ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2019 р. Справа№ 925/1069/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз»

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.09.2019

у справі № 925/1069/19 (суддя Грачов В.М.)

за заявою Публічного акціонерного товариства «Азот»

про забезпечення позову до подання позовної заяви

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2019 Публічне акціонерне товариство «Азот» (далі - ПАТ «Азот», заявник) звернулося до Господарського суду Черкаської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви в порядку ст.ст. 136-139 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), в якій просило суд забезпечити позов шляхом заборони Публічному акціонерному товариству «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» (далі - ПАТ «Черкасигаз») вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення (обмеження) газопостачання заявнику.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05.09.2019 у справі № 925/1069/19 заяву ПАТ «Азот» про забезпечення позову задоволено, заборонено ПАТ «Черкасигаз» вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення (обмеження) газопостачання ПАТ «Азот».

Задовольняючи вказану заяву, суд виходив з того, що вжиття заходів забезпечення позову таким шляхом не обмежує права та законні інтереси ПАТ «Черкасигаз», зазначений захід забезпечення позову має тимчасовий характер та не позбавляє останнього його конституційних прав на підприємницьку діяльність, отримання доходів, а також не перешкоджає займатися господарською діяльністю як такою взагалі; вищенаведене забезпечує збереження балансу інтересів сторін, а вжиття заходів забезпечення позову узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, ПАТ «Черкасигаз» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким в задоволенні заяви ПАТ «Азот» про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права; у заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви заявником не було наведено конкретної матеріально-правової вимоги (предмет позову), з якою ПАТ «Азот» має намір звернутися до ПАТ «Черкасигаз» та щодо якої просить вжити заходи забезпечення позову; судом не встановлено наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; заборонивши ПАТ «Черкасигаз» припиняти (обмежувати) газопостачання на ПАТ «Азот», суд фактично примусив ПАТ «Черкасигаз» до здійснення розподілу природного газу заявнику за будь-яких умов, тобто на стадії вжиття заходів забезпечення позову судом фактично вирішено спір по суті, чим порушено ч. 11 ст. 137 ГПК України; судом не було враховано, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог; апелянт мав достатні правові підстави для направлення ПАТ «Азот» повідомлення №548 від 29.08.2019, а суд дійшов помилкового висновку про його незаконність; оскаржуваною ухвалою суд позбавив ПАТ «Черкасигаз» можливості виконувати свої функції оператора ГРМ на даному об`єкті газорозподільної системи, чим поставлено під загрозу безпеку та надійність її експлуатації; при розгляді вказаної заяви було порушено встановлений ч. 1 ст. 136, ч. 1 ст. 140 ГПК України порядок вирішення відповідного питання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Черкасигаз» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.09.2019 у справі №925/1069/19 та призначено розгляд скарги на 16.10.2019, встановлено ПАТ «Азот» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

ПАТ «Азот» скористалося правом, наданим статтею 263 ГПК України, надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, заявник наголошував на тому, що у заяві про забезпечення позову було вказано про намір звернутися до суду з позовом про оскарження дій ПАТ «Черкасигаз» у передбаченому законом порядку, оскільки вважає їх неправомірними та незаконними; заявником було пред`явлено позов до ПАТ «Черкасигаз» з відповідними матеріально-правовими вимогами про припинення дії, яка порушує право та заборону вчиняти дії, за яким Господарським судом Черкаської області було відкрито провадження у справі №925/1109/19; доводи апелянта зводяться до необхідності застосування судом надмірного формалізму; судом в оскаржуваній ухвалі жодним чином не вирішувалось питання обґрунтованості позовних вимог та законності/незаконності направленого повідомлення №548 від 29.08.2019; суд зазначив лише про обґрунтованість припущення заявника стосовно незаконності припинення газопостачання апелянтом; суд дійшов правильного висновку про необхідність забезпечити позов та не допустити до вирішення судом питання законності дій ПАТ «Черкасигаз» настання таких негативних наслідків як припинення газопостачання і подальшої зупинки виробництва на одному з найбільших підприємств хімічної галузі України; судом правомірно досліджено співмірність негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права, за захистом якого зявник мав намір звернутись до суду, та майнових наслідків заборони апелянту здійснювати певні дії; забезпечення позову шляхом заборони апелянту вчиняти дії, направлені на припинення (обмеження) газопостачання на ПАТ «Азот» жодним чином не позначається на фізичному балансуванні ГРМ та на тиску природного газу в ГРМ, як і не забороняє проводити будь-які ремонтні роботи, ніяким чином не обмежує права та законні інтереси ПАТ «Черкасигаз»; зазначений захід забезпечення позову має тимчасовий характер та не позбавляє апелянта його конституційних прав на підприємницьку діяльність, отримання доходів, а також не перешкоджає займатися господарською діяльністю; судом було вжито захід забезпечення позову зі збереженням балансу інтересів обох сторін та із відповідністю критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності; доводи апелянта стосовно порушення судом першої інстанції порядку вирішення заяви про забезпечення позову не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

03.10.2019 та 16.10.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшли пояснення та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Представник заявника вимоги апеляційної скарги не визнав, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними та необґрунтованими, просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні 16.10.2019 колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників апелянта та заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви ПАТ «Азот» посилалося на те, що 30.08.2019 ним отримано від ПАТ «Черкасигаз» повідомлення № 548 від 29.08.2019 про припинення газопостачання, в якому підприємству заявника запропоновано у термін до 7 год. 00 хв. 05.09.2019 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання та підготувати до пломбування газоспоживне обладнання; у разі невиконання даної вимоги транспортування газу підприємству заявника буде припинено в примусовому порядку.

Вважаючи зазначене повідомлення незаконним та дії, які можуть відбутись у зв`язку з таким повідомленням неправомірними, вказуючи на намір звернутись до суду з позовом до ПАТ «Черкасигаз» про оскарження таких дій, заявник просив вжити заходів забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони ПАТ «Черкасигаз» вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення (обмеження) газопостачання заявнику.

При цьому, дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали, судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Черкасигаз» надає заявнику послуги з розподілу природного газу на підставі укладеного між сторонами типового договору розподілу природного газу від 01.04.2017, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498.

Підставою направлення ПАТ «Черкасигаз» повідомлення про припинення газопостачання №548 від 29.08.2019 є виконання доручення ТОВ «Променерго-Ресурс» від 28.08.2019 у зв`язку із наявністю заборгованості ПАТ «Азот» за спожитий природний газ.

Як вбачається з матеріалів, доданих до заяви про забезпечення позову, постачальником природного газу ПАТ «Азот» в 2019 році є Товариство з обмеженою відповідальністю «ХІМ-ТРЕЙД», відповідно до укладених договорів постачання природного газу.

Крім того, у довідці № 03-09/1від 03.09.2019 ТОВ «ХІМ-ТРЕЙД» підтверджує, що саме дане товариство є постачальником природного газу для ПАТ «Азот» у 2019 році відповідно до укладених договорів, а також те, що розрахунки за спожитий природний газ ПАТ «Азот» здійснює своєчасно та у повному обсязі.

Згідно з п. 13 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором.

Пунктом 1 розділу 7 параграфу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у випадку подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання.

Згідно з п. 3 Порядку пооб`єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1687 від 08.12.2006, газодобувне, газорозподільне, газотранспортне підприємство з власної ініціативи у разі порушення споживачем строку розрахунків за спожитий природний газ (коли зазначене підприємство є його постачальником) або за надані послуги з його транспортування припиняє або обмежує газопостачання, а у випадку відсутності у споживача ліміту природного газу припиняє газопостачання згідно з умовами договору на транспортування газу.

В іншому разі припинення (обмеження) газопостачання здійснюється за дорученням постачальника на підставі укладеного з ним договору.

Заявник також наголошує, що припинення (обмеження) газопостачання може призвести у подальшому до порушення технологічного процесу та повної зупинки підприємства, що в свою чергу може призвести до екологічної та техногенної катастрофи, адже ПАТ «Азот» здійснює очистку стічних вод м. Черкаси, в процесі очищення яких використовується природний газ.

Заявник також стверджує, що внаслідок припинення газопостачання та зупинення виробництва більше ніж 3 200 працівників підприємства можуть залишитись без роботи, а їх сім`ї без засобів до існування; товариство не зможе виконувати обов`язки по сплаті податків і зборів до Державного та місцевого бюджетів.

Суд першої інстанції, визнавши вказані доводи заявника обґрунтованими, а заявлені заходи забезпечення позову такими, що узгоджуються із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності, задовольнив вказану заяву та вжив заходів до забезпечення позову, які заявлені ПАТ «Азот», з чим погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Отже, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови (рішення) в апеляційному або у касаційному порядку.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Постановляючи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову, як заборона вчиняти дії, господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо (п.п.1-3, 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів встановила, що при постановленні оскаржуваної ухвали Господарський суд Черкаської області врахував співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з наслідками заборони ПАТ «Черкасигаз» вчиняти певні дії.

При цьому, невжиття заходів забезпечення позову до моменту вирішення спору у даній справі та встановлення законності дій ПАТ «Азот» щодо направлення вищевказаного повідомлення про припинення газопостачання №548 від 29.08.2019, у тому числі, реалізація вказаного у ньому припису, на переконання суду апеляційної інстанції, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ПАТ «Азот», за захистом яких він мав намір звернутися до суду, а також може призвести до суттєвого порушення прав заявника, нанесення йому значних збитків та витрат для відновлення газопостачання. У разі задоволення позову, сам по собі судовий захист втратить ефективність та цінність з точки зору захисту порушеного права та інтересу.

В оскаржуваній ухвалі суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявником наявності правових підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «Черкасигаз» вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення (обмеження) газопостачання ПАТ «Азот».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, враховуючи викладені в заяві обставини, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу до забезпечення позову, суд першої інстанції правомірно задовольнив заяву позивача про забезпечення позову, оскільки вжиття заходів забезпечення позову таким шляхом не обмежує права та законні інтереси ПАТ «Черкасигаз», а також узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Доводи апелянта про позбавлення його через вжиття заходів забезпечення позову можливості здійснювати фізичне балансування газорозподільної системи для утримання тиску природного газу в ГРМ на рівні, необхідному для безпечного й ефективного розподілу природного газу, а також позбавлення його можливості проводити будь-які роботи (планові та ремонтно-відбудовні роботи, ліквідація наслідків аварії), колегія суддів відхиляє з огляду на їх недоведеність.

Водночас, судом апеляційної інстанції враховано доводи заявника про те, що забезпечення позову шляхом заборони апелянту вчиняти дії, направлені на припинення (обмеження) газопостачання на ПАТ «Азот», жодним чином не позначається на фізичному балансуванні ГРМ та на тиску природного газу в ГРМ, як і не забороняє проводити будь-які ремонтні роботи, ніяким чином не обмежує права та законні інтереси ПАТ «Черкасигаз».

Крім того, зазначений захід забезпечення позову має тимчасовий характер та не позбавляє ПАТ «Черкасигаз» його конституційних прав на підприємницьку діяльність, отримання доходів, а також не перешкоджає займатися господарською діяльністю.

Отже, судом першої інстанції було вжито захід забезпечення позову зі збереженням балансу інтересів обох сторін.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 16.02.2018 у справі № 914/766/17.

При цьому, на переконання суду апеляційної інстанції, виходячи зі змісту заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, тобто за відсутності у суду першої інстанції можливості дослідити саму позовну заяву та викладені у ній матеріально-правові вимоги, останній правомірно виходив з того, що ПАТ «Азот» має намір у подальшому звернутися з позовом до ПАТ «Черкасигаз» про оскарження його дій щодо направлення повідомлення про припинення газопостачання.

За таких обставин, доводи апелянта про порушення місцевим господарським судом вимог ч. 11 ст. 137 ГПК України, якою не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті, з посиланням на надану ним копію поданої ПАТ «Азот» після прийняття оскаржуваної ухвали позовної заяви та на постанови Верховного Суду від 08.10.2018 у справі №913/257/18, від 09.09.2019 у справі №924/433/19, колегія суддів відхиляє, оскільки обставини, яких не існувало на момент розгляду справи місцевим господарським судом не можуть бути предметом апеляційного розгляду, а тому і докази, на підтвердження таких обставин не можуть бути прийняті апеляційним судом в якості додаткових на підставі ст. 269 ГПК України.

Також колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, що зводяться до обґрунтування правових підстав для направлення ПАТ «Азот» повідомлення №548 від 29.08.2019, оскільки обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження Господарським судом Черкаської області у справі №925/1109/19 під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заяви ПАТ «Азот» про забезпечення позову до подання позовної заяви.

При цьому, судова колегія відхиляє доводи скаржника про порушення судом першої інстанції під час розгляду заяви ПАТ «Азот» порядку вирішення питання щодо забезпечення позову, що на думку апелянта проявилось, зокрема, у зазначенні у вступній частині оскаржуваної ухвали про те, що вищевказана заява розглянута суддею Господарського суду Черкаської області Грачовим В.М., а не відповідним судом у визначеному складі суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За приписами ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 6 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ. Результати автоматизованого розподілу (повторного розподілу) справи оформлюються протоколом (ч.ч. 1, 16 ст. 32 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2019 заяву про забезпечення позову (до подання позову) передано на розгляд головуючого судді (судді-доповідача) Грачова В.М.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України справи у судах першої інстанції розглядаються суддею одноособово, крім випадків, визначених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про порушення при розгляді заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви встановленого ч. 1 ст. 136, ч. 1 ст. 140 ГПК України порядку вирішення відповідного питання є безпідставними та необґрунтованими.

Колегія суддів, зважаючи на встановлене вище, дійшла висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали не вбачається, відповідно, апеляційна скарга ПАТ «Черкасигаз» має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.09.2019 у справі № 925/1069/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.09.2019 у справі № 925/1069/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/1069/19 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 21.10.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук