ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року Справа № 916/73/19
м.Одеса, проспект Шевченка,29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної

суддів К.В. Богатиря, Л.О. Будішевської

(склад судової колегії змінений відповідно до розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи №626 від 27.08.2019р. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2019р.)секретар судового засідання Кияшко Р.О.

від представників учасників справи:

від ПП «Артек-Союз» _Ткач О.С. за ордером;

від ТОВ «Латоріца-Темп» - Гудима І.Б. за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства Артек-Союз

на рішення господарського суду Одеської області від 22 травня 2019 року

у справі №916/73/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Латоріца-Темп»

до Приватного підприємства «Артек-Союз»

про стягнення 15455073,99грн.

суддя суду першої інстанції: Демешин О.А.

дата і місце ухвалення рішення: 22.05.2019р., м. Одеса, господарський суд Одеської області, зала судових засідань №17

повне рішення складено 27.05.2019р.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 17.09.2019р. оголошено перерву до 16.10.2019р.

В судовому засіданні 23.10.2019р. згідно ст.ст.233,240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

08.01.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Латоріца-Темп» (надалі позивач, ТОВ «Латоріца-Темп») звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства «АРТЕК-СОЮЗ» (надалі відповідач, ПП «АРТЕК-СОЮЗ») про стягнення 12 408 556,03грн. заборгованості за договорами поставки, 62 647,05 грн. 3% річних, 751 764, 54грн. пені та 193 562, 59грн.інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на виконання укладених з відповідачем договорів поставки №1 від 01.01.2016р. та від 01.01.2018р. позивачем поставлено, а відповідачем прийнято у власність товар на загальну суму 311 594 692,29грн. Відповідачем оплачено товар на загальну суму 299 186 136,26грн.

Відповідачем відповіді на претензію не надано та заборгованості у розмірі 12 408 556,03грн. у визначений п. 4.4. Договору строк не сплачено

Позивач зазначає, що оплата відповідачем здійснювалася з порушенням строків та не в повному обсязі, а з перерахованих на користь продавця сум неможливо ідентифікувати за якими накладними була здійснена оплата , тому ТОВ «Латоріца-Темп» здійснило нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних за неоплачені останні видаткові накладні у розмірі суми боргу, починаючи з частково оплаченої видаткової накладної від 11.09.2018р. на суму 184 019,48грн. За розрахунками позивача сума штрафних санкцій та інфляційних нарахувань становить 1 007 974,18грн., з яких 62 647,05грн. 3% річних, 751 764,54грн. пеня, 193 562,59грн. інфляційні втрати.

21.01.2019р. ТОВ «Латоріца-Темп» подало до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач вказував на збільшення суми нарахованих штрафних санкцій та інфляційних втрат , що за розрахунками позивача склало 4 224 306,42грн. (розмежування сум 3%річних, пені та інфляційних втрат позивачем в заяві не наведено).

30.01.2019р. від ПП «АРТЕК-СОЮЗ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Латоріца-Темп» та зазначав наступне:

- дія договору поставки від 01.01.2016р. закінчилася 31.12.2017р. та на період постачання товарів у 2018 році договір вже не діяв, тоді як в 2018 році Договір постачання товару між ПП «АРТЕК-СОЮЗ» та ТОВ «Латоріца-Темп» не укладався, директором ПП «АРТЕК-СОЮЗ» не підписувався та печатка підприємства на такому договорі не ставилася, а тому посилання позивача на п. 4.4. Договору поставки від 01.01.2018р. про строк виконання зобов`язань за Договором не має сенсу , так як строк виконання зобов`язань не встановлений.

- з посиланням на норми ст.ст. 612, 625 ЦК України відповідач зазначав, що з ПП «АРТЕК-СОЮЗ» не можуть бути стягнуті штрафні санкції та інфляційні нарахування, оскільки вони нараховані за поставки 2018 року.

- відповідач не згоден з об`ємом поставленого на його адресу товару, вказаного в позові, актів звірки з позивачем не підписував, суму боргу не визнавав. З наданих позивачем накладних декілька накладних на загальну суму 3 324 143,59грн. ПП «АРТЕК-СОЮЗ» не підписувались , товар за ними не отримувався, печатка підприємства не ставилася.

- звернувшись до суду з заявою про збільшення позовних вимог, позивачем не надано суду розрахунок такого збільшення, а тому такі вимоги є необґрунтованими.

31.01.2019р. ТОВ «Латоріца-Темп» надано до суду розрахунки 3% річних, інфляційних нарахувань та інфляційних втрат (т.21 а.с. 111-126).

14.02.2019р. позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої ціна позову складає 15 455 073,09грн., з яких 12 408 556 ,03грн. сума основного боргу, 461 888,24грн. 3% річних, 794 018, 74грн. пеня, 1 790 610, 98грн. інфляційні втрати.

22.02.2019р. ПП «АРТЕК-СОЮЗ» надано доповнення до відзиву, в яких відповідач зазначає, що не визнає отримання товару за видатковими накладними також на суму 3 461 147,68 грн..

04.03.2019 до від ПП „АРТЕК-СОЮЗ" надійшла заява про відвід судді в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України.

06.03.2019 від відповідача надійшов зустрічний позов ПП „Артек-Союз" до ТОВ „Латоріца-Темп" про стягнення 3461147,68 грн. надлишково сплачених за договором №1 від 01.01.2016.

07.03.2019 до суду першої інстанції надійшло ще дві заяви ПП Артек-Союз про відвід судді Демешина О. А. від розгляду справи №916/73/19.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.03.2019р. (залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2019р.) визнано заяви ПП Артек-Союз про відвід судді Демешина О. А. від розгляду справи №916/73/19 та зустрічний позов ПП „Артек-Союз до ТОВ „Латоріца-Темп про стягнення 3 461 147,68 грн. надлишково сплачених за договором № 1 від 01.01.2016 зловживанням процесуальними правами, заяви ПП „Артек-Союз про відвід судді Демешина О. А. та зустрічний позов ПП „Артек-Союз до ТОВ „Латоріца-Темп залишено без розгляду, стягнуто з ПП „Артек-Союз в дохід державного бюджету штраф за зловживання процесуальними правами у розмірі 2000 грн.

11.03.2019р. від ПП „Артек-Союз надійшло клопотання, в якому відповідач просить застосувати до вимог про стягнення боргу та неустойки наслідки спливу позовної давності, оскільки, на думку відповідача, до таких позовних вимог позовна давність становить один рік та її строк сплив на момент звернення позивача до суду з відповідним позовом. Також у вказаному клопотанні відповідач зазначає, що наданий позивачем 31.01.2019р. розрахунок штрафних санкцій не відповідає наданим позивачем накладним. Також відповідачем додано до клопотання додаток №5 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень та серпень 2017 року, що на думку відповідача підтверджує неотримання товару на суму 3 324 143,59грн.

11.03.2019р. ПП «Артек-Союз» подано до господарського суду клопотання про витребування доказів, а також клопотання про призначення почеркознавчої та технічної експертизи документів, на вирішення якої відповідач просив поставити питання: чи виконано підпис на накладних, згідно раніше наданих реєстрів, директором ПП «Артек-Союз» ОСОБА_1 В. чи іншою особою та чи нанесено у накладних відтиск печатки ПП «Артек-Союз» печаткою, вільні зразки відтиску якої надані відповідачем.

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.05.2019р. (суддя Демешин О.А.) задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю Латоріца-Темп до Приватного підприємства Артек-Союз - стягнуто з ПП Артек-Союз на користь ТОВ Латоріца-Темп 12408556,03грн., 794018,74грн. пені, 1790610,98грн. інфляційних, 461888,24грн. сплати 3% річних та 231826,11грн. судового збору.

Рішення обґрунтоване посиланням на норми ст.ст. ст. 509( п. 1), 526, 549, 611, 625, 692 (п.1), 712 ЦК України, ст.ст. 193 (ч.1), 229 (ч.1) ГК України, ст. ст. 1, 3 ЗУ „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та вмотивоване наступним:

- в матеріалах справи відсутні докази існування будь яких заперечень або намірів щодо розірвання договору №1 від 01.01.2016р. з боку відповідача, тому договір слід вважати пролонгованим на тих самих умовах на наступний 2017 рік. Крім того, свідченням існування правовідносин між сторонами являються факти поставки в цей період, а також їх часткова оплата відповідачем.

-судом не прийнято до уваги заперечення відповідача щодо укладення договору поставки № 1 від 01.01.2018р.( який був укладений на таких же умовах, що і попередній договір від 01.01.2016р.), оскільки до суду надано його належним чином завірену копію, а під час підготовчого засідання позивач надав оригінал договору поставки № 1 від 01.01.2018р. для огляду і судом перевірено відповідність оригіналу доданої до справи завіреної копії цього договору.

-на виконання умов договорів позивачем здійснювалась поставка товарів, що підтверджується видатковими накладними та ТТН, а відповідачем здійснювалась оплата на розрахунковий рахунок позивача, однак, відповідач оплатив отриманий за видатковими накладними товар не у повному розмірі та з порушенням строків оплати, визначених п. п. 4.3,4.4 договорів поставки.

-судом не прийнято до уваги заперечення відповідача щодо отримання ним товару по видатковим накладним, переліченим у відзиві, оскільки суду надані належним чином завірені копії цих накладних, а під час підготовчого засідання позивач надав для огляду оригінали видаткових накладних, по яким відповідач заперечує отримання товару, і судом перевірено відповідність їх завіреним копіям, що додані до матеріалів справи.

-загальна сума заборгованості за договорами №1 від 01.01.2016р. та №1 від 01.01.2018р. складає 12 408 556,03 грн. та є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 12 408 556,03 грн. боргу за поставлений позивачем товар.

- щодо нарахування пені та індексу інфляції, судом зазначено, що це передбачено також п. 5.2. Договорів від 01.01.2016 року та від 01.01.2018 року. Позивачем, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договорів, розраховано пеню, інфляційні та 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача: 794 018, 74 грн. - пеня, 1 790 610, 98 грн. інфляційні та 461 888,24 грн. - 3% річних.

В оскаржуваному рішенні також зазначено, що клопотання відповідача від 11.03.2019р. (клопотання, в якому відповідач зазначив, що товар за липень-серпень 2017 року та листопад-грудень 2018 року на загальну суму 678529,27 грн. відповідачем не отримувався; - клопотання про витребування доказів та клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів) судом не розглядаються, оскільки за приписами ст. 81, 177 ГПК України такі питання повинні вирішуватись судом, в т.ч. за клопотанням сторін, під час підготовчого провадження, яке було закрито 22.02.2019 року ухвалою суду.

13.06.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного підприємства Артек-Союз на рішення господарського суду Одеської області від 22.05.2019р. у справі №916/73/19, в якій відповідач просить скасувати оскаржуване рішення господарського суду, у задоволені позову ТОВ «Латоріца-Темп» відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ПП Артек-Союззазначає наступне:

- рішення господарського суду від 22.05.2019р. є незаконним та необгрунтованим, обставини, які мають значення для справи, не встановлені внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження та оцінки;

- суд прийняв в якості доказів та врахував при розрахунку суми боргу ПП «Артек-Союз» видаткові накладні на загальну суму 6 785 29,27грн. підписи та печатка ПП «Артек-Союз» на яких відповідачем заперечувалися у зв`язку з чим подавалося клопотання про призначення експертиз підпису та печатки на накладних. Також відповідачем заперечувався факт укладення договору №1 від 01.01.2018р. та отримання за ним товару, у зв`язку з чим подавалося клопотання про витребування у позивача оригіналу вказаного договору.

- суд ухвалою від 31.01.2019р. витребував у позивача для огляду у судовому засіданні оригінали договору № 1 від 01.01.20 і 8 року та відповідні накладні , однак у судовому засіданні, без присутності відповідача оглянув витребувані документи та повернув їх позивачу, чим лишив відповідача права вивчити докази.

-відповідач надав суду клопотання про застосування позовної давності відносно стягненню штрафних санкцій (неустойки), по постачанню товарів за 2016, 2017 роки, однак цьому клопотанню зовсім не було дано оцінки у оскаржуваному рішенні;

- частина клопотань надійшли на адресу суду після закінчення підготовчого провадження, однак усі клопотання направлялись на адресу суду до закінчення підготовчого провадження через належну кур`єрську службу, тобто строк подання клопотань пропущений з поважних причин. Дати направлення клопотань зазначені у поштових накладних, які надавались суду. Для припинення порушення свої прав, відповідач був вимушений подати декілька відводів, однак вони не були задоволені судом.

-в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 15.03.2019р. де у графі, «найменування адресату» повідомлення зазначено ПП «Артек-Союз», у графі «поштова адреса» -м.Одеса вуд.Бреуса 26/2 (адреса відповідача), однак у графі «вручена» міститься штамп ТОВ «Латоріца- Темп» та підпис про отримання представника позивача. Наведене, на думку скаржника, свідчить, що адреса на поштовому конверті не співпадала з адресою на поштовому повідомлені, та цей документ не було відправлено відповідачу.

- суд порушив права відповідача, діяв упереджено та фактично ставши на бік позивача, позбавивши відповідача прав надавати докази, та будь-яким чином захищати свої права, порушивши принцип рівності перед законом, передбачену ст.7 ГПК України, та принцип змагальності сторін, передбачений ст.13 ГПК України, лишив відповідача можливості надавати докази по справі за захищати свою позицію.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019р. апеляційну скаргу залишено без руху; ухвалою від 02.07.2019р. відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП «Артек-Союз» та призначено справу до розгляду на 20.08.2019р.

19.08.2019р. від ПП «Артек -Союз» надійшло клопотання (в порядку ст. 169-170 ГПК України) в якому скаржник зазначає, що відповідач відзив на апеляційну скаргу не отримав, при цьому вважає за необхідне викласти свої аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань, що мали місце при розгляд справи в суді першої інстанції і призвели до прийняття протиправного рішення відповідно до наступного:

- суд першої інстанції зазначив в своєму рішенні, що поставка товарів підтверджується видатковими накладними, не надавши оцінки дефектності видаткових накладних; їх невідповідності законодавству; відсутності обов`язкових реквізитів; неможливості ідентифікувати особу, уповноважену з боку вантажуотримувача на отримання товару та не звернувши увагу на недопустимість таких доказів. Таке порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи.-Відповідач по справі неодноразово заявляв суду першої інстанції про те, що вчинення певних господарських операцій не відбувалось, що документи, зокрема, видаткові накладні, є підробленими. Однак, судом першої інстанції не було вчинено необхідних процесуальних дій щодо зобов`язання позивача надати докази на підтвердження вчинення дій або наявності події, що призвело до неправомірного рішення по справі, до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та до недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Все це призвело до прийняття неправосудного рішення по справі.

-Суд першої інстанції безпідставно зазначив, що виконання Позивачем поставки підтверджується наявними ТТ, оскільки на всі спірні поставки ТТН позивачем не надані, а надані лише у кількості 13 одиниць на суму 1 170 401,92 грн., при сумі стягнення більше 15 млн. грн. Таким чином, та навіть наявні в матеріалах справи ТТН не відповідають вимогам закону щодо їх змісту, містять не правдиві відомості, а отже належні та допустимі докази щодо здійснення поставки товарів на користь позивача відсутні.

-судом першої інстанції проігноровано той факт, що позивач, надаючи копії документів, не зазначив про наявність у нього, або в іншої особи оригіналу письмового доказу, що призвело до порушення процесуальних норм, зловживань процесуальними правами з боку позивача та ухилення від відповідальності за подання підроблених копій документів. Жоден з документів, поданий у якості доказів правомірності стягнення Позивачем не був засвідчений належним чином згідно вимог законодавства та судової практики.

-суд першої інстанції не застосував належні до застосування норми матеріального права щодо строку позовної давності всупереч приписів закону, враховуючи, що 11.03.2019р. відповідач заявив клопотання про застосування наслідків пропуску позовної давності. Нарахування будь-яких видів неустойки до 08.01.2018 року є такими, що були вчинені та суд зобов`язаний був відмовити в задоволенні вимог позивача щодо стягнення будь-якої неустойки за наслідками сливу позовної давності .

Зазначаючи про необхідність великої кількості часу на зняття копій та ознайомлення в кожним документом, наявним в справі апелянт звертається до суду з проханням визнати тривалу підготовку цього клопотання такою, що відбулась з поважних та об`єктивних причин, поновити строк на подання клопотання зі своїми аргументами, поясненнями, міркуваннями щодо процесуальних питань, що мали місце при розгляд справи в суді першої інстанції в порядку ст. 169-170 ГПК України, залучити до матеріалів справи дане клопотання та врахувати при розгляді апеляційної скарги.

19.08.2019р. від ТОВ «Латоріца - Темп» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою та просить відмовити у її задоволенні з огляду на наступне:

-відповідач намагається ввести суд в оману, зазначаючи, що ані договір №1 від 01.01.2018р. ані видаткові накладні за даним договором ПП «Артек - Союз» не підписувались та товар відповідач не отримував. В судовому засіданні 14.02.2019р. позивачем було надано, а місцевим господарським судом досліджено та перевірено відповідність оригіналу договору поставки №1 від 01.01.2018р. та оригінали видаткових накладних, по яким відповідач заперечує отримання товару.

- доводи відповідача стосовно наявної у позивача заборгованості є хибними, більш того Міністерство оборони України по зазначеним двом договорам №286/2/17/12 та №286/2/17/13 від 20.12.2018р. здійснило перерахування грошових коштів в рахунок майбутніх оплат за надані відповідачем послуги, не кажучи уже про те, що Міністерство оборони України повністю розрахувалось за 2018р. з відповідачем та отримало кошти за поставлений товар у повному обсязі, які мали бути спрямовані на здійснення розрахунків із замовниками - зокрема з ТОВ " Латоріца-Темп".Відповідно до листа Департаменту фінансів України від 13.02.2019р. зазначено, що за даними бухгалтерського обліку станом на 01.01.2019р. заборгованість Міноборони перед ПП «Артек - Союз» не числиться.

- відповідач увесь час при розгляді даної справи в різних інстанціях намагається затягувати розгляд справи шляхом подачі до господарських судів різноманітних клопотань, відводів, оскаржень будь яких процесуальних документів винесених судами, чим самим порушує конституційне право позивача щодо стягнення з ПП «Артек - Союз» заборгованості за поставлений товар. Заборгованість ПП «Артек - Союз» перед ТОВ «Латоріца - Темп» фактично є борг позивача перед іншими контрагентами, які безпосередньо поставляють позивачу відповідну продукцію та є загроза припинення такого постачання.

У судовому засіданні 20.08.2019р. (яке проводилось колегією суддів у складі: головуючий суддя М.А. Мишкіна, судді В.В. Бєляновський, К.В. Богатир) оголошено перерву до 28.08.2019р, 12.00год.

23.08.2019р. від ПП «Артек - Союз» надійшло клопотання, в якому відповідач просить залишити відзив ТОВ «Латоріца - Темп» на апеляційну скаргу без розгляду, посилаючись на пропуск позивачем строку подання відзиву та на недотримання вимог ГПК України щодо форми та змісту відзиву на апеляційну скаргу.

27.08.2019р. від ТОВ «Латоріца - Темп» надійшли заперечення на клопотання ПП «Артек - Союз» від 19.08.2019р. (в порядку ст. 169-170 ГПК України), в яких позивач зазначає, що таке клопотання подане з порушенням ст.ст. 169,170 ГПК України з порушенням встановленого судом процесуального строку, а також вимог ст. 113 ГПК України, а тому має бути залишене без розгляду на підставі ст. 118 ГПК України.

27.08.2019р. від ТОВ «Латоріца- Темп» надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку на подання відзиву на апеляційну скаргу.

У зв`язку із перебуванням судді В.В.Бєляновського у відпустці з 27.08.2019р., розпорядженням керівника апарату суду №626 від 27.08.2019р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/73/19.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2019р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - М.А.Мишкіна, судді: Л.О. Будішевська, К.В. Богатир.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2019р. прийнято справу №916/73/19 до провадження у зміненому складі суду: головуючий суддя М.А.Мишкіна, судді: Л.О. Будішевська, К.В. Богатир; розпочато розгляд справи спочатку та призначено справу до розгляду на 17.09.2019р.

Ухвалами від 17.09.2019р.(які занесені до протоколу судового засідання), залишено без задоволення клопотання ТОВ «Латоріца - Темп» про продовження строку на подання відзиву на апеляційну скаргу та за ініціативою суду продовжено строк на подання відзиву до 19.08.2019р.; з ініціативи суду продовжено строк на подання ПП «Артек - Союз» до суду апеляційної інстанції клопотання від 19.08.2019р. (поданого в порядку ст.ст. 169,170 ГПК України), проте залишено його без розгляду в частині, що є по суті доповненнями до апеляційної скарги, оскільки такі доповнення подані з пропуском встановленого строку для їх подання, встановленого ч.1 ст. 266 ГПК України.

В судовому засіданні 17.09.2019р. оголошено перерву до 16.10.2019р.

Ухвалою від 16.10.2019р. розгляд справи відкладено на 23.10.2019р.

23.10.2019р. від ПП «Артек-Союз» надійшла заява про відвід суддів Мишкіної М.А. та Богатиря К.В..

Ухвалою від 23.10.2019р. заяву ПП «Артек-Союз» про відвід залишено без розгляду.

23.10.2019р. від ПП «Артек-Союз» надійшло клопотання, якому заявник просить поновити строк подання клопотання від 19.08.2019р. та прийняти вказане клопотання до уваги.

В судовому засіданні 23.10.2019р. колегією суддів встановлено, що з приводу клопотання ПП Артек-Союз уже було прийнято рішення в судовому засіданні 17.09.2019р., про що постановлено усну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні представник ПП «Артек-Союз» підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник ТОВ «Латоріца - Темп» проти задоволення апеляційної скарги заперечував з мотивів викладених у відзиві.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 01.01.2016р. між ПП «Артек-Союз» (Покупець) та ТОВ «Латоріца - Темп» (Продавець) був укладений договір поставки №1, відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов`язався на умовах, передбаченим даним Договором, поставляти та передавати окремими партіями у власність Покупцю, а Покупець зобов`язався приймати та оплачувати продовольчі товари в асортименті, іменовані надалі «Товар».

Згідно п.1.2. Договору Продавець відпускає, а Покупець приймає товар згідно накладних, в яких фіксується кількість та ціна товару.

Відповідно до п 1.3. Договору товарні накладні є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що товар поставляється після попереднього усного або письмового заказу Покупця, котрий дається не менш ніж за 24 години до необхідного відвантаження товару.

Згідно п. 3.3. Договору приймання товару по кількості та якості відбувається безпосередньо при передачі Товару в присутності представників Продавця і Покупця, що підтверджується підписами на товарних накладних.

Відповідно до п. 3.5. Договору, претензії по якості приймаються протягом 12 годин з моменту поставки, при виконані умов зберігання.

Згідно п. 4.1. Договору, відпускні ціни на товар погоджуються по взаємній домовленості.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що кількість, ціна та загальна вартість товару, що відпускається, встановлюється окремо на кожну партію Товару.

Згідно п.4.3. Договору оплата вартості товару проводиться Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця або внесенням готівкових коштів в касу Підприємства.

Пунктом 4.4. Договору сторони погодили, що Покупець зобов`язаний провести повний розрахунок за отриману по накладній партію товару протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту отримання товару.

Відповідно до п. 5.1., 5.2. Договору за невиконання, або несвоєчасне виконання зобов`язань за договором , сторони несуть відповідальність у відповідності з діючим законодавством України. В випадку затримки товару у строки, вказані у п. 4.4. Покупець за вимогою Продавця сплачує йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, а також відповідно діючому законодавству пеню, нараховану на несплачену суму за кожен день прострочення платежу по подвійній обліковій ставці НБУ, яка діє в період прострочки.

Відповідно до п. 8.1. Договору він вступає в силу з моменту його підписання представниками обох сторін та діє до 31 грудня 2016 р.

Відповідно до п. 8.2. Договору, якщо жодна із сторін за 1 місяць до закінчення дії даного Договору в письмовому вигляді не підійме питання про його розірванні, то Договір вважається продовженим на тих же умовах на один календарний рік.

01.01.2018р. між ПП «Артек-Союз» та ТОВ «Латоріца - Темп» було укладено аналогічний договір поставки №1 на таких же умовах, що і попередній договір від 01.01.2016р.

Відповідно до п. 8.1. Договору №1 від 01.01.2018р. він вступає в силу з моменту його підписання представниками обох сторін та діє до 31 грудня 2018 р.

Вказані договори підписані від ТОВ Латоріца-Темп директором Друзенко В.Д., від ПП Артек Союз директором ОСОБА_2 А.В. та скріплені їх печатками.

Відповідно до наявних в матеріалах справи видаткових накладних та товаро-транспортних накладних ТОВ «Латоріца-Темп» поставлено ПП «Артек-Союз» товару на загальну суму 311 594 692,29грн.

Відповідач оплатив отриманий за видатковими накладними товар на загальну суму 299 186 136,26грн., тобто не у повному розмірі, сума оплати відповідачем не заперечується.

Натомість, ним частково не визнається факт поставки товару за окремими накладними, реєстр яких наведений в додатку до відзиву (т.21, а. с. 95-96), та у додатку до доповнень до відзиву (т. 22 а.с.166-168 ) на загальну суму 678 529,27грн.

В липні 2018р. ТОВ «Латоріца-Темп» звернулося до ПП «Артек-Союз» з досудовою вимогою від 04.09.2018р., в якій просило ПП «Артек-Союз» перерахувати суму боргу в розмірі 18 329 966,79грн., а також направило відповідачу два примірники Акту звірки взаємних розрахунків за період з січня 2016р. по липень 2018р., підписані ТОВ «Латоріца-Темп».

Відповідно до складеного позивачем Акту звіряння взаємних розрахунків за період січень 2016-грудень 2018р.р. заборгованість відповідача складає 12 408 556,03грн.

Вимога та Акти звірки взаєморозрахунків отримані представником ПП «Артек-Союз» 06.09.2018р. (т.1 а.с. 11).

Оскільки відповідачем не сплачено в добровільному порядку суму заборгованості, відповідь на досудову вимогу не направлено, Акт звірки взаєморозрахунків не повернуто, ТОВ «Латоріца-Темп» звернулось до суду з позовом про стягнення 12 408 556, 03 грн. боргу, 794 018, 74грн. пені, 1 790 610, 98 грн. інфляційних, 461 888, 24 грн. 3% річних.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, господарський суд визнав обгрунтованими позовні вимоги ТОВ «Латоріца-Темп» та дійшов висновку щодо їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками господарського суду з огляду наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи підтверджується, а саме копіями видаткових накладних у кількості 7 989шт., що період з січня 2016 року по грудень 2018 року позивачем поставлено відповідачеві товар на загальну сум у 311 594 692,29грн.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Положеннями ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного з законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначалося вище згідно п.п. 3.3. Договору приймання товару по кількості та якості відбувається безпосередньо при передачі Товару в присутності представників Продавця і Покупця, що підтверджується підписами на товарних накладних.

Частиною 11 ст. 1 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"визначено, що первинний документ - це документ, який має відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Колегія суддів відзначає, що підписання покупцем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та відповідно до положень п.3.3. Договору №1 від 01.01.2016р. (аналогічні положення п.3.3. містить договір №1 від 01.01.2018р.) товариства фіксує факт здійснення господарської операції і підтвердження реалізації договірних відносин, що є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Факт отримання товарів ПП «Артек-Союз» підтверджується підписаними обома сторонами (без зауважень) видатковими накладними та товаро-транспортними накладними, відповідно до яких ТОВ «Латоріца-Темп» поставлено ПП «Артек-Союз» товару на загальну суму 311 594 692,29грн. (оригінали видаткових накладних та Договорів №1 оглянуто судом першої інстанції в судовому засіданні 14.02.2019р., що відображено в протоколі судового засіданні від 14.02.2019р.)

Під час розгляду справи відповідач заперечував факт отримання товарів та наявність договірних відносин після закінчення строку дії договору №1 від 01.01.2016р., проте, до пред`явлення ТОВ «Латоріца-Темп» позову відповідачем здійснювалася оплата за поставлений йому товар, а саме, відповідач оплатив отриманий від ТОВ «Латоріца-Темп» товар на загальну суму 299 186 136,26грн.

При цьому відповідачем до пред`явлення йому позову не ставилося питання про повернення сплачених ним коштів чи з приводу належної поставки товару (протилежне відповідачем не доведено), навіть після отримання досудової вимоги позивача про необхідність сплати заборгованості у сумі більш ніж 18 млн. грн. Натомість, як свідчать відомості складеного ТОВ «Латоріца-Темп» Акту звіряння розрахунків, після отримання 06.09.2018р. досудової вимоги та ще тривалий час, починаючи з 07.09.2018р. відповідач продовжив проведення оплати (07.09.2018р. - 500 000грн.; 11.09.2018р. - 1 152 678,50грн.; 13.09.2018р., 17.09.2018р., 19.09.2018р. та надалі), не з`ясовуючи підстави заявлення вимоги та не виклавши заперечень проти сум окремих продажів товару, зазначених в Акті звірки (т. 20, т.21).

Відповідно до п. 8.1. Договору він вступає в силу з моменту його підписання представниками обох сторін та діє до 31 грудня 2016 р.

Поряд з тим, відповідно до п. 8.2. Договору, якщо жодна із сторін за 1 місяць до закінчення дії даного Договору в письмовому вигляді не підійме питання про його розірванні, то Договір вважається продовженим на тих же умовах на один календарний рік.

Матеріали справи не містять заперечень сторін щодо продовження договору на тих же умовах на один календарний рік, отже перший договір від 01.01.2016р. діяв і у 2017р..

Аргументи відповідача стосовно неукладення (непідписання) ним договору поставки від 01.01.2018р. правильно були відхилені судом першої інстанції з огляду надання завіреної копії договору, огляду в судовому засіданні оригіналу цього договору, а також враховуючи ненадання відповідачем взагалі будь-яких доказів, які б дозволяли вважати його твердження обґрунтованими.

Так, сплативши за отриманий товар 299 186 136грн. 26коп. з заявлених позивачем 311 594 692грн. 29 коп. як вартість поставленого товару за обома договорами , ПП «Артек-Союз» могло та повинно було надати докази, що уся сплачена ним сума погашала заборгованість виключно за договором від 01.01.2016р. ( наприклад, платіжні доручення із відповідним призначенням платежів), і не могла стосуватися будь-якого іншого договору, або подати підписаний Акт звірки, що ґрунтується на даних його бухгалтерського обліку із відображенням усіх вихідних даних щодо дат поставки товару, реквізитів договору, номерів видаткових накладних, дат оплати товару, розміру заборгованості станом на певні дати , у тому числі на дату закінчення дії першого договору від 01.01.2016р. (31.12.2017р.).

Такі докази у справі відсутні, що надає описаним твердженням відповідача бездоказового характеру, що ґрунтуються на припущеннях.

Так, відповідач заперечує проти проставлення відтиску штампу та підпису уповноваженої особи на деяких видаткових накладних та договорі №1 від 01.01.2018р. Поряд з тим, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі ПП «Артек-Союз» печатки підприємства та проставлення підпису від ПП «Артек-Союз» на Договорі від 01.01.2018р. та накладних, у тому числі звернень до правоохоронних органів з цього приводу.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

ПП «Артек-Союз» не скористалося своїм правом на надання експертного висновку задля підтвердження своєї позиції стосовно дійсної вартості отриманого ним товару, як і не надало доказів неможливості надання такого експертного висновку.

Відповідачем не надано достовірних доказів на противагу доказам позивача на підтвердження неотримання товару або спростування заявленого боргу, не підтверджено аргументи щодо неналежності таких доказів як видаткові накладні, надані позивачем.

Колегія суддів констатує, що процесуальна позиція відповідача лежить не у площині спростування обставин справи, на наявність яких вказує позивач (доказування неотримання товару за накладними, зазначеними у реєстрах, поданих із відзивом та доповненнями ), заперечення дійсної наявності боргу, а від початку судового провадження у справі була спрямована на пошук первинних документів ( видаткових накладних), складених з окремими недоліками, та їх використання для заперечення боргу .

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Викладене вище свідчить, що ТОВ «Латоріца-Темп» доведені ті обставини, на які воно посилалося в позовній заяві, оскільки оцінка зібраним у справі доказам у їх сукупності в цілому дозволяє суду зробити висновок про їх достатність та достовірність для визнання обставини поставки ПП «Артек-Союз» товару на загальну суму 311 594 692грн. 29 коп. встановленою, з чого випливає також і доведеність існування заборгованості у сумі 12 408 556грн. 03коп.

Щодо стягнення господарським судом штрафних санкцій, інфляційних та 3% річних колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що ПП «Артек-Союз» свої зобов`язання за договором щодо оплати поставленого товару виконало не в повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ч.1 ст.548, ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно із ч.ч.1,2,4 ст.217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

Відповідно до ч.2 ст.218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч.1 ст.229, ч.1 ст.230 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 ГК України).

Відповідно до ч.6 ст. 231 та ч.2 ст.343 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором; платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із ст.ст.1, 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно положень ЦК України проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань та можуть стягуватися поряд із пенею. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, індекс інфляції - це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Відповідно до п. 5.1., 5.2. Договору за невиконання, або несвоєчасне виконання зобов`язань за договором , сторони несуть відповідальність у відповідності з діючим законодавством України. В випадку затримки товару у строки, вказані у п. 4.4. Покупець за вимогою Продавця сплачує йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, а також відповідно діючому законодавству пеню, нараховану на несплачену суму за кожен день прострочення платежу по подвійній обліковій ставці НБУ, яка діє в період прострочки.

В додатки до позовної заяви та заяв про уточнення позовних вимог ТОВ «Латоріца-Темп» надано розрахунок пені, 3% річних та інфляційних, відповідно до яких пеня складає 794 018, 74грн., інфляційні - 1 790 610, 98 грн, 3% річних - 461 888, 24 грн. .

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунки пені, погоджується з висновком місцевого господарського суду про його правильність та відповідність умовам Договорів від 01.01.2016р. та 01.01.2018р. та чинному законодавству, а отже і обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Латоріца-Темп» про стягнення штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних.

При цьому судом апеляційної інстанції відхиляються посилання скаржника на припинення нарахування пені, 3% річних та інфляційних 31.12.2017р., оскільки, як зазначалося вище, в матеріалах справи відсутні заперечення сторін щодо продовження строку дії договору та відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що наступний договір №1 від 01.01.2018р. ним не укладався.

Таким чином, з урахуванням всіх встановлених обставин, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Аргументи апеляційної скарги, щодо порушення судом прав відповідача у зв`язку із залишенням без розгляду клопотань відповідача про призначення експертизи та інших колегія суддів відхиляє з огляду наступного.

Відповідно до ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно із ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Відповідач не заперечує, що частина його клопотань надійшла до господарського суду після спливу встановленого строку їх подання.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Одеської області від 22.02.2019р. закрито підготовче провадження по справі № 916/73/19 та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано залишив без розгляду клопотання відповідача про призначення експертизи, витребування доказів, тощо на підставі ст. 118 ГПК України із посиланням на приписи ст.ст. 81,177 ГПК України, а твердження про порушення його процесуальних прав у зв`язку із цим колегія суддів вважає безпідставними.

Дійсно, в оскаржуваному рішенні не відображено результати розгляду заяви відповідача про застосування спеціального строку позовної давності до вимог про стягнення пені, яка, на відміну від заяв із процесуальних питань згідно із статтею 267 ЦК України може бути подана до прийняття рішення у спорі.

Разом із цим, підстави для застосування позовної давності до вимог про стягнення пені відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України відсутні, оскільки позивачем обґрунтовано нарахування пені за прострочення оплати товару, починаючи з дати поставки за видатковою накладною від 11.09.2018р. при тому, що з позовом із відповідними вимогами він звернувся у січні 2019 р., отже річний строк для вимог про стягнення пені не був пропущений.

Решта доводів апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції по суті спору та мотивів невирішення клопотань по суті, до уваги колегією суддів не приймаються, зокрема і в тій частині, що стосується подання клопотань нібито вчасно, адже наявні у справі накладні невизначеної служби кур`єрської доставки достовірними доказами щодо дат відправлення документів вважатись не спроможні з огляду тривалості доставки кореспонденції за ними по м.Одеса більш ніж 1 місяць.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що оскаржуване рішення господарського суду ухвалено судом першої інстанції відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування чи зміни відсутні, відтак рішення господарського суду Одеської області від 22.05.2019р. залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної скарги повністю відхилені судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 22.05.2019р. у справі №916/73/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ПП «Артек-Союз».

Постанова, в порядку ст. 282 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття, згідно ст. 284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку, згідно положень ст.ст. 286,287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.О. Будішевська