ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2019 року м. Дніпро Справа № 904/2089/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач)

судді Кузнецов В.О., Чус О.В.

розглянувши без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження апеляційну

скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 року (повний текст підписано 22.07.2019 року)

у справі № 904/2089/19 (суддя - Колісник І.І., м. Дніпро)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення штрафу у розмірі 28 865,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 року позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф у сумі 28 865,00 грн. та 1 921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 року, у задоволенні позовних вимог відмовити; судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на позивача.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Підставами для скасування оскаржуваного рішення відповідач зазначив порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що з метою засвідчення обставин невідповідності маси вантажу, вказаної у накладній, фактичній масі, комерційний акт має бути в обов`язковому порядку підписаний трьома особами, посади яких чітко передбачені Правилами складання актів. При цьому, залучення інших осіб для підписання комерційного акту не є обов`язковим, проте не може замінити наявність обов`язкових підписів. Як вбачається із комерційного акту, саме для його підписання було залучено іншого працівника - старшого приймальника поїздів ОСОБА_1 До підписання зазначеного акту ОСОБА_1 не залучався як особа, що заміщує відповідну посаду, передбачену пунктом 10 Правил складання актів. Позивачем не доведено жодним доказом відсутність на станції Тимкове відповідної посади працівника, на якого покладено обов`язок підписання комерційного акту про встановлені порушення під час перевезення вантажів. Натомість, позивачем надано лише наказ від 01.02.2018 року про покладання обов`язків начальника вантажного району по станції Тимкове на старшого приймальника поїздів ОСОБА_1 Позивачем до суду не надано жодного документу, відповідно до якого обов`язки щодо комісійної перевірки кількості та стану вантажу та підписання комерційних актів покладено на ОСОБА_1 , оскільки позивачем до суду не надано посадової інструкції вказаного працівника, та відсутні докази того, що ОСОБА_1 погодився виконувати покладені на нього обов`язки. Судом першої інстанції начебто встановлено, що ОСОБА_1 мав право підпису комерційного акту, як начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику), але не зазначено відповідний доказ в мотивувальній частині рішення, відповідно до якого встановлена ця обставина. Місцевим господарським судом не було прийнято до уваги, що позивачем при розгляді справи не надано жодного доказу того, що на станції Тимкове станом на 11.01.2019 року була відсутня посада начальника вантажного району. Таким чином, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, без жодного доказу встановлено, що станом на 11.01.2019 року старший приймальник поїздів ОСОБА_1 мав право підпису комерційного акту № 414115/9/13 від 11.01.2019 року замість особи за посадою, визначеною пунктом 10 Правил складання актів. Судом першої інстанції у рішенні не доведено, що особи, які підписали комерційний акт № 414115/9/13 від 11.01.2019 року мали відповідні повноваження, що у встановленому порядку передбачені посадовою інструкцією і надають право вчиняти підпис на комерційних актах, які посвідчують факт перевантаження вагонів. Крім того, невірне зазначення маси тари вагону за документами та при переважуванні призвело до невірних розрахунків різниці між масою за документами та даними при переважуванні. У спірній залізничній накладній № 47871793 в графі "відмітки відправника" міститься інформація про те, що перевезення вантажу у вагонах відкритого типу з одержувачем узгоджено. Жодних письмових зауважень щодо не придатності вагонів для перевезення вантажу навалом у вагонах відкритого типу в комерційному відношенні, виходячи із викладених в комерційних актах обставин працівниками залізниці не було зроблено. Даний факт свідчить лише про те, що ПАТ "ПІВДГЗК" підготував вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування та здійснював навантаження з виконанням Технічних умов, якими передбачено, що вантаж піддається змерзанню, що може призвести до збільшення ваги вантажу у вагоні. Після завантаження залізорудного концентрату та виставляння завантажених вагонів для відправлення, всі вагони, зазначені у спірних накладних, було перевірено працівниками залізниці і в комерційному, і в технічному відношенні. Залізниця, оглянувши подані до перевезення вагони за спірними залізничними накладними, прийняла їх до перевезення, проставивши календарний штемпель станції Кривий Ріг в оформлених накладних. Жодних актів загальної форми ГУ-23 щодо комерційної або технічної несправностей залізницею складено не було, що свідчить про відсутність зауважень до комерційного та технічного стану вагонів. Таким чином, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що після завантаження вагону залізниця погодила, що вага прийнятого до перевезення вантажу встановлена у розмірі, визначеному накладною № 47871793 і прийняла на себе відповідальність за перевезення прийнятого до перевезення вантажу. ПАТ "ПІВДГЗК" було надано суду протокол зважування партії навантажених вагонів № 14 128, згідно якого маса брутто вагону складає 91 700 кг, маса нетто вантажу складає 68 700 кг. Крім того, у відповідності з актом перевантаження на вагонних вагах ДВ-200000Р від 10.01.2019 року вага нетто спірного вагону складає 69 900 кг, а вага брутто - 92 900 кг. Згідно даних зважування на станції відправлення перевантаження спірного вагону встановлено не було.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення. Посилається на те, що у даному випадку зважування відбувалось як вантажовідправником, так і на інших станціях на вагонних вагах, тобто тим самим способом. Правила приймання вантажів до перевезення дозволяють здійснювати зважування групи вагонів без розчеплення (пункт 10), проте не забороняють зважувати вагони із розчепленням. Крім того, при зважуванні вагона із розчепленням, маса визначається більш точною, оскільки відсутня похибка на тертя із сторонніми предметами, маса яких може вплинути на точність (сцепка інших вагонів). Відповідно до частини 5 пункту 10 Правил, маса тари вагонів може перевірятися один раз: відправником - перед навантаженням або одержувачем - після вивантаження. Відповідач в запереченнях посилається на перевірку маси тари, разом з тим, він зазначає, що маса тари вагона була взята з "трафарета". Отже стає незрозумілим, яким чином відправником було визначено масу тари і яку масу тари він брав до уваги, оскільки в накладній він через дріб зазначив дві маси тари. Проте, у будь-якому випадку, залізницею було взято до розрахунку масу тари, яку відправник визначив як "правильну". У відповідності до пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення вантажі, завантажені відправником, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду без перевірки маси та кількості вантажу. Наявність штампа про повірку ваг ще не є беззаперечним доказом точності результатів зважування. Комерційний акт складений у точній відповідності із вимогами Правил складання актів. Даний комерційний акт у передбаченому правилами порядку відповідачем не оскаржено та не піддано сумніву. На станції призначення у відповідності до вимог пункту 12 Правил зроблено запис "під час перевірки різниці проти цього акта не виявлено". Даний акт було підписано відповідальними особами залізниці та представником вантажоодержувача, які приймали участь у перевірці. Зауважень зі сторони вантажоодержувача під час перевірки не було. На думку позивача, ним належними доказами доведено факт невідповідності зазначеної відповідачем маси вантажу, за що передбачена відповідальність у вигляді штрафу, який застосований і розрахований згідно зі статтями 118, 122 Статуту залізниць України, а відзив відповідача не має правового та доказового підґрунтя.

2.3. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, викладені у відповіді на відзив на апеляційну скаргу.

Відповідач не погоджується із доводами, наведеними позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, оскільки на думку відповідача, позиція позивача є необґрунтованою і не підтверджується вимогами нормативних документів в галузі залізничних перевезень. Звертає увагу, що у комерційному акті № 414115/9/13 від 11.01.2019 року вказано. що зважування спірного вагону здійснювалось з розчепленням, що свідчить про порушення вимог Правил видачі вантажів. Позивач з метою власної вигоди викривив фактичні обставини справи щодо способу зважування вагонів, передбаченого пунктом 10 Правил приймання вантажів до перевезення з метою отримання позитивного рішення суду першої інстанції.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.08.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, постановлено розглядати апеляційну скаргу без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

09.01.2019 року за залізничною накладною № 47871793 зі станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці до станції Берегова Одеської залізниці Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" здійснено відправлення на адресу одержувача - ДП МТП "Южний" гематиту (концентрат залізорудний) у вагонах відповідно до відомості із визначенням провізної плати за кожним із них. Зокрема, провізна плата щодо вантажу у вагоні № 65701658 становить 5 773,00 грн.

Під час проходження вантажу через станцію Тимкове Одеської залізниці на підставі актів загальної форми ГУ-23 № 224 від 10.01.2019 року, № 16 від 11.01.2019 року проведено комісійне переважування вагона № 65701658 та складено комерційний акт № 414115/9/13 від 11.01.2019.

Згідно з актом загальної форми ГУ-23 № 224 від 10.01.2019 за підозрою у завантаженні вагона понад його вантажопідйомність було здійснене контрольне зважування поїзда на тензометричних вагах. Вагон № 65701658 відчеплено для перевірки.

Акт підписали приймальники поїздів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Наступного дня було складено акт загальної форми ГУ-23 № 16 від 11.01.2019 року. Комісією у складі: приймальник поїздів ОСОБА_4 , старший приймальник поїздів ОСОБА_1 була проведена перевірка маси вантажу у вагоні та встановлено, що фактична маса брутто вагона - 94 380 кг, тара вагона за ПД -2 300 кг, маса вантажу нетто за ПД - 69 000 кг. Фактична маса вантажу нетто - 71 380 кг, що більше зазначеної в провізних документах на 2 380 кг.

Факт переважування вагона вказаними відповідальними особами підтверджується протоколом від 11.01.2019 року.

Відповідно до комерційного акта № 414115/9/13 від 11.01.2019 року (розділи Ґ, Д) на підставі зазначених актів загальної форми було проведено комісійне зважування вагона № 65701658 на справних 150 т тензометричних статичних вагах ст. Тимкове ВТВ-1СТ (державна повірка 26.10.2018 року) у присутності директора станції Лаврукович Л.В. , старшого приймальника поїздів ОСОБА_1 , приймальника поїздів ОСОБА_4 .

За результатом комісійного зважування вагона було встановлено, що у перевізному документі (ПД) зазначено: навалом гематит (концентрат залізорудний). Тара вагона - 23 000 кг, маса вантажу - 69 000 кг, вантажопідйомність вагона - 69 т. Фактично з`ясувалось: брутто - 94 380 кг, тара вагона за ПД - 23 000 кг, нетто - 71 380 кг, що більше вказаного у перевізному документі на 2 380 кг. Перевантаження понад вантажопідйомність вагона - 2 380 кг. Навантаження у вагоні навалом, по чотири пагорби. Вагон глуходверний, люки зачинені щільно, просипання вантажу нема. Зважування вагона проводилось двічі, вага більше перевізного документа та перевантаження понад вантажопідйомність вагона на 2 380 кг підтвердилось, що є порушенням вимог пункту 4.1 Глави 1 Додатку 3 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Згідно з актами загальної форми ГУ-23 № № 225, 229 від 22.01.2019 надлишок вантажу масою 2 380 кг з вагона № 65701658 було відвантажено до підготовленого вагона № 65946063 та за залізничною накладною № 40823411 від 22.01.2019 року відправлено зі станції Тимкове Одеської залізниці до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці вантажовідправнику - ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" згідно з його листом від 17.01.2019 року.

Вагон № 65701658 з вантажем - гематит (концентрат залізорудний) із приведеною у відповідність до перевізного документа масою вантажу 69 т за залізничною накладною № 40448847 від 11.01.2019 року було відправлено зі станції Тимкове Одеської залізниці до станції призначення - Берегова (експ.) Одеської залізниці.

Після прибуття поїзда з вагоном № 65701658 на станцію призначення у розділі Є комерційного акта "Відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції" відповідальними особами станції призначення зроблено застереження про те, що під час перевірки вантажу різниця проти цього акта не виявлена.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

3.3.1. Норми права, що підлягають застосуванню.

Господарський кодекс України:

Частина 1 статті 64 - підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо).

Частина 3 статті 64 - підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частина 3 статті 65 - для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства.

Частина 5 статті 307 - умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Цивільний кодекс України:

Стаття 11 - цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Стаття 909 - за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Стаття 920 - у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статут залізниць України (надалі - Статут залізниць), затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року:

Пункти 2, 3 - за цим Статутом визначаються обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентується порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту. Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти. у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Пункт 6 - накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Пункт - 24 - вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пункт 52 - маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Пункт 105 - залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Пункт 118 - за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Пункт 122 - за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Пункт 129 - обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Правила складання актів (стаття 129 Статуту залізниць), затверджені наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 року:

Пункт 4 - комерційні акти складаються:

- на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу;

- при вивантаженні на місцях не загального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона;

- на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом.

У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Пункт 5 - у разі перевірки маси тари вагона не тим працівником станції, який брав участь у зважуванні вагона з вантажем, в розділі "Д" комерційного акта зазначається прізвище працівника станції, який брав участь у зважуванні вагона з вантажем і працівника станції, який брав участь у зважуванні порожнього вагона. Акт підписується працівником станції, який перевіряв тару вагона.

Пункт 9 - у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Пункт 10 - комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Правила приймання вантажів до перевезення, затверджені наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року:

Пункт 5 - Загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. До розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об`єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом-виробником цистерни). За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року № 442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за № 1716/22028, та інших нормативно-правових актів.

Пункт 10 - Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться із зупинкою і розчепленням вагонів або із зупинкою без розчеплення. Зважування під час руху дозволяється тільки на вагонних вагах, призначених для цього способу зважування. Із зупинкою і розчепленням вагонів зважуються вантажі: зернові, насіння, комбікорм і висівки, що перевозяться насипом; харчові в цистернах (олія, меляса тощо); картопля, овочі, баштанні культури, макуха, сіль харчова, метали всіх найменувань і лом кольорових металів, які перевозяться навалом. При зважуванні зернових вантажів, насіння, комбікормів і висівок, олії, меляси та інших харчових вантажів маса тари вагонів може перевірятися відправником перед навантаженням і одержувачем після вивантаження. При зважуванні решти зазначених у цьому параграфі вантажів маса тари вагонів може перевірятися один раз: відправником - перед навантаженням або одержувачем - після вивантаження. Зважування на вагонних вагах інших вантажів провадиться із зупинкою вагонів без розчеплення або під час руху на вагонних вагах, призначених для цього способу зважування. Маса тари вагонів у цих випадках може прийматися за трафаретом на вагоні.

Абзац 4 пункту 28 - вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Правила видачі вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644:

Пункт 22 - перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Господарський процесуальний кодекс України:

Стаття 74 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3).

Стаття 76 - належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2).

Стаття 77 - обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1).

Стаття 78 - достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 79 - достатніми є докази, які у своїй сукупності діють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина 2).

Стаття 269 - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4).

3.3.2. Юридична оцінка доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Спір у даній справі виник щодо правомірності пред`явлення залізницею до стягнення з відповідача, як відправника вантажу третій особі - одержувачу до станції призначення позивача, штрафу у зв`язку з неправильним зазначенням у залізничній накладній № 47871793 від 09.01.2019 року маси вантажу у вагоні № 65701658 на підставі пунктів 118 та 122 Статуту залізниць.

За змістом пунктів 6, 105, 118, 122 Статуту залізниць вбачається, що залізничні перевезення оформляються накладною як обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, що укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача та супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення. Законодавцем встановлено матеріальну відповідальність вантажовідправника за пред`явлення до перевезення вантажу з неправильним зазначенням його маси у накладній та її невідповідності фактичній масі вантажу, який надійшов до станції призначення, у вигляді штрафу в розмірі п`ятикратної плати за всю відстань перевезення.

Допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано для перевезення залізницею.

Порядок складання комерційних актів визначено Правилами складання актів, які затверджено наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 року.

В пункті 10 Правил складання актів передбачено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник) та начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи)), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. За сукупності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

Таким чином, у пункті 10 Правил складання актів імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акта й інших працівників залізниці поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитом комерційного акта.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.11.2018 року у справі № 916/2450/17, а також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.05.2018 року у справі № 916/2001/17, від 23.06.2018 року у справі № 916/1993/17, від 21.08.2019 року у справі № 905/2360/18.

Як вбачається із матеріалів справи, комерційний акт підписано директором станції Лаврукович Л.В., приймальником поїздів ОСОБА_4 та старшим приймальником поїздів ОСОБА_1 на підставі наказу начальника Виробничого підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" № ДН-3-01/ від 01.02.2018 року "Про покладання обов`язків начальника вантажного району по станції Тимкове".

Дослідивши обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам судами встановлено, що факт невідповідності маси вантажу, відправленого відповідачем, зафіксовано позивачем у комерційному акті від 11.01.2019 року, який складено залізницею із дотриманням вимог Правил складання актів; цей акт підписано трьома уповноваженими на його складання особами, повноваження яких підтверджуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції, надавши оцінку доводам учасників справи правомірно звернув увагу, що перевірка маси вантажу у спірному вагоні на проміжній станції Тимкове Одеської залізниці здійснювалась зважуванням на справних вагонних вагах станції Тимкове ВТВ-1СТ (державна повірка 26.10.2018 року), тобто таким же способом, що й під час визначення її маси на станції відправлення відправником - на вагонних вагах (гр. 26 залізничної накладної № 47871793).

Перевіркою розрахованої позивачем суми штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу порушень вимог пунктів 118, 122 Статуту залізниць України судом не встановлено.

За наведених обставин, господарський суд за доведеності факту невідповідності даних щодо маси вантажу у залізничній накладній, що супроводжувала вантаж залізницею до станції призначення, дійшов правомірного висновку про обґрунтованість позову про стягнення з відповідача штрафу згідно з пунктами 118, 122 Статуту залізниць України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Звертаючись із апеляційною скаргою, відповідач не спростував вищенаведених висновків місцевого господарського суду та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд при вирішенні спору всебічно, повно та об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини , що виникли та існували між сторонами, повно встановив фактичні обставини справи та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 року у справі № 904/2089/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ В.О. Кузнецов

Суддя _________________ О.В. Чус