РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2019Справа № 910/3630/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., за участю секретаря судового засідання Бігми Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» (04073, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 154; ідентифікаційний код: 38358377)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» (03055, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 30, кв. 102; ідентифікаційний код: 21539772)

про стягнення 138902 дол США

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.03.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» про стягнення 138902 дол США.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідачем не у повному обсязі було здійснено оплату товару, поставленого Cantek Trading Inc. (продавцем) на умовах Контракту №141029-12 від 29.10.2014, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в сумі 138902 дол США.

Так як між позивачем та Cantek Trading Inc. було укладено Договір факторингу від 04.02.2019, внаслідок чого позивач набув право вимоги до відповідача на суму 138902 дол США (заборгованість за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014), звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 138902 дол США.

Разом з позовною заявою позивачем було подано клопотання про витребування доказів, в якому позивач просив суд витребувати: 1) від Департаменту організації митного контролю та оформлення Державної фіскальної служби України інформацію, коли та на підставі яких документів була здійснена поставка товарів (із зазначенням дати перетину державного кордону, відомостей про ВМД/ТТН, відомостей про оплату та інших первинних документів, що супроводжували поставку, з наданням їх засвідчених копій) згідно з Специфікацією №1 та Специфікацією №2 до Контракту №141029-12 від 29.10.2014% а саме портативні детектори слідів вибухових речовин Quantum Sniffer QS-H150 виробництва Implant Sciences Corporation; літій-іонні акумулятори; 2) від ПАТ «МТБ Банк» інформацію, чи здійснювало Товариство з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» або інший суб`єкт господарювання оплату на користь Cantek Trading Inc. 13.06.2017 у розмірі орієнтовно на суму 10000 дол США, оплата проводилась одним платежем чи частинами, яке було призначення платежу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, вказані судом в ухвалі від 28.03.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 відкрито провадження у справі №910/3630/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 24.04.2019; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

23.04.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на те, що він не отримував повідомлень про відступлення прав вимоги за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014, у зв`язку з чим, за твердженням відповідача, момент переходу прав вимоги не настав.

Крім того, відповідач зазначив, що для переходу прав вимоги до позивача, Cantek Trading Inc. повинно було передати позивачу оригінали/нотаріально засвідчені копії документів, які стосуються заборгованості боржника, та які підтверджують дійсність та наявність прав грошової вимоги. Однак, матеріали справи не містять доказів передачі Cantek Trading Inc. позивачу документів, що стосуються заборгованості боржника, та які підтверджують дійсність та наявність права грошової вимоги.

Відповідач зауважив, що позивач доказів щодо наявності у нього права пред`являти вимогу до відповідача не надав. Так само, як і доказів наявності заборгованості відповідача за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014.

При цьому, відповідачем було заявлено про застосування позовної давності.

Підготовче засідання, призначене на 24.04.2019, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання у справі №910/3630/19 призначено на 22.05.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2019 задоволено клопотання позивача про витребування доказів, подане разом з позовною заявою.

У судовому засіданні 22.05.2019 судом було оголошено перерву до 19.06.2019.

28.05.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові заперечення (подані у зв`язку з надходженням на електронну адресу відповідача відповіді на відзив від позивача), в яких відповідач вказав на те, що умовами Контракту №141029-12 від 29.10.2014 передбачено, що всі спори вирішуються у Міжнародному комерційному арбітражі при Торгово-промисловій палаті України, з огляду на що спір у даній справі повинен бути переданий на вирішення Міжнародному комерційному арбітражі при Торгово-промисловій палаті України.

29.05.2019 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» є фінансовою установою та на підставі Договору факторингу від 04.02.2019, укладеного з первісним кредитором, до нього перейшло право вимоги за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014 до боржника (відповідача у справі). При цьому, позивач зауважив, що неповідомлення боржника про відступлення права вимоги не є підставою для відмови у задоволенні позову новому кредитору, а може лише впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому кредитору. Також, позивач вказав на необґрунтованість поданої відповідачем заяви про застосування позовної давності.

У підготовчому засіданні 19.06.2019 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 10.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2019 витребувано (повторно) у Департаменту організації митного контролю та оформлення Державної фіскальної служби України інформацію з посиланням на належні докази щодо того, коли та на підставі яких документів була здійснена поставка товарів (із зазначенням дати перетину державного контролю, відомостей про ВМД/ТТН, відомостей про оплату та інших первинних документів, що супроводжували поставку) згідно Специфікацій №1 та №2 до Контракту №141029-12 від 29.10.2014 року, а саме: портативні детектори слідів вибухових речовин Quantum Sniffer QS-H150 виробництва Implant Sciences Corporation, літій-іонні акумулятори; витребувано (повторно) у Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" інформацію з посиланням на належні докази щодо того, чи здійснювало Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕДІНЖИНІРИНГ" або інший суб`єкт господарювання оплату на користь компанії Cantek Trading Inc., 13.06.2017 року у розмірі орієнтовно на суму 10000 доларів США (або у гривневому еквіваленті), чи була оплата одним платежем або частинами та із зазначенням призначення платежу.

19.06.2019 до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 22.05.2019.

01.07.2019 до Господарського суду міста Києва від Державної фіскальної служби України надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 22.05.2019.

У підготовчому засіданні 10.07.2019 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 17.07.2019.

12.07.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких відповідач зазначив, що докази здійснення ним 13.06.2017 оплати у розмірі 10000,00 дол США на користь Cantek Trading Inc. не є доказом отримання відповідачем товару за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014, так як умовами контракту сторони передбачили право дострокової оплати, в тому числі у вигляді авансового платежу

17.07.2019 позивачем подано клопотання про витребування доказів, в задоволенні якого судом було відмовлено у підготовчому засіданні 17.07.2019, про що зазначено у протоколі судового засідання від 17.07.2019.

У підготовчому засіданні 17.07.2019 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.07.2019.

У судовому засіданні 24.07.2019 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про оголошення перерви до 08.08.2019.

У судовому засіданні 08.08.2019 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про повернення до стадії підготовчого провадження; зобов`язано відповідача надати докази на підтвердження існування Контракту №141029-12 від 29.10.2014, укладеного між відповідачем та Implant Sciences Corporation, первинні документи на підтвердження постачання за цим контрактом та докази на підтвердження оплати за поставлений товар; підготовче засідання відкладено на 11.09.2019.

19.08.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких відповідач повідомив про неможливість надання суду копії Контракту №141029-12 від 29.10.2014, укладеного з Implant Sciences Corporation, так як оригінал вказаного контракту, можливо, було втрачено при переїздах (відповідач не має свого власного приміщення та за останні 5 років змінював місцезнаходження).

У підготовчому засіданні 11.09.2019 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 25.09.2019.

У судовому засіданні 25.09.2019 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення судового засідання на 16.10.2019.

15.10.2019 позивачем подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, призначеному на 16.10.2019, за відсутності представника позивача.

Представник позивача у судове засідання 16.10.2019 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 557, з якого вбачається, що ухвала суду від 25.09.2019 була отримана позивачем 08.10.2019; 15.10.2019 подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, призначеному на 16.10.2019, за відсутності представника позивача.

Представник відповідача у судове засідання 16.10.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (03055, м. Київ, проспект Перемоги, буд . 30, кв. 102), що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному сайті ПАТ «Укрпошта», щодо відстеження пересилання поштових відправлень за ідентифікатором пошуку 573 , з якої вбачається, що 30.09.2019 поштове відправлення надійшло до точки видачі/доставки.

У судовому засіданні 16.10.2019 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.10.2014 між Cantek Trading Inc. (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» (покупець) укладено Контракт №141029-12, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець покупає на умовах СІР Київ портативні детектори слідів вибухових речовин Quantum Sniffer QS-H150 виробництва Implant Sciences Corporation (товар) в кількості та по цінам згідно з Специфікаціям, що будуть додаватися за замовленням покупця. Термін дії даного контракту складає 1 рік з моменту його підписання. Допускається продовження терміну дії даного контракту за згодою сторін.

Відповідно до п. 3 Контракту №141029-12 від 29.10.2014 поставка здійснюється на умовах СІР Київ згідно з умовами Інкотермс 2010. Приймання товару по кількості та якості здійснюється шляхом підписання специфікації №1 та №2 до даного контракту. При цьому специфікації №1 та №2 до даного контракту має бути засвідчений підписами та відповідними печатками уповноважених осіб відповідно до умов цього договору. Після отримання покупцем специфікації №1 та №2 він повинен надіслати підписаний зі свого боку один примірник специфікації на адресу продавця протягом 10 календарних днів після отримання покупцем.

Згідно з п. 4 Контракту №141029-12 від 29.10.2014 загальна вартість даного контракту на умовах СІР Київ визначається в дол. США і складає 148902,00 дол США. Оплата покупцем даного контракту здійснюється на рахунок продавця у вигляді одного або декількох платежів протягом 90 днів з моменту поставки товару. Покупець має право дострокової оплати за даним контрактом, в тому числі у вигляді авансового платежу або часткових авансових платежів.

У п. 9 Контракту №141029-12 від 29.10.2014 зазначено, що даний контракт, включаючи специфікації, зміни та доповнення та інші додатки до нього, які завірені підписами і печатками уповноважених сторін та передані факсом та іншими телекомунікаційними засобами мають силу оригіналу.

Відповідно до п. 10 Контракту №141029-12 від 29.10.2014 строк дії даного контракту рахується з моменту підписання до повного виконання всіх умов, передбачених даним контрактом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) - матеріально оформлена угода двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Судом встановлено, що 04.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» (фактор) та Cantek Trading Inc. (клієнт) укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в сумі 20000 дол США в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014, укладеним між юридичною особою - суб`єктом господарювання і резидентом Канади, компанією Cantek Trading Inc., як продавцем і Товариством з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» (юридична особа за законодавством України) (надалі - боржник) в розмірі 138902 дол США, яка є сумою основного боргу, а також включаючи будь-які штрафні санкції (штраф, пеня, неустойка) або інші компенсаційні платежі, які можуть випливати за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014 (сума відступленої грошової вимоги).

Відповідно до п. 1.6 Договору факторингу від 04.02.2019 право вимоги переходить від клієнта до фактора в момент укладення даного договору.

У п. 2.1 Договору факторингу від 04.02.2019 детальна інформація про вимогу визначена в Додатку №1 до цього договору.

Відповідно до п. 4.2.2 Договору факторингу від 04.02.2019 клієнт зобов`язується надати фактору всю наявну інформацію щодо боржника, а саме: оригінали/нотаріально засвідчені копії документів, що стосуються заборгованості боржника, та які підтверджують дійсність та наявність права грошової вимоги клієнта до боржника, а також є необхідними для пред`явлення вимоги до боржника фактором в строк у 10 робочих днів.

Згідно з п. 4.2.3 Договору факторингу від 04.02.2019 клієнт зобов`язується з моменту переходу до фактора права грошової вимоги протягом 5-ти календарних днів надіслати боржнику письмове повідомлення про відступлення права вимоги, в якому зазначити грошову вимогу,яка підлягає виконанню, а також назвати фактора, якому має бути здійснений платіж; не проводити будь-які операції відносно заборгованості боржника; не відступати права вимоги до боржника іншим особам.

Відповідно до п. 7.1 Договору факторингу від 04.02.2019 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Як вбачається з Додатку №1 до Договору факторингу від 04.02.2019 (Перелік вимог) Cantek Trading Inc. відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» право вимоги до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014, зокрема, на суму 138902 дол США (сума основного боргу).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідачем не у повному обсязі було здійснено оплату товару, поставленого Cantek Trading Inc. (продавцем) на умовах Контракту №141029-12 від 29.10.2014, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в сумі 138902 дол США.

Так як між позивачем та Cantek Trading Inc. було укладено Договір факторингу від 04.02.2019, внаслідок чого позивач набув право вимоги до відповідача на суму 138902 дол США (заборгованість за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014), звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 138902 дол США.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 366 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як зазначено у преамбулі Закону України «Про міжнародне приватне право», цей Закон встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: - хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави;

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» вибір права - право учасників правовідносин визначити право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом.

Як зазначено у ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Таким чином, визначальною складовою правовідносин, до регулювання яких застосовується Закон України «Про міжнародне приватне право», є наявність в них саме іноземного елемента.

Як встановлено судом, 29.10.2014 між Cantek Trading Inc. (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» (покупець) укладено Контракт №141029-12, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець покупає на умовах СІР Київ портативні детектори слідів вибухових речовин Quantum Sniffer QS-H150 виробництва Implant Sciences Corporation (товар) в кількості та по цінам згідно з Специфікаціям, що будуть додаватися за замовленням покупця. Термін дії даного контракту складає 1 рік з моменту його підписання. Допускається продовження терміну дії даного контракту за згодою сторін.

Таким чином, так як вказаний Контракт №141029-12 було укладено між юридичною особою, створеною за законодавством України (Товариством з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг»), та юридичною особою, створеною за законодавством Канади (Cantek Trading Inc.), правовідносини, які виникли у зв`язку з укладенням вказаного контракту, підлягали регулюванню нормами міжнародного приватного права.

Водночас, як встановлено судом, 04.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» (фактор) та Cantek Trading Inc. (клієнт) укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в сумі 20000 дол США в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014, укладеним між юридичною особою - суб`єктом господарювання і резидентом Канади, компанією Cantek Trading Inc., як продавцем і Товариством з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» (юридична особа за законодавством України) (надалі - боржник) в розмірі 138902 дол США, яка є сумою основного боргу, а також включаючи будь-які штрафні санкції (штраф, пеня, неустойка) або інші компенсаційні платежі, які можуть випливати за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014 (сума відступленої грошової вимоги).

Таким чином, внаслідок заміни кредитора (з Cantek Trading Inc. на Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет») у зобов`язанні (яке виникло на підставі Контракту №141029-12 від 29.10.2014) у приватноправових відносинах між продавцем та покупцем товару іноземний елемент зник (так як по суті сторонами зобов`язання, яке виникло на підставі Контракту №141029-12, наразі є дві юридичні особи, створені за законодавством України).

Враховуючи викладені обставини, су дійшов висновку, що до правовідносин щодо поставки товару за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014 (в тому числі щодо оплати товару) підлягають застосуванню норми права України.

Крім того, відповідно до п. 8 Контракту №141029-12 від 29.10.2014 сторони повинні вирішувати всі спірні питання, що виникають при виконанні даного контракту, шляхом переговорів. У випадку неможливості вирішення спорів шляхом переговорів всі питання, за виключенням тих, що відносяться до компетенції звичайних судів, вирішуються у Міжнародному комерційному арбітражному суді при торгово-промисловій палаті України у відповідності із встановленими правилами та процедурами.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України до міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом.

Статтею 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном; спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 визначено, що ч. 2 ст. 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, установлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб`єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду за захистом своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечувати захист прав усіх суб`єктів правовідносин, у тому числі в судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 3 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Суд зазначає, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав. У зв`язку з викладеним у сторін існує виключно правова можливість, а не обов`язок звертатися до третейського суду. При цьому обмеження права звернення до господарського суду не допускається.

Відсутність взаємної згоди саме сторін спору на його вирішення комерційним судом (арбітражем), оформленої відповідним арбітражним застереженням, незалежно від попередньої домовленості про це, виключає можливість розгляду спору таким судом.

З врахуванням викладеного, суд зазначає, що у зв`язку з укладенням договору факторингу, хоча нове зобов`язання не виникає і відбувається лише заміна кредитора у існуючому зобов`язанні, проте новий кредитор не набуває у зв`язку з цим особливостей правового статусу первісного кредитора, відповідно у такому зобов`язанні зник іноземний елемент.

Отже, так як між Cantek Trading Inc. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» було укладено Договір факторингу від 04.02.2019, внаслідок якого відбулась заміна кредитора у зобов`язанні (з Cantek Trading Inc. на позивача у даній справі) та у зв`язку з чим у вказаному зобов`язанні, яке виникло за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014, зник іноземний елемент, правомірним буде звернення за захистом свого порушеного права до Господарського суду міста Києва (за місцезнаходженням відповідача).

Крім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Як встановлено судом, перша заява по суті була подана відповідачем 23.04.2019, а заперечення щодо розгляду справи Господарським судом міста Києва - 28.05.2019, тобто з пропущенням строку, встановленого у ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, для подання заперечень проти вирішення спору в господарському суді.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що спір у даній справі підлягає розгляду Господарським судом міста Києва (за місцезнаходженням відповідача) та до правовідносин, які виникли з Контракту №141029-12 від 29.10.2014, підлягає застосуванню право України (так як у зв`язку з заміною кредитора із зобов`язання вибув іноземний елемент).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст Контракту №141029-12 від 29.10.2014, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом, відповідно до п. 3 Контракту №141029-12 від 29.10.2014 поставка здійснюється на умовах СІР Київ згідно з умовами Інкотермс 2010. Приймання товару по кількості та якості здійснюється шляхом підписання специфікації №1 та №2 до даного контракту. При цьому специфікації №1 та №2 до даного контракту має бути засвідчений підписами та відповідними печатками уповноважених осіб відповідно до умов цього договору. Після отримання покупцем специфікації №1 та №2 він повинен надіслати підписаний зі свого боку один примірник специфікації на адресу продавця протягом 10 календарних днів після отримання покупцем.

Так, позивачем долучено до позовної заяви копію Специфікації №1 до Контракту №141029-12 від 29.10.2014 на суму 142805,40 дол США та копію Специфікації №2 до вказаного контракту на суму 6096,60 дол США, що разом становить 148902,00 дол США.

Вказані специфікації містять відбиток печатки відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» та підписи уповноважених представників продавця - Cantek Trading Inc. та покупця - відповідача.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд звертає увагу, що сторони при укладенні контракту були вільні у виборі контрагентів та визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши Контракт №141029-12 від 29.10.2014, а тому всі умови контракту з моменту його укладення стають однаково обов`язковими для виконання сторонами.

Статтею 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. (частини 2-3)

Отже, якщо сторонами договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо предмету, ціни, строку виконання зобов`язання, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

Виходячи з аналізу ст. ст. 6, 627, 629 Цивільного кодексу України слід дійти висновку, що умовами Контракту №141029-12 від 29.10.2014 року, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено порядок приймання товару по кількості та якості шляхом підписання специфікації №1 і №2 до даного Контракту, тому такі умови договору не суперечать вимогам діючого законодавства України. Таким чином, договір може містити будь-які умови, узгоджені сторонами на власний розсуд, тобто умовами вказаного Контракту не передбачено підписання між сторонами будь - яких інших первинних документів на підтвердження здійснення поставки й приймання товару по кількості та якості товару.

Таким чином, оскільки сторони погодили, що приймання товару за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014 здійснюється шляхом підписання Специфікації №1 та Специфікації №2, беручи до уваги наявність в матеріалах справи копій вказаних специфікацій, які місять підпис представника відповідача та відбиток печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг», суд дійшов висновку, що Cantek Trading Inc. було належним чином виконано умови Контракту №141029-12 від 29.10.2014 та поставлено відповідачу товар, обумовлений умовами вказаного контракту, на загальну суму 148902,00 дол США.

Факт укладення (підписання) між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» та Cantek Trading Inc. Контракту №141029-12 від 29.10.2014 та Специфікацій №1, №2 відповідачем під час розгляду справи не заперечувався (зокрема, у судовому засіданні 08.08.2019 керівник відповідача підтвердила їх укладення).

При цьому, як вбачається з листа Державної фіскальної служби України (вих. №12517/5/99-99-18-02-03-16 від 25.06.2016), надісланого на виконання вимог ухвали суду від 22.05.2019, при здійсненні з допомогою програмно-інформаційного комплексу «Інспектор» пошуку було виявлено відомості щодо митного оформлення Київською митницею ДФС митної декларації від 04.02.2015 №125120105/2015/302165, за якою товар «портативні детектори слідів вибухових речовин Quantum Sniffer QS-H150» було переміщено у митний режим імпорту.

У графі 44 митної декларації від 04.02.2015 №125120105/2015/302165 містяться відомості про зовнішньоекономічний договір - Контракт №141029-12 від 29.10.2014.

При цьому, 29.05.2019 позивачем долучено до матеріалів справи копію листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг», адресованого Cantek Trading Inc. (від 09.01.2018), в якому відповідач вибачається за 3-х річну заборгованість за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014 у сумі 148902,00 дол США та обіцяє зробити все можливе, щоб погасити вказану заборгованість у 2018 році.

У судовому засіданні 24.07.2019 представник відповідача зауважив, що дійсно листом Державної фіскальної служби України (вих. №12517/5/99-99-18-02-03-16 від 25.06.2016) підтверджується, та відповідачем визнається факт поставки на користь відповідача товару - Quantum Sniffer QS-H150, однак, як зазначив відповідач, вказане обладнання було поставлено не від Cantek Trading Inc. (продавця за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014), а від Implant Sciences Corporation на підставі договору, реквізити якого відповідають (аналогічні) реквізитам договору, укладеного з Cantek Trading Inc., - тобто Контракт №141029-12 від 29.10.2014.

З метою встановлення фактичних обставин справи та наявності господарських відносин між відповідачем та Implant Sciences Corporation у судовому засіданні 08.08.2019 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про повернення до стадії підготовчого провадження; зобов`язано відповідача надати докази на підтвердження існування Контракту №141029-12 від 29.10.2014, укладеного між відповідачем та Implant Sciences Corporation, первинні документи на підтвердження постачання за цим контрактом та докази на підтвердження оплати за поставлений товар; підготовче засідання відкладено на 11.09.2019.

19.08.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких відповідач повідомив про неможливість надання суду копії Контракту №141029-12 від 29.10.2014, укладеного з Implant Sciences Corporation, так як оригінал вказаного контракту можливо було втрачено при переїздах (відповідач не має свого власного приміщення та за останні 5 років змінював місцезнаходження).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами тих обставин, на які посилається відповідач як на підтвердження своїх заперечень (зокрема, щодо неотримання ним товару, погодженого у Контракті №141029-12 від 29.10.2014, від Cantek Trading Inc.).

Враховуючи викладені обставини та оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується здійснення Cantek Trading Inc. поставки Товариству з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» товару, погодженого умовами Контракту №141029-12 від 29.10.2014, на суму 148902,00 дол США (за Специфікацією №1 та Специфікацією №2).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 4 Контракту №141029-12 від 29.10.2014 загальна вартість даного контракту на умовах СІР Київ визначається в дол. США і складає 148902,00 дол США. Оплата покупцем даного контракту здійснюється на рахунок продавця у вигляді одного або декількох платежів протягом 90 днів з моменту поставки товару. Покупець має право дострокової оплати за даним контрактом, в тому числі у вигляді авансового платежу або часткових авансових платежів.

Суд зазначає, що Специфікації №1 та №2 до Контракту №141029-12 від 29.10.2014 не містять дат їх складення.

Водночас, враховуючи пояснення Державної фіскальної служби України, які викладені у листі вих. №12517/5/99-99-18-02-03-16 від 25.06.2016, митне оформлення товару, який є предметом Контракту №141029-12 від 29.10.2014, відбулось відповідно до митної декларації від 04.02.2015 №125120105/2015/302165.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду та станом на дату розгляду справи у суді, строк виконання відповідачем свого обов`язку з оплати товару, поставленого за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014, є таким, що настав.

Судом встановлено, що 13.06.2017 відповідач сплатив на користь Cantek Trading Inc. грошові кошти у розмірі 10000,00 дол США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №14 від 13.06.2017 та випискою з рахунку відповідача (призначення платежу - оплата по Контракту №141029-12 від 29.10.2014 (повна оплата по специфікації №2 та часткова оплата по специфікації №1).

Вказані платіжне доручення та виписка з рахунку відповідача надані Публічним акціонерним товариством «МТБ Банк» на виконання вимог ухвали суду від 22.05.2019.

Доводи відповідача стосовно того, що умовами Контракту №141029-12 від 29.10.2014 передбачено право відповідача (покупця) здійснювати попередню оплату товару, у зв`язку з чим сплата 10000,00 дол США не свідчить про здійснення оплати після отримання товару, судом оцінюються критично, так як спростовуються листом відповідача, який адресовано Cantek Trading Inc. (від 09.01.2018), та в якому відповідач вибачається за 3-х річну заборгованість за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014 у сумі 148902,00 дол США та обіцяє зробити все можливе, щоб погасити вказану заборгованість у 2018 році.

Крім того, як вбачається зі ст. 9 Контракту №141029-12 від 29.10.2014 «the parties agree that in the framework of this contract without advance payment seller delivers goods in accordance with the specification 1 and 2…», тобто, сторони погодили, що поставка товару за Специфікацією №1 та Специфікацією №2 здійснюється без попередньої оплати.

Більш того, датою укладення Контракту №141029-12 є 29.10.2014, тоді як грошові кошти були сплачені відповідачем 13.06.2017, майже через три роки від дати укладення договору. При цьому, зважаючи на твердження відповідача, що товар за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014 від Cantek Trading Inc. відповідачу так і не було поставлено, суд вважає сумнівними доводи відповідача, що сплачені майже через три роки від дати укладення договору грошові кошти у розмірі 10000,00 дол США були попередньою оплатою.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачу відповідно до умов Контракту №141029-12 від 29.10.2014 було поставлено товар на загальну суму 148902,00 дол США, тоді як відповідачем були сплачені грошові кошти у розмірі 10000,00 дол США, суд дійшов висновку, що у відповідача виникла заборгованість з оплати товару, поставленого Cantek Trading Inc., у розмірі 138902,00 дол США.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014 у сумі 138902,00 дол США підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані (зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати товару на суму 138902,00 дол США).

Як встановлено судом, 04.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» (фактор) та Cantek Trading Inc. (клієнт) укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в сумі 20000 дол США в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014, укладеним між юридичною особою - суб`єктом господарювання і резидентом Канади, компанією Cantek Trading Inc., як продавцем і Товариством з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» (юридична особа за законодавством України) (надалі - боржник) в розмірі 138902 дол США, яка є сумою основного боргу, а також включаючи будь-які штрафні санкції (штраф, пеня, неустойка) або інші компенсаційні платежі, які можуть випливати за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014 (сума відступленої грошової вимоги).

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року №2121-III «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

У статті 350 Господарського кодексу України факторинг визначений як передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони.

У статті 1077 Цивільного кодексу України зазначено, що, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

З частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України, статті 350 Господарського кодексу України та частини п`ятої статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

У статті 350 Господарського кодексу України зазначено, що фактором може бути лише банк, разом з тим, у пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», норми якого є спеціальними, вказано, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій статті 7 Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг ФК№376 від 27.12.2012, розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 30.05.2017 №2159 «Про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)», а також інформацією, яка міститься на сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, з якої вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» включено до реєстру фінансових установ та має право надавати такі фінансові послуги як факторинг.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» є фінансовою установою, яка має право на проведення господарської діяльності у сфері надання фінансових послуг факторингу.

Відповідно до п. 1.6 Договору факторингу від 04.02.2019 право вимоги переходить від клієнта до фактора в момент укладення даного договору.

Відповідно до п. 7.1 Договору факторингу від 04.02.2019 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Таким чином, 04.02.2019 (у зв`язку з укладенням Договору факторингу від 04.02.2019) позивач набув права вимоги до боржника за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014 - до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг», а саме: Cantek Trading Inc. відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» право вимоги до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014, зокрема, на суму 138902 дол США (сума основного боргу).

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив, що для того, щоб право вимоги перейшло до позивача, Cantek Trading Inc. повинно було передати позивачу оригінали/нотаріально засвідчені копії документів, що стосуються заборгованості боржника, та які підтверджують дійсність та наявність прав грошової вимоги. Однак, матеріали справи не містять доказів передачі Cantek Trading Inc. позивачу документів, що стосуються заборгованості боржника, та які підтверджують дійсність та наявність права грошової вимоги.

Як зазначено у п. 4.2.2 Договору факторингу від 04.02.2019, клієнт зобов`язується надати фактору всю наявну інформацію щодо боржника, а саме: оригінали/нотаріально засвідчені копії документів, що стосуються заборгованості боржника, та які підтверджують дійсність та наявність права грошової вимоги клієнта до боржника, а також є необхідними для пред`явлення вимоги до боржника фактором в строк у 10 робочих днів.

Однак, суд зазначає, що момент переходу права вимоги до відповідача (боржника за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014), визначений у п. 1.6 Договору факторингу від 04.02.2019 (в момент укладення договору факторингу), та не пов`язаний з виконанням/невиконанням первісним кредитором (Cantek Trading Inc.) обов`язку щодо передачі документів, вказаних у п. 4.2.2 договору факторингу.

Разом з тим, заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зауважив, що він не отримував повідомлень про відступлення прав вимоги за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014.

Так, згідно з п. 4.2.3 Договору факторингу від 04.02.2019 клієнт зобов`язується з моменту переходу до фактора права грошової вимоги протягом 5-ти календарних днів надіслати боржнику письмове повідомлення про відступлення права вимоги, в якому зазначити грошову вимогу,яка підлягає виконанню, а також назвати фактора, якому має бути здійснений платіж; не проводити будь-які операції відносно заборгованості боржника; не відступати права вимоги до боржника іншим особам.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника (відповідача у даній справі) про відступлення прав вимоги за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014 (від первісного кредитора - Cantek Trading Inc. до нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет»).

Однак, зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №199/8747/15-ц викладено правову позицію про те, що наслідками неповідомлення боржника про заміну первісного кредитора у зобов`язанні є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих саме для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Факт неповідомлення боржника про заміну кредитора, на що посилалася відповідач, не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може лише впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому кредитору або ж свідчити про прострочення кредитора.

Водночас, судом встановлено, що у п. 9 Контракту №141029-12 від 29.10.2014 зазначено, що жодна із сторін не має права передавати свої права чи обов`язки за даним контрактом іншій стороні без попередньої згоди всіх сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, умовами Контракту №141029-12 від 29.10.2014 погоджено, що заміна кредитора у зобов`язанні відбувається за згодою боржника.

Однак, матеріли справи не містять доказів погодження з боржником за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014 (відповідачем) відступлення до нього прав вимоги від Cantek Trading Inc. до позивача у даній справі.

Разом з тим, суд зазначає, що якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору (ч. 2 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України у разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг від 28.05.1988, до якої Україна приєдналася 11.01.2006 (дата набрання чинності для України - 01.07.2007), ця Конвенція регулює договори факторингу і відступлення права грошової вимоги, зазначені в цьому розділі.

Відповідно до ст. 21 Конвенції ця Конвенція застосовується, коли вимога, відступлена відповідно до договору факторингу, випливає з договору купівлі-продажу товарів, укладеного на дату набуття Конвенцією чинності або після цього, стосовно Договірних держав, згаданих в статті 2(1)(a), або стосовно Договірної держави або держав, згаданих в пункті 1(b) зазначеної статті, за умови, що: (a) договір факторингу укладається на дату набуття чинності Конвенцією або після цього; або (b) сторони договору факторингу домовилися про застосування Конвенції.

Таким чином, так як Контракт №141029-12 від 29.10.2014 було укладено після набуття Конвенцією чинності (тобто, вимога виникла з договору, укладеного після набуття чинності Конвенцією) та Договір факторингу від 04.02.2019, за яким були відступлені права вимоги за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014 до нового кредитора, було укладено після набуття чинності Конвенцією, до правовідносин, які виникли у зв`язку з укладенням Договору факторингу від 04.02.2019, застосовується Конвенція УНІДРУА про міжнародний факторинг від 28.05.1988, до якої Україна приєдналася 11.01.2006 (дата набрання чинності для України - 01.07.2007).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції відступлення права грошової вимоги постачальником фактору є дійсним, незважаючи на будь-яку угоду між постачальником і боржником, яка забороняє таке відступлення.

Отже, незважаючи на те, що у п. 9 Контракту №141029-12 від 29.10.2014 зазначено, що жодна із сторін не має права передавати свої права чи обов`язки за даним контрактом іншій стороні без попередньої згоди всіх сторін, враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Конвенції, відступлені права вимоги постачальником (Cantek Trading Inc.) новому кредитору (Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет») у зв`язку з укладенням Договору факторингу від 04.02.2019 є дійсними навіть за відсутності погодження відступлення прав вимоги з боржником.

Однак, згідно з ч. 2 ст. 2 Конвенції для цілей цієї Конвенції "договір факторингу" означає договір, укладений між однією стороною (постачальником) та іншою стороною (фактором), відповідно до якого: (a) постачальник відступає або може відступати фактору право грошової вимоги, яке випливає з договорів купівлі-продажу товарів, укладених між постачальником та його покупцями (боржниками), крім договорів купівлі-продажу товарів, придбаних в першу чергу для їхнього особистого, сімейного або домашнього використання; (b) фактор має виконувати принаймні дві з таких функцій: - фінансування постачальника, включаючи надання позики та здійснення авансових платежів; - ведення обліку (головної бухгалтерської книги) щодо дебіторської заборгованості; - пред`явлення до сплати грошових вимог; - захист від несплат боржників; (с) боржники повинні бути повідомлені про відступлення права грошової вимоги.

У ч. 4 ст. 1 Конвенції зазначено, що для цілей цієї Конвенції: (a) письмове повідомлення може бути не підписане, але в ньому обов`язково повинна зазначатись особа, яка його зробила або від імені якої воно зроблене; (b) "письмове повідомлення" включає телеграми, телекси і будь-які інші види телекомунікаційних повідомлень, які можна відтворити у формі документа, але не обмежується ними; (с) письмове повідомлення вважається наданим, коли воно отримане адресатом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Конвенції ця Конвенція застосовується щоразу, коли грошові вимоги, відступлені згідно з договором факторингу, випливають з договору купівлі-продажу товарів між постачальником та боржником, які здійснюють господарську діяльність на території різних держав і: (a) такі держави і держава, де фактор здійснює господарську діяльність, є Договірними державами; або (b) як договір купівлі-продажу товарів, так і договір факторингу регулюються законодавством Договірної держави.

У ст. 8 Конвенції зазначено, що боржник зобов`язаний сплатити фактору, в тому і лише в тому випадку, якщо боржник не знає про переважне право іншої особи на платіж і якщо письмове повідомлення про відступлення права вимоги: (a) надане боржнику постачальником або фактором під керівництвом постачальника; (b) обґрунтовано визначає дебіторську заборгованість, яка була передана, і фактор, якому або на рахунок якого боржник зобов`язаний здійснити платіж; та (с) стосується права грошової вимоги, яке випливає з договору купівлі-продажу товарів, укладеного під час або до того, як зроблено повідомлення.

Таким чином, з наведеного вбачається, що стаття 8 Конвенції встановлює, що боржник зобов`язаний сплатити фактору виключно у тому випадку, коли: 1) боржник не знає про переважне право іншої особи на платіж та 2) боржника письмово повідомлено про відступлення права вимоги.

Як неодноразово зазначав відповідач під час розгляду судом справи, його не було повідомлено про відступлення прав вимоги за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014.

Суд зазначає, що позивачем не надано, та матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача про перехід прав вимоги від Cantek Trading Inc. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014 (на підставі Договору факторингу від 04.02.2019).

Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що у зв`язку з укладенням між Cantek Trading Inc. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» Договору факторингу від 04.02.2019, новий кредитор (позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет») набув права вимоги до боржника (відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг») у розмірі 138902,00 дол США (сума основного боргу за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014).

Водночас, так як до правовідносин, які склались між позивачем та відповідачем у даній справі підлягають застосування норми Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг від 28.05.1988, до якої Україна приєдналася 11.01.2006 (дата набрання чинності для України - 01.07.2007), якими визначено, що боржник зобов`язаний сплатити фактору виключно (в тому і лише в тому випадку), коли: 1) боржник не знає про переважне право іншої особи на платіж та 2) боржника письмово повідомлено про відступлення права вимоги постачальником або фактором під керівництвом постачальника, а матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача (боржника) про відступлення прав вимоги за Контрактом №141029-12 від 29.10.2014, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» про стягнення 138902,00 дол США, оскільки за відсутності доказів повідомлення боржника про відступлення прав вимоги, у боржника не виникає обов`язку сплатити грошові кошти (суму боргу) новому кредитору (фактору).

Що стосується поданої відповідачем заяви про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі статтею 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1), за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5).

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3), сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4).

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

З урахуванням наведеного, оскільки прав та охоронюваних законом інтересів позивача, про захист яких він просить суд у позові, відповідачем не порушено, і суд дійшов висновку відмовити позивачу у позові по суті в зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог, питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою у позові повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» про стягнення 138902 дол США. - відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 25 жовтня 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин