зв'язку з цим необхідність здійснення судового захисту прокуратурою; вказує, що витребувавши документи про нарахування збитків прокурор був усвідомлений про їх наявність та підготовку з метою стягнення збитків самостійно міською радою, що свідчить про активну поведінку позивача; з врахуванням зазначеного в заяві просить повернути позовну заяву прокурору в зв'язку з відсутністю підстав для представництва інтересів держави в особі Нововолинської міської ради.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 03.09.2019 р. заяву Нововолинської міської ради про оскарження підстав для представництва прокуратури задоволено. Залишено без розгляду позов заступника керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Нововолинської міської ради до Фізичної особи - підприємця Шпура Миколи Олександровича про стягнення недоотриманих коштів за фактичне використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 232 810,00 грн.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Волинської області від 03.09.2019 р., Заступник прокурори Волинської області звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та прийняти апеляційну скаргу до розгляду. Скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 03.09.2019 р. про залишення без розгляду позов заступника керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Нововолинської міської ради та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що вказана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням норм процесуального права; неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам справи.

Зокрема прокурор звертає увагу на те, що Нововолинська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальної громади, здійснює відповідно до закону, від імені та в інтересах вказаної територіальної громади правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, землями в межах міста. Проте, радою як представницьким органом, допущено бездіяльність, оскільки впродовж тривалого часу відповідач користується земельною ділянкою без будь-яких правових підстав, проте міська рада не вирішує питання щодо звернення до суду з відповідним позовом про стягнення збитків за таке використання, як наслідок, завдається шкода міському бюджету.

Представляючи інтереси держави в особі Нововолинської міської ради, прокурор виходить з необхідності вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму стягнення недоотриманих коштів до бюджету міста. Безоплатне використання природного ресурсу землі ослаблює економічні основи місцевого самоврядування, що також потребує прокурорського реагування у межах наданої Конституцією України компетенції, тому прокурором обґрунтовано наявність підстав для звернення з позовом у даній справі.

Інтереси держави у даному випадку полягають у захисті прав та свобод органів місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, проте направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізується у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування у визначених законом випадках є рівними за статусом носіями державної влади як і державні органи. До того ж неналежне виконання Нововолинською міською радою обов'язку щодо захисту місцевого бюджету, що полягає в пасивній поведінці щодо своєчасного та ефективного стягнення з відповідача недоотриманих коштів за використання земельної ділянки без належно оформлених документів, негативно впливає на дохідну частину бюджету та фінансування видатків держави, відповідно порушує інтереси держави.

Отже, саме з метою відновлення порушених інтересів держави та територіальної громади на своєчасне отримання коштів, зарахування до місцевого бюджету неодержаних доходів внаслідок порушення підприємцем Шпуром М.О. вимог земельного законодавства, прокурор звертається до суду.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.10.2019 р. поновлено Заступнику прокурора Волинської області строк на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Волинської області від 03.09.2019 р. у справі №903/328/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Волинської області на ухвалу господарського суду Волинської області від 03.09.2019 р. у справі №903/328/19 та призначено справу до розгляду в судове засідання.

18.10.2019 р. на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання від Нововолинської міської ради про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/328/19. Зокрема, просить проведення відеоконференції доручити Нововолинському міському суду Волинської області. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 р. клопотання Нововолинської міської ради Волинської області про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/328/19 - задоволено. Доручено забезпечити проведення відеоконференції Нововолинському міському суду Волинської області.

У судовому засіданні прокурор, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що ухвала господарського суду Волинської області від 03.09.2019 р. у справі №903/328/19 прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник Нововолинської міської ради в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування власної правової позиції, вважає що ухвала господарського суду Волинської області прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання представник Фізичної особи-підприємця Шпура Миколи Олександровича не прибув та не реалізував процесуальне право на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції, причин неявки суду не повідомив. При цьому колегія суддів звертає увагу сторін на те, що в даному випадку враховується правова позиція Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відтак, колегія суддів визначилась про можливість розгляду скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заступник керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Нововолинської міської ради до Фізичної особи - підприємця Шпура Миколи Олександровича про стягнення недоотриманих коштів за фактичне використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 232810,00 грн. на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу вказує, що відповідачу належить на праві приватної власності майстерня автообслуговування за адресою м. Нововолинськ, вул.Шахтарська, 43/7; для обслуговування приміщення майстерні використовується земельна ділянка площею 0,3669 га; розпорядженням міського голови від 29.09.2003 № 460-р підприємцю надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, а п.13 рішення Нововолинської міської ради від 23.02.2012 № 15/12 затверджено проект землеустрою, однак договір оренди земельної ділянки не укладався, що підтверджено інформацією міської ради та актом перевірки вимог земельного законодавства від 02.08.2018; виконавчим комітетом 07.04.2015 надсилався підприємцю лист з вимогою оформити правовстановлюючий документ на земельну ділянку; використання приміщень майстерні в підприємницькій діяльності підтверджено інформацією Головного управління ДФС у Волинській області та поданими підприємцем деклараціями.

Виконавчим комітетом 20.04.2017 за №123 прийнято рішення про створення комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Нововолинської міської ради та затверджено Положення про комісію; відповідно до п.2.15 якого розмір збитків розраховується виходячи з нормативно грошової оцінки земельної ділянки у вигляді недоотриманої орендної плати за період використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів; рішенням виконавчого комітету від 20.12.2018 №472 затверджено акт комісії з визначення та відшкодування збитків, завданих підприємцем Шпуром М. О. за період з 01.12.2015 по 01.12.2018 у розмірі 232 810,00 грн., які прокурор просить стягнути з відповідача посилаючись на норми п. 4 ч. 3 ст. 1212 ЦК України та правову позицію Верховного суду України, викладену в постанові від 12.04.2017 у справі №922/207/15, від 23.05.2018 № 629/4628/16-ц.

Позивач - Нововолинська міська рада 03.06.2019 подав суду заяву про оскарження підстав представництва в якій вказує, що на звернення прокуратури № 34/4-846 вих-19 від 23.04.2019 міська рада листом від 02.05.2019 № 01-67/761 повідомила про відсутність підстав для представництва її інтересів, в силу наданих їй повноважень згідно Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» особисто вживає заходи по стягненню на користь місцевого бюджету недоотриманих коштів за фактичне використання, в т.ч. підприємцем Шпуром М. О. земельної ділянки без правовстановлюючих документів; зокрема, вказує, що рішенням виконавчого комітету створено комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Нововолинської міської ради, проведено обстеження земельної ділянки та складено акт обстеження; досліджено документи, що підтверджують право власності на приміщення відповідача; складено акт з визначення збитків, нанесених підприємцем Шпуром М. О., також вчиняються відповідні дії по підготовці позовних матеріалів щодо стягнення збитків у визначеному в акті розмірі 232810,00 грн.; саме підготовлені Нововолинською міською радою документи лягли в основу пред'явлення міською радою позову до підприємця Шпура М. О.; вважає, що прокурором не надано належних доказів необхідності здійснення захисту інтересів держави зі сторони Нововолинської міської ради, не доведено усвідомлену пасивну поведінку суб'єкта владних повноважень та у зв'язку з цим необхідність здійснення судового захисту прокуратурою; вказує, що витребувавши документи про нарахування збитків прокурор був усвідомлений про їх наявність та підготовку з метою стягнення збитків самостійно міською радою, що свідчить про активну поведінку позивача; з врахуванням зазначеного в заяві просить повернути позовну заяву прокурору в зв'язку з відсутністю підстав для представництва інтересів держави в особі Нововолинської міської ради.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 03.09.2019 р. заяву Нововолинської міської ради про оскарження підстав для представництва прокуратури задоволено. Залишено без розгляду позов заступника керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Нововолинської міської ради до Фізичної особи - підприємця Шпура Миколи Олександровича про стягнення недоотриманих коштів за фактичне використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 232 810,00 грн.

Вирішуючи питання наявності підстав для представництва інтересів держави прокурором у даній справі, апеляційний суд враховує наступне.

2. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.2 ЦК України одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка відповідно до статей 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.3 ст.23 вказаного Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

За приписами ч.3-5 ст.53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.74 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

3. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, розпорядженням міського голови від 29.09.2003 №460-р «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки» підприємцю Шпуру М.О. надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки по вул. Шахтарській, 43 для обслуговування виробничих приміщень. Пунктом 1.3 рішення Нововолинської міської ради від 23.02.2012 № 15/12 підприємцю Шпуру М. О. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3669 га по вул. Шахтарській,43/7 для обслуговування майстерні автотехобслуговування і зварювальних робіт.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що підприємцем не було укладено договір оренди земельної ділянки.

07.04.2015 р. виконавчим комітетом Нововолинської міської ради було надіслано лист за місцем реєстрації підприємця Шпура М.О. з вимогою вжити заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Нововолинським відділом Володимир-Волинської місцевої прокуратури 13.06.2016 р та 08.09.2016 р. було надіслано на адресу Нововолинської міської ради листи щодо вжиття невідкладних заходів стосовно нарахування збитків суб'єктам господарювання, що використовують земельні ділянки без правовстановлюючих документів.

20.04.2017 прийнято рішення №123 «Про створення комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Нововолинської міської ради».

Рішенням від 20.12.2018 №472 затверджено акт комісії з визначення та відшкодуванням збитків власникам землі та землекористувачам на території Нововолинської міської ради від 04.12.2018, яким визначено збитки за використання вказаної земельної ділянки підприємцем Шпуром М. О. за період з 01.12.2015 по 01.12.2018 у розмірі 232 810,00 грн.

Отже, фактично з часу нарахування суми недоотриманих коштів до пред'явлення прокурором позову пройшло 4 місяців, а Нововолинська міська рада у свою чергу заходів щодо звернення до суду не вживала.

Таким чином, Нововолинська міська рада з моменту затвердження акту комісії від 20 грудня 2018 року до травня 2019 року не зверталась до суду про стягнення недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою у сумі 232 810 грн., чим продовжувалась завдаватись шкода інтересам держави.

23.04.2019 вих.№ 34/846 вих-19 прокурор направив лист Нововолинському міському голові в якому повідомив, що буде пред'являти позов в інтересах держави в особі Нововолинської міської ради про стягнення до місцевого бюджету з Шпура М. О. недоотриманих коштів за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів в сумі 232810,00 грн., в листі зазначив право на оскарження підстав представництва (а.с.67).

Нововолинська міська рада у листі від 02.05.219 № 016-67/761 повідомила прокуратуру про відсутність підстав для представництва її інтересів та самостійний захист інтересів, а 02.05.2019 за вих. № 01-67/760 направила до господарського суду позов про стягнення з підприємця Шпура М.О. коштів в сумі 232 810,00 грн., який надійшов до суду 06.05.2019 та був ухвалою суду від 11.05.2019 залишений без руху, а ухвалою суду від 03.06.2019 (майже через місяць) було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що до моменту звернення прокурора з даним позовом до господарського суду Волинської області, орган місцевого самоврядування, в інтересах якого і звернувся прокурор - Нововолинська міська рада, не звертався до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Шпура Миколи Олександровича про стягнення недоотриманих коштів за фактичне використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 232810,00 грн.

Правовий висновок апеляційного суду базується на встановленому, а також, колегія суддів враховує правову позицію Великою Палати Верховного Суду, сформульовану у справі №587/430/16-ц щодо застосування положень законодавства про процесуальну участь прокурора.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005 р., заява 61517/00, пункт 27).

Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009 р., заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 р. №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя згідно п.3 ч.2 ст.129 Конституції України.

Спеціальним законом, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч.3 ст.23 вказаного Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави". У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17).

Аналіз ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що в межах існуючих правовідносин існувала об'єктивна необхідність звернення прокурора із позовом, оскільки потребувала відновлення справедлива рівновага між інтересами суспільства (територіальної громади) і користувача земельної ділянки.

4. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що звернення прокурора з позовом до суду зумовлене об'єктивною причиною, а саме не здійснення захисту інтересів держави уповноваженим органом.

Також, в матеріалах справи містяться докази дотримання прокурором частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо попереднього повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення з даним позовом до суду. Зокрема прокурор повідомив про це позивача листом від 23.04.2019 №34/846 вих-19.

Враховуючи викладене, колегія суддів, керуючись нормами ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", встановила, що пред'явлення позову органом прокуратури в інтересах держави про стягнення 232810,00 грн. коштів за фактичне використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів є відповідним засобом захисту інтересів держави у суді, оскільки уповноваженим органом - Нововолинською міською радою не здійснювався захист інтересів держави у спірних правовідносинах.

У відповідності до п.6 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на зазначене, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга Заступника прокурора Волинської області підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Волинської області від 03.09.2019 у справі №903/328/19 - скасуванню, з направленням справи для розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Волинської області на ухвалу господарського суду Волинської області від 03 вересня 2019 р. у справі №903/328/19 - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Волинської області від 03 вересня 2019 у справі №903/328/19 скасувати, справу направити для продовження розгляду до господарського суду Волинської області.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/328/19 повернути господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "28" жовтня 2019 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.