РІШЕННЯ

16 жовтня 2019 року Справа № 913/457/19

Господарський суд Луганської області у складі судді Масловського С.В., розглянувши матеріали позовної заяви №4820вих.19 від 13.08.2019

за позовом заступника керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області (місцезнаходження: вул. Д.І. Менделєєва, 35, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100) в інтересах держави в особі:

позивача: Міністерства освіти і науки України (місцезнаходження: проспект Перемоги, 10, м. Київ, 01135)

до відповідача -1 Фізичної особи - підприємця Селезньової Тетяни Леонідівни (місцезнаходження: АДРЕСА_2 )

до відповідача - 2 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (місцезнаходження: майдан Театральний, 1, Київський район, м. Харків, Харківська область, 61057)

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Лисичанський державний гірничо - індустріальний коледж (місцезнаходження: проспект Перемоги, 84, м. Лисичанськ, Луганська область, 93120)

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області (місцезнаходження: бульв. Дружби Народів, 32а, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400)

про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання звільнити державне окреме індивідуально визначене майно

Секретар судового засідання - Чигрина Є.Ю.

У засіданні брали участь:

від органу прокуратури: Перегонцева Н.С., прокурор, посвідчення №044395 від 04.10.2016;

від позивача: представник не прибув;

від відповідача-1: представник не прибув;

від відповідача-2: Зучек Є.Н., представник за довіреністю № 12 від 03.07.2019;

від третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: представник не прибув;

від третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Зучек Є.Н. , представник за довіреністю № 17 від 10.07.2019.

В судовому засіданні судом 16.10.2019 у відповідності до статті 233 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України до Фізичної особи - підприємця Селезньової Тетяни Леонідівни та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, в якому просить:

- визнати недійсним договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 004524 /09 від 06.02.2019 укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та фізичною особою підприємцем Селезньовою Тетяною Леонідівною .

- зобов`язати фізичну особу - підприємця Селезньову Тетяну Леонідівну звільнити державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлове вбудоване приміщення (кімната 1-2а) на першому поверсі нежитлової будівлі (інв. №10310004) площею 37,9 кв.м, вартістю 99127 грн 00 коп, розміщене за адресою: вул. В. Сосюри, 275, м. Лисичанськ, Луганська область , та повернути його Лисичанському державному гірничо - індустріальному коледжу.

Заявлені позовні вимоги прокурор обґрунтовує порушенням відповідачами вимог Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Закону України "Про освіту".

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 20.08.2019 підтверджено підстави представництва заступника керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області в особі Міністерства освіти і науки України до Фізичної особи - підприємця Селезньової Тетяни Леонідівни та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях з заявленими позовними вимогами. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Залучено Лисичанський державний гірничо - індустріальний коледж в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. Підготовче засідання призначено на 11.09.2019.

11.09.2019 від відповідача -2 через канцелярію Господарського суду Луганської області надійшли письмові пояснення на позовну заяву б/н б/д.

Згідно § 1 Глави 1 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України заяви по суті справи є позовна заява, відзиву, відповідь на відзив, заперечення та пояснення третіх осіб. Враховуючи вищевикладене суд розцінює подані відповідачем -2 пояснення на позовну заяву, як відзив.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 20.08.2019 було надано відповідачу -2 п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для надання відзиву на позовну заяву з урахуванням вимог ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення за №142 відповідач - 2 отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 22.08.2019, відтак строк для подання відзиву закінчився 06.09.2019.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи, що з клопотанням про продовження строку для подання відзиву відповідач-2 до суду не звертався, суд дійшов висновку про залишення відзиву відповідача -2 на підставі ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 11.09.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області та відкладено підготовче засідання в межах строку підготовчого провадження на 19.09.2019

18.09.2019 від відповідача -2 через канцелярію Господарського суду Луганської області надійшов відзив на позовну заяву б/н, б/д.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 20.08.2019 було надано відповідачу -2 п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для надання відзиву на позовну заяву з урахуванням вимог ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення за ідентифікатором №142 відповідач -2 отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 22.08.2019, тому останнім днем строку для подачі відзиву був 06.09.2019.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи, що з клопотанням про продовження строку для подання відзиву відповідач -2 до суду не звертався, суд дійшов висновку про залишення відзиву відповідача -2 на підставі ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України без розгляду.

18.09.2019 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області через канцелярію Господарського суду Луганської області надійшли пояснення №05-05-02441 від 13.09.2019, в яких Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області зазначає, що воно не припинено, а лише знаходиться в стані припинення та не замінена як сторона -орендодавець за договором оренди нерухомого майна №004524/09 від 06.0.2019, у зв`язку з чим просить повернути позовну заяву.

В судовому засіданні 19.09.2019 постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 03.10.2019 о 14 год. 40 хв., яку відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

20.09.2019 від заявника через канцелярію Господарського суду Луганської області надійшли пояснення №31-482вих-19 від 17.09.2019 до яких долучено докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області.

20.09.2019 від заявника через канцелярію Господарського суду Луганської області надійшла заява № 31-509вих-19 від 18.09.2019 про уточнення позовних вимог на підставі ст. 46 ГПК України, в якій зазначено, що під час написання позовної заяви допущено технічну помилку та просить п. 2 прохальної частини позовної заяви викласти в наступній редакції: "визнати недійсним договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №004524/09 від 06.02.2019 укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Луганській області та фізичною особою - підприємцем Селезньовою Тетяною Леонідівною".

26.09.2019 від першого заступника керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області через канцелярію Господарського суду Луганської області надійшла заява №31-642вих.19 від 24.09.2019 про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, в якій одночасно просить суд повернути Прокуратурі Луганської області судовий збір розмірі 3842,00грн.

03.10.2019 від відповідача -2 надійшли пояснення на заяву про закриття провадження у справі, в яких він погоджується з заявою Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області про закриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 03.10.2019 відмовлено в задоволенні заяви керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області № 31-509вих-19 від 18.09.2019 про уточнення позовних вимог; відмовлено в задоволенні заяви першого заступника керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області №31-642вих.19 від 24.09.2019 про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 16.10.2019 о 14 год. 15 хв.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідачем-1 не подано відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та не зазначено й не обґрунтовано поважних причин пропуску цього строку, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши прокурора, представників відповідача -2 та третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

ВСТАНОВИВ:

Стосовно правомірності звернення з даним позовом до суду заступника керівника Лисичанської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, суд зазначає наступне:

У п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачена можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз ч.3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевіряє) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Згідно абзаців 1-3 частини 4 цієї ж статті наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

З огляду на викладене, зверненню прокурора з позовом до суду має передувати підтвердження суду підстав представництва інтересів держави в суді.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор встановив порушення інтересів держави відповідачами, в процесі моніторингу офіційного веб-порталу Фонду державного майна України www.spfu.gov.ua, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Звертаючись із позовом, заступник керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України обґрунтував наявність підстав для звернення до суду з даним позовом з огляду на те, що Договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №004524/09 від 06.02.2019 не відповідає вимогам Законів України "Про освіту", "Про оренду державного та комунального майна", а саме державне майно, передане в оренду на підставі Договору №004426/09 від 13.01.2017, використовується не за цільовим призначенням.

При цьому прокурор стверджує, що Міністерство освіти і науки України належним чином не виконує обов`язки щодо захисту державного майна від нецільового використання та забезпечення його повернення балансоутримувачу - Лисичанському державному гірничо - індустріального коледжу, а отже, відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" є підстави для вжиття прокурором заходів представницького характеру шляхом пред`явлення відповідного позову з метою захисту інтересів держави.

Прокурор звертався до позивача з запитом №4107вих.19 від 10.07.2019 щодо вжиття останнім заходів або щодо наміру вжиття заходів по усуненню порушень законодавства при використанні державного майна.

Однак, позивач у листі №1/11-6762 від 23.07.2019 повідомив, що не вживав заходів щодо визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №004524/09 від 06.02.2019, але у разі наявності підставі, Міністерство просить вжити заходів спрямованих на захист інтересів держави.

Крім того, на підтвердження підстав представництва прокурором інтересів держави в особі Міністерства освіти і науки України з заявленим позовним вимогам, прокурор зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" управління об`єктами державної власності здійснюється уповноваженими органами влади з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Частиною 1 ст. 4 вказаного Закону визначено, що суб`єктами управління об`єктами державної власності, поміж іншим, є міністерства та Фонд державного майна України.

Згідно з п. 4,89 Положення про Міністерства освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №630 від 16.10.2014, МОН України здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління.

Відповідно до п. 1.3. Статуту Лисичанського державного гірничо - індустріального коледжу, останній є юридичною особою публічного права, діє згідно з виданими ліцензіями на провадження освітньої діяльності на певному рівні вищої освіти та належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України.

Відповідно до п. 3.1. Статуту Міністерство освіти і науки України реалізує права та обов`язки уповноваженого Кабінетом Міністрів України органу стосовно Коледжу, як центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки здійснює управління та контроль за фінансово - господарською діяльністю коледжу.

Пунктом 9.1. Статуту передбачено, що матеріально-технічна база Коледжу включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби та інші матеріальні цінності. Відповідно до законодавства та з метою забезпечення статутної діяльності Коледжу МОН України закріплюються на основі права господарського відання будівлі, споруди, майнові комплекси, комунікації, обладнання, транспортні засоби та інше майно.

Пунктом 9.2 Статуту передбачено, що майно, закріплене за Коледжем на праві господарського відання, не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди Міністерства освіти і науки України.

Наказом МОН України від 12.12.2017 № 1590 "Про закріплення державного майна за Лисичанським державним гірничо-індустріальним коледжем" передбачено, що вищевказаний гуртожиток закріплений за закладом вищої освіти на праві господарського відання і повинен використовуватись у господарській діяльності з урахуванням обмежень, встановлених законодавством. Крім того, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємцІв та громадських формувань про Лисичанський державний гірничо-індустріальний коледж, організаційно- правова форма Коледжу - державна організація (установа, заклад), засновником якої є Міністерство освіти і науки України.

З наведених положень законодавства випливає, що Міністерство освіти і науки України є уповноваженим державою здійснювати повноваження у спірних правовідносинах, зокрема, управляти спірним майном.

Вимога щодо попереднього повідомлення Міністерства освіти і науки України про намір звернутися до суду за захистом інтересів держави з заявленим позовом заявником виконана, що підтверджується листом від 06.08.2019 №4676вих.19.

З наведеного свідчить, що позивач був обізнаний про звернення прокурора з даним позовом до суду, у зв`язку з чим, у разі незгоди з викладеним прокуратурою фактом бездіяльності його посадових осіб мав можливість викласти свої заперечення, але таким правом не скористався.

Враховуючи вищевикладене та підтверджену бездіяльність позивача щодо звернення до суду з відповідним позовом, суд дійшов висновку, що прокурором доведено наявність підстав для представництва в суді інтересів держави в особі позивач за поданим позовом.

Відповідно до листа № 04-06-02584 від 24.09.2018 Міністерство Освіти і Науки України надало дозвіл на передачу в оренду державне майно, яке перебуває на балансі Лисичанського державного гірничо - індустріального коледжу - на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі площею 37,9 кв.м, розміщене за адресою: вул. В. Сосюри, 275, м. Лисичанськ, Луганська область з метою проведення тренінгів, відповідно до законодавства терміном до 3-х років, за умови врахування пропозицій орендаря щодо орендної плати, яка визначається на підставі методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 04.10.1995 року №786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку у сумі від 1500,00 грн і застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах.

06.02.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Луганській області, як орендодавцем, та відповідачем -1 фізичною особою-підприємцем Селезньовою Тетяною Леонідівною, як орендарем, укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності за №004524/09, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлове вбудоване приміщення (кімната 1-2а) на першому поверсі пятиповерхової будівлі (інв. №10310004) площею 37,9 кв.м, розміщене за адресою: вул. В. Сосюри, 275, м. Лисичанськ, Луганська область, що перебуває на балансі Лисичанського державного гірничо - індустріального коледжу, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 30.11.2018 та становить за незалежною оцінкою 99127 грн 00 коп. (п. 1.1).

Умовами договору сторони погодили, що майно передається в оренду з метою поведення тренінгів (п.1.2); орендна плата визначена на підставі методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 04.10.1995 року №786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку грудень 2019 складає 1249 грн (п.3.1.); цей договір укладено строком на 2 роки 365 дні, що діє з 06.02.2019 до 04.02.2022 включно (п. 10.1).

06.02.2019 відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна, яке перебуває на балансі Лисичанського державного гірничо - індустріального коледжу Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області передало, а відповідач-1 прийняв об`єкт визначений у пункті 1.1. договору.

Реалізуючи передбачене ст.55 Конституції України, ст.4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Однак, наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого вищевказаними нормами права. Так, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) відкрито провадження у справі, належним позивачем. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Згідно з п.2 ч.1 ст.12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

За приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, тоді як відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (ч.2 ст.45 ГПК України).

Тобто учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник).

Таким чином, існує певний порядок реалізації прав суб`єктів господарювання стосовно захисту порушених прав за змістом якого підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Суд розглядає господарські справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ГПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. (ч. 2 ст. 14 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що заявлені позовні вимоги прокурор обґрунтовує порушенням Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та Фізичною особою-підприємцем Селезньовою Тетяною Леонідівною вимог Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Закону України "Про освіту" при укладенні договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності.

Однак договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності за №004524/09 від 06.02.2019 на який посилається прокурор та який долучений заявником до матеріалів справи, укладено між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Луганській області, як орендодавцем, та Фізичною особою-підприємцем Селезньовою Тетяною Леонідівною, як орендарем.

Прокурор в позовній заяві зазначає, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях є правонаступником Регіонального відділенням Фонду державного майна України по Луганській області згідно наказу Фонду державного майна України №467 від 16.05.2019.

Згідно абз. 2 п. 2 зазначеного наказу №467 від 16.05.2019 регіональні відділення Фонду державного майна України, які реорганізуються шляхом злиття продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до видання наказу Фонду державного майна України про можливість забезпечення Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях здійснення повноважень та виконання функцій.

Також, згідно інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області станом на день розгляду справи не ліквідовано, а знаходиься лише в стані припинення, що також підтверджує саме Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області.

За таких обставин, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області до видання наказу Фонду державного майна України про можливість забезпечення Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях здійснення повноважень та виконання функцій є самостійною та дієздатною юридичною особою.

Також, судом встановлено, що в прохальній частині позовної заяви прокурор просить визнати недійсним договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №004524/09 від 06.02.2019 укладений саме між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та фізичною особою підприємцем Селезньовою Тетяною Леонідівною, однак до матеріалів справи даного договору не додано.

Крім того суд звертає увагу, що Лисичанською місцевою прокураторою до матеріалів справи було долучено копію договору про розірвіання договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №004524/09 від 06.02.2019, який було укладено саме між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та фізичною особою - підприємцем Селезньовою Тетяною Леонідівною.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстави, якими заступник керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області обгрунтовує свої позовні вимоги до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та Фізичної особи підприємця Селезньової Тетяни Леонідівни, а саме укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Луганській області та фізичною особою - підприємцем Селезньовою Тетяною Леонідівною з порушенням законодавства договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №004524/09 від 06.02.2019 суперечать самій позовній вимозі про визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та Фізичною особою-підприємцем Селезньовою Тетяною Леонідівною.

За таких обставин вимога заступника керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області до Фізичної особи - підприємця Селезньової Тетяни Леонідівни та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 004524 /09 від 06.02.2019 укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та фізичною особою підприємцем Селезньовою Тетяною Леонідівною не є доведеною належними та допустими доказами, а тому задоволенню не підлягає.

Оскільки судом встановлена відсутність підстав для визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 004524 /09 від 06.02.2019 укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та фізичною особою підприємцем Селезньовою Тетяною Леонідівною , то суд відмовляє і в похідній вимозі про зобов`язання фізичну особу - підприємця Селезньову Тетяну Леонідівну звільнити державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлове вбудоване приміщення (кімната 1-2а) на першому поверсі нежитлової будівлі (інв. №10310004) площею 37,9 кв.м, вартістю 99127 грн 00 коп, розміщене за адресою: вул. В. Сосюри, 275, м. Лисичанськ, Луганська область , та повернути його Лисичанському державному гірничо - індустріальному коледжу.

Керуючись ст. 12, 73, 74, 86, 123, 129, 165, 232, 233, 237-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову заступника керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання звільнити державне окреме індивідуально визначене майно - відмовити.

2. Витрати зі сплати судового збору в сумі 3842 грн 00 коп. покласти на платника - Прокуратуру Луганської області.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Згідно пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 25.10.2019

Суддя С.В. Масловський