ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.10.2019 Справа № 905/1317/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І., при секретарі судового засідання Турко А.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, м.Костянтинівка, Донецька область, в інтересах держави в особі позивача, Костянтинівської міської ради, м. Костянтинівка, Донецька область

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудколія», с. Софійська Борщагівка, Київська область

відповідача-2: Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, м. Костянтинівка, Донецька область

відповідача-3: Державного підприємства «Сетам», м. Київ

про визнання недійсними заявки на реалізацію арештованого майна та результатів електронних торгів

Представники учасників справи:

прокурор Алекаєв Ю.В., посвідчення № 042342, видане 29.03.2016

від позивача: представник не з`явився

від відповідача-1: Коваленко В.В. представник (адвокат) на підставі ордеру АН1002616 від 31.08.2019.

від відповідача-2: Сергієнко Д.Є. представник за довіреністю №14.17-14/21129 від 28.05.2019

від відповідача-3: представник не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Керівник Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, м. Костянтинівка, Донецька область, звернувся з позовом до господарського суду Донецької області в інтересах держави в особі позивача, Костянтинівської міської ради, м. Костянтинівка, Донецька область, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудколія», с. Софійська Борщагівка, Київська область, Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, м.Костянтинівка, Донецька область, Державного підприємства «Сетам», м. Київ, про

- визнання недійсною заявки Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 01.09.2017 № 14.17-16/26107 на реалізацію арештованого майна в Державному підприємстві «Сетам»;

- визнання недійсними результатів електронних торгів з реалізації арештованого майна Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління», проведених Державним підприємством «Сетам» та оформлених протоколом №298247 від 20.11.2017, відповідно до якого визнано переможцем торгів з продажу лоту «трамвайна колія загальною довжиною 2660,5 м., що знаходиться за адресою, Донецька область, м. Костянтинівка, від перехрестя вул. Гастело та Братська до пр. Ломоносова (зупинка Чайка) Товариство з обмеженою відповідальністю «Промбудколія».

В обґрунтування позовних вимог керівник Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області зазначив, що посадові особи Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вчинили дії з примусової реалізації майна Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» з порушенням вимог ст.ст. 190, 191, 327 Цивільного кодексу України, ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» без узгодження з Костянтинівською міською радою, яка є власником майна цього комунального підприємства. Реалізація майна на прилюдних торгах, а також складення за результатами їх проведення протоколу та акту, фактично є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Враховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм ст. 203, ст. 215 Цивільного кодексу України.

Позивач, Костянтинівська міська рада, м. Костянтинівка, Донецька область, позов підтримує в повному обсязі; крім того, просить зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Промбудколія» у судах першої, апеляційної та першої інстанції після повернення справи на новий розгляд.

Відповідач-1, Товариство з обмеженою відповідальністю «Промбудколія», с. Софійська Борщагівка, Київська область, зауважує, що жодних доказів на підтвердження доводів про визнання електронних торгів недійсними до позовної заяви до матеріалів справи не надано; зазначає, що у разі незгоди позивача з діями державного виконавця, що були проведені під час підготовки передачі майна на реалізацію, останній мав право оскаржити його дії у порядку визначеному чинним законодавством; проти задоволення позову заперечує.

Відповідач-2, Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, м. Костянтинівка, Донецька область, просить відмовити у задоволенні позову, наголошує на тому, що Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби, а згідно приписів вказаного Закону та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5, не передбачено будь-які норми щодо узгодження з власником майна комунальної форми власності проведення примусової реалізації майна. Отже, державний виконавець здійснює виконавче провадження на загальних підставах у відповідності до вимог спеціального Закону України «Про виконавче провадження», а саме, здійснює стягнення на майно без будь-яких повідомлень та погоджень з власником комунального майна. Також повідомляє, що кошти від реалізації майна перераховувались на користь стягувачів в межах зведеного виконавчого провадження, зокрема, були спрямовані на сплату податкової заборгованості на користь Костянтинівської ОДПІ та фактичних витрат на виплату та доставку пенсій на користь Костянтинівського ОУПФУ.

Відповідач-3, Державне підприємство «Сетам», м. Київ, проти позову заперечує посилаючись на те, що закон не передбачає отримання від уповноваженого органу дозволу на накладення арешту на майно боржника, а відтак і на його подальшу реалізацію; зазначає, що вартість майна, визначена експертом, неможна ототожнювати з ціною продажу, адже реальна ціна майна встановлюється договором купівлі-продажу, в даному випадку укладеному за результатами електронних торгів з продажу лоту № 244866 від 20.11.2017, в яких відповідач-1 став переможцем, подавши цінову пропозицію в розмірі 1127100 грн. У разі незгоди позивача з діями державного виконавця під час підготовки передачі майна на реалізацію, останній мав право оскаржити його дії у порядку, визначеному чинним законодавством, чого здійснено не було.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.11.2018 у задоволенні позову керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, м. Костянтинівка, Донецька область, в інтересах держави в особі позивача, Костянтинівської міської ради, м.Костянтинівка, Донецька область, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудколія», с. Софійська Борщагівка, Київська область, Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, м. Костянтинівка, Донецька область, Державного підприємства «Сетам», м. Київ, про визнання недійсною заявки на реалізацію арештованого майна, протоколу та акту проведення електронних торгів, відмовлено повністю.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.11.2018, яка за суттю є додатковим рішенням, прийнятим в порядку ст.ст.221, 244 Господарського процесуального кодексу України, стягнуто з Костянтинівської міської ради, м. Костянтинівка Донецької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудколія», м.Кропивницький Кіровоградської області судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00грн. Додаткове рішення від 28.11.2018 сторонами в апеляційному/касаційному порядку оскаржене не було; у виконання додаткового рішення судом 08.02.2019 був виданий відповідний наказ.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, м. Харків, на рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2018 у справі №905/1317/18 залишено без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2018 у справі №905/1317/18 без змін; стягнуто з Костянтинівської міської ради, м. Костянтинівка Донецької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудколія», м. Кропивницький Кіровоградської області судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи №905/1317/18 у суді апеляційної інстанції в сумі 3000,00грн.

Постановою Верховного Суду від 29.05.2019 касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області, м. Харків, задоволено частково, постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 та рішення господарського суду Донецької області від 13.11.2018 у справі №905/1317/18 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2019 для розгляду даної справи визначено суддю господарського суду Донецької області Аксьонову К.І.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.06.2019 справу №905/1317/18 прийнято до розгляду; справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначене на 04.07.2019 з подальшим відкладанням на 13.08.2019, 03.09.2019; ухвалою суду від 19.08.2019 строк підготовчого провадження у справі №905/1317/18 продовжено на 30 днів до 18.09.2019; ухвалою суду від 03.09.2019 підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 18.09.2019 з подальшим оголошенням перерви до 16.10.2019.

16.10.2019 у судове засідання з`явився прокурор та представники відповідачів-1,-2. Позивач та відповідач-3 представників у судове засідання не направили; про місце, дату та час судового засідання були повідомлені належним чином; до закінчення судових дебатів представник відповідача-1 надав заяву про подання доказів понесення відповідачем-1 витрат на правничу допомогу в порядку ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України; просив призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Зважаючи на повідомлення сторін про надання всіх наявних в них доказів, з огляду на відсутність будь-яких заяв, клопотань учасників справи щодо вчинення судом додаткових процесуальних дій, зокрема про витребування додаткових доказів, виходячи з таких принципів основних засад (принципів) господарського судочинства як диспозитивність та змагальність з огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, зокрема передбачених ст.ст.42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про розгляд справи по суті за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Рішенням Костянтинівської міської ради № IV/10-271 від 24.12.2003 надано згоду на приймання із спільної власності територіальних громад області у власність територіальної громади м. Костянтинівки об`єктів обласного комунального підприємства «Облелектротранс», розташованих на території м. Костянтинівки.

Рішенням Донецької обласної ради від 18.05.2004 № 4/16-448 передано із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні обласної ради в комунальну власність територіальної громади м. Костянтинівки цілісний майновий комплекс виробничої одиниці «Костянтинівське трамвайне управління» комунального підприємства міськелектротранспорту «Облелектротранс» з активами і пасивами.

Рішенням Костянтинівської міської ради №IV/14-345 від 29.06.2004 прийнято у власність територіальної громади м. Костянтинівка цілісний майновий комплекс виробничої одиниці «Костянтинівське трамвайне управління» комунального підприємства міськелектротранспорт «Облелектротранс» з активами і пасивами.

Рішенням Костянтинівської міської ради №IV/14-346 від 29.06.2004 створено Комунальне підприємство «Костянтинівське трамвайне управління» на базі виробничої одиниці «Костянтинівське трамвайне управління» комунального підприємства міськелектротранспорту «Облелектротранс».

Згідно п. 3 вказаного рішення зобов`язано виробничу одиницю «Костянтинівське трамвайне управління» Комунального підприємства міськелектротранспорту «Облелектротранс» передати з балансу на баланс майно, активи і пасиви, грошові кошти створеному Комунальному підприємству «Костянтинівське трамвайне управління».

На виконання вказаного рішення було затверджено Статут Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління», який визначено як додаток до рішення Костянтинівської міської ради №IV/14-346 від 29.06.2004.

Пунктом 1.1 Статуту КП «Костянтинівське трамвайне управління» визначено, що Комунальне підприємство «Костянтинівське трамвайне управління» створено згідно з рішенням Костянтинівської міської ради №IV/14-346 від 29.06.2004 і діє на підставі Статуту.

Власником майна підприємства є Костянтинівська міська рада (п. 1.2 Статуту).

Підприємство відповідає за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна згідно з чинним законодавством (п. 2.6 Статуту).

Відповідно до пункту 4.2 Статуту майно підприємства є власністю територіальної громади міста і належить підприємству на правах оперативного управління. Здійснюючи право оперативного управління підприємство володіє та користується закріпленим за ним майном. Підприємство має право розпоряджатися закріпленим за ним на праві оперативного управління майном, що є у власності територіальної громади міста і належить до основних фондів підприємства, лише з дозволу власника. Джерелами формування майна підприємства є: майно, передане йому власником; доходи від надання платних послуг від перевезення населення міськелектротранспортом; кошти від надання інших платних послуг тощо.

21.06.2017 рішенням виконавчого комітету Костянтинівської міської ради №193 було затверджено Перелік підприємств, організацій, установ та закладів балансоутримувачів міської комунальної власності та об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Костянтинівки, до якого включено підприємства, організації, установи та заклади - балансоутримувачі міської комунальної власності територіальної громади м. Костянтинівка.

До вказаного списку балансоутримувачів комунального майна, між інших, було внесено Комунальне підприємство «Костянтинівське трамвайне управління», а також визначено об`єкти комунальної власності, що передані на баланс Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління».

Зокрема, згідно з переліком, що є додатком до рішення виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 21.06.2017 №193, на баланс Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» було передано трамвайний шлях маршрут №3, 1967 року забудови, балансовою вартістю 141169,00грн, залишкова вартість 15466,00грн; трамвайний шлях маршрут №3, 1967 року забудови, балансовою вартістю 237513,00грн, залишкова вартість 26021,00грн.

В Костянтинівському ВДВС перебуває зведене виконавче провадження №48390933 від 20.06.2015, яке об`єднує в собі 25 виконавчих проваджень про стягнення з Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» боргів, з яких 16 виконавчих проваджень про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій на користь Костянтинівського об`єднаного управління ПФУ, в інтересах якого виступала Костянтинівська міська прокуратура, та 9 виконавчих проваджень про стягнення боргів на користь Костянтинівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області. За даними облікової картки загальний розмір заборгованості боржника - 2674158,20грн.

Відповідно до сформованої державним виконавцем Костянтинівського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області 08.11.2016 інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» записи відсутні (майнові права не зареєстровано).

У зв`язку з недостатністю коштів боржника для задоволення в повному обсязі вимог всіх стягувачів за зведеним виконавчим провадженням, державний виконавець, керуючись ст.ст. 18, 26, 48, 52 Закону України «Про виконавче провадження», з метою отримання інформація про наявність будь-якого майна, що належить боржнику, 14.12.2016 витребував у директора КП «Костянтинівське трамвайне управління» декларацію про доходи та майно боржника юридичної особи з додатками, а саме: копії рішення Костянтинівської міської ради від 29.06.2004 за №IV/14-346 про створення Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» та про затвердження його Статуту, акта прийому-передачі майна комунальної власності від 11.08.2004, з яких встановлено, що Костянтинівська міська рада передала, а Комунальне підприємство «Костянтинівське трамвайне управління» прийняло на свій баланс в оперативне управління майно, активи та пасиви, грошові кошти передані у власність Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління». Додатком до цього акта приймання-передавання додавався інвентаризаційний опис основних засобів та інвентаризаційна картка, з яких було встановлено наявність у боржника трамвайної (рельсової) колії маршруту №3 (3,27 км) 522.

21.03.2017 відбулась нарада у Костянтинівському міськвиконкомі щодо погашення боргів Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління», за участю представників ПФУ, ДВС. На нараді виконкому міської ради вирішено, що борги до ПФУ будуть погашені після проведення арешту та реалізації майна.

Для вирішення питання щодо погашення заборгованості Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» 23.03.2017 проведено сумісну нараду за участю заступника міського голови Костянтинівської міської ради, керівника Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління», представників ПФУ, ДВС, на якій директор Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» доповіла, що у підприємства труднощі щодо комплектуючих частин для роботи обладнання управління, діяльність підприємства не прибуткова. Коштів недостатньо для стабільної роботи управління та погашення заборгованості перед державою в особі Костянтинівського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України і Костянтинівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області. Заборгованість до бюджету ПФУ складає 125538000грн. Також за результатами наради, комісією було вирішено зобов`язати Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради підготувати лист до начальника Костянтинівського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області Рогожкіній Г.Т. щодо вирішення питання погашення боргів Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» за рахунок реалізації майна управління.

21.06.2017 заступником начальника відділу Костянтинівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області Сергієнко Д.С. винесено постанову про опис та арешт майна боржника - Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління», відповідно до якої описано та накладено арешт на таке майно боржника: трамвайну колію, місцезнаходження: Донецька обл., м. Костянтинівка, початок перехрестя вулиць Гастело та Братська, кінець пр. Ломоносова - зупинка (Чайка). Склад рельсової колії: - 5025 метрів розмір головки 70 мм; 226,5 метрів розмір головки 120 мм; кількість з/б шпалів встановити не вдалося у зв`язку з замуленням трамвайної колії та забрудненням побутовими відходами громадян, а також різноманітними сипучими будівельними матеріалами.

Постанова державного виконавця від 21.06.2017 була складена у присутності керівника боржника Кочергіної І.А. та підписана керівником Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» без будь-яких зауважень та заперечень. Зберігачем описаного майна призначено ОСОБА_1 .

Відповідно до листа №1870/33 від 21.07.2017 за підписом секретаря Костянтинівської міської ради про постанову ВДВС від 21.06.2017 про опис та арешт майна власник майна був повідомлений керівником Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» ОСОБА_1 ще 29.06.2017 листом за №09/04-118.

Після закінчення строку на оскарження постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника та за відсутності повідомлення про досягнення згоди між сторонами виконавчого провадження щодо вартості майна, керуючись п. 15 ч. 3 ст. 18, ст. 20 та пунктами 3, 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», з метою здійснення оцінки вартості арештованого та описаного державним виконавцем майна Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління», державним виконавцем 03.07.2017 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме, ФОП ОСОБА_2

04.08.2017 на електронну пошту Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від ФОП Ігнатішина С.С. надійшов звіт про оцінку майна.

07.08.2017 державним виконавцем електронною поштою надіслано листи-повідомлення про вартість арештованого майна, визначеного експертом ФОП Ігнатішиним С.С., сторонам виконавчого провадження.

Повідомлення для боржника вручено під особистий підпис уповноваженій особі Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» - Кочергіної І.А. Підтвердженням отримання листа боржником є особистий підпис уповноваженої особи від 11.08.2017 на повідомленні. Підтвердженням отримання листа Костянтинівською місткою радою є відмітка уповноваженої особи від 11.08.2017.

Вартість майна згідно зі звітом склала 1502800,00грн.

09.08.2017 за №17980/05/07-17 Костянтинівське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області надало лист, згідно з яким, вони як сторона виконавчого провадження не заперечують проти вартості оцінки арештованого майна.

11.08.2017 за №09/104-141 від директора Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» Кочергіної І.А. начальнику Костянтинівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області направлено лист, в якому вона повідомляла що зі звітом ознайомлена та направить звіт до Фонду державного майна України «для розгляду та винесення справедливого рішення щодо проведення та оцінки трамвайного шляху №3».

Згідно з листом Костянтинівського міського голови Давидова С.Д. до начальника Костянтинівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області №3779/26 від 06.10.2017, міський голова повідомляв, що 06.10.2017 на адресу Костянтинівської міської ради надійшов лист №159 від КП «Костянтинівське трамвайне управління» з приводу результатів ознайомлення зі звітом про оцінку майна (трамвайний маршрут №3) від 21.07.2017. З метою компетентного вирішення ситуації що склалася, міський голова просив розглянути питання щодо доопрацювання зазначеного звіту.

У зв`язку з відсутністю будь-яких повідомлень з боку сторін виконавчого провадження щодо оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна, державним виконавцем було підготовлено проект заявки на реалізацію майна відповідно до ч. 1, ч. 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2831/5.

01.09.2017 Костянтинівським МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області складено заявку на реалізацію в Державне підприємство «СЕТАМ» рухомого майна: «Трамвайна колія, місцезнаходження: Донецька обл., м. Костянтинівка, початок перехрестя вулиць Гастело та Братська, кінець пр. Ломоносова - зупинка (Чайка), загальною довжиною 2660,5 метрів, що належить КП «Костянтинівське трамвайне управління». Склад рельсової колії:-5025 метрів розмір головки 70 мм.; 226,5 метрів розмір головки 120 мм.;- кількість з/б шпалів встановити не вдалося у зв`язку з замуленням трамвайної колії та забрудненням побутовими відходами громадян, а також різноманітними сипучими будівельними матеріалами». Вартість майна визначено у розмірі 1502800,0 грн.

Листом №2530/23/09-17 від 20.10.2017 Державне підприємство «Сетам» повідомило начальника Костянтинівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, що 19.10.2017 електроні торги по лоту за номером 239886 не відбулись, про що сформовано протокол від 19.10.2017, який додається.

Організатором торгів 20.10.2017 майно виставлено на повторні електронні торги за ціною, що становить 75% його вартості та присвоєно наступний номер лоту: 244866.

Згідно Протоколу проведення електронних торгів від № 298274 20.11.2017 реєстраційний номер лота 244866 «трамвайна колія загальною довжиною 2660,5м. місцезнаходження майна: Донецька область, м. Костянтинівка, від перехрестя вул. Гастело та Братська до пр. Ломоносова (зупинка Чайка)» переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМБУДКОЛІЯ» (), яке придбало вищевказане майно за 1127100,00грн.

30.11.2017 на депозитний рахунок Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції надійшли кошти від реалізації арештованого майна у розмірі 1070745,00 грн.

Відповідно до Акту проведення електронних торгів від 05.12.2017, Державним підприємством «СЕТАМ» проведено електронні торги по реалізації арештованого майна, яке належить КП «Костянтинівське трамвайне управління», а саме: трамвайна колія загальною довжиною 2660,5, яка розташована за адресою: Донецька область, Костянтинівка, від. Перехрестя вул. Гастело та Братська до пр. Ломоносова (зупинка Чайка), переможцем аукціону визнано ТОВ «Промбудколія» (), ціна продажу майна 1127100,00 гривень.

Арешт з реалізації майна знято постановою Костянтинівського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області ВП №48390933 від 05.12.2017.

29.03.2018 рішенням Костянтинівської міської ради №6/84-1554 вирішено ліквідувати КП «Костянтинівське трамвайне управління» та призначено ліквідаційну комісію з ліквідації цього підприємства.

Прокурор вважає, що вказаними діями Костянтинівським МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області, Товариством з обмеженою відповідальністю «Промбудколія», Державним підприємством «Сетам» порушені вимоги чинного законодавства під час продажу арештованого майна Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління».

Костянтинівською місцевою прокуратурою 14.12.2017 за наслідками примусової реалізації майна Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» Костянтинівським МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області, внесені відомості до ЄРДР за №0000228 за ч.2 ст. 364 Кримінального кодексу України. 31.05.2018 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершене та направлено до суду.

Крім того, на підставі постанови про залучення експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні Костянтинівського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області б/н від 03.07.2017 при примусовому виконанні виконавчого провадження № 48385177, про стягнення суми боргу на користь юридичних осіб з боржника КП «Костянтинівське трамвайне управління», проведено оцінку майна суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 , про що ним складено Звіт про оцінку майна б/н від 21.07.2017, згідно якого ринкова вартість оцінки станом на дату оцінки складає 1502800грн.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні призначено та проведено комплексну судову металознавчу та товарознавчу експертизу, згідно висновку № 1216/1217/1218 від 11.05.2018 якої ринкова вартість трамвайної колії маршруту №3, розташованої від перехрестя вул. Гастело та вул. Братська до трамвайної зупинки «Чайка» м. Костянтинівка становить 2475796,44 грн.

Прокурор вважає, Костянтинівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Товариством з обмеженою відповідальністю «Промбудколія», Державним підприємством «Сетам» внаслідок ігнорування правових норм при проведенні процедури реалізації арештованого майна, порушено права та інтереси держави в особі Костянтинівської міської ради.

З огляду на вищевикладене прокурор звернувся до господарського суду Донецької області з даним позовом про визнання недійсними заявки на реалізацію арештованого майна та результатів електронних торгів.

Скасовуючи рішення попередніх інстанцій та направляючи розглядувану справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 29.05.2019 зазначив, що судами попередніх інстанцій не надано оцінку підставам звернення прокурора з позовом в інтересах держави в особі Костянтинівської міської ради; не досліджено об`єктивної можливості чи неможливості Костянтинівської міської ради самостійно звернутись з позовом до суду за захистом своїх прав.

Суд зазначає, що в силу положень ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. В разі встановлення наявності у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

За приписами ч.2, ч.3 ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 1 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Так, чч.3,4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.174 цього Кодексу.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави». Враховуючи, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Разом з тим, надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 16.04.2019 у справі №910/3486/18).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо до звернення до суду повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц). Повідомлення Костянтинівської міської ради в особі міського голови про представництво інтересів держави від 11.07.2018 №90-9166вих-18 керівника Костянтинівської місцевої прокуратури наявне в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно з п. 30 ч. 1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Звернення прокуратури з вказаним позовом обумовлено, як стверджує прокурор, невжиттям позивачем дій щодо оскарження процедури реалізації арештованого майна в судовому порядку, акт про проведення електронних торгів, укладений з порушенням законодавства виконується, що призводить до неправомірного використання майна комунального підприємства, тобто майна територіальної громади, повернення якого буде неможливим. Обізнаність Костянтинівської міської ради про вказані обставини підтверджується листом №228 від 19.12.2018, яким прокурор Костянтинівської міської прокуратури повідомляв Костянтинівську міську раду про можливість завдання шкоди бюджету міста, листом №228 від 05.04.2018 в якому вказано про те, що посадовими особами виконкому не вжито заходів спрямованих на збереження майна територіальної громади, не підготовлено скарг на дії державного виконавця, дії останнього не оскаржено до суду щодо зняття арешту з майна, що належить територіальній громаді; у відповідь на лист №228 від 05.04.2018 Костянтинівська міська рада повідомила про проведення службового розслідування, за висновками якого відсутні підстави стверджувати про невжиття заходів посадовими особами Костянтинівської міської ради щодо збереження майна територіальної громади.

З урахуванням позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18, відповідно до якої сам факт незвернення до суду органу, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (навіть за відсутності підтвердження обставин щодо неможливості такого звернення), надає прокурору підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з відповідним позовом, суд приймає наведені прокурором обставини в якості підстав для застосування прокурором наданих Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру» повноважень щодо представництва інтересів держави в суді.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно ч. 1, ч.2, ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Вказане узгоджується з ч.5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», приписами якої встановлені особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, зокрема, визначено, що у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

У відповідності до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові. (п. 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Згідно з ч. 2 ст. 169 Цивільного кодексу України територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 78 Господарського кодексу України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою (ч.4 ст. 78 Господарського кодексу України).

Частиною 10 ст. 78 Господарського кодексу України встановлено, що особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств, а також інших вимог, передбачених законом.

Згідно ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Державне комерційне підприємство є суб`єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту або модельного статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу. Майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання (ч.1, ч. 2 ст. 74 Господарського кодексу України )

Частиною 1 ст.134 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб`єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб`єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Оцінюючи доводи прокурора та позивача про те, що відповідно до п. 1.2., п. 4.2. Статуту, власником майна підприємства є Костянтинівська міська рада, а майно підприємства є власністю територіальної громади міста і належить Комунальному підприємству «Костянтинівське трамвайне управління» на правах оперативного управління, отже на таке майно не може бути звернуто стягнення, суд зазначає таке.

Згідно ч.ч.1, 4 ст. 57 Господарського кодексу України установчими документами суб`єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання.

Статут суб`єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного капіталу та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству.

Таким чином, статут підприємства є встановленим засновником (власником майна) організації обсягом правил, що регулюють її правовий стан, відносини, пов`язані, зокрема, а також правовий режим майна (основних засобів), який не повинен суперечити нормам чинного законодавства.

Відповідно до пункту 4.2. Статуту Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» майно підприємства є власністю територіальної громади міста і належить підприємству на правах оперативного управління. Здійснюючи право оперативного управління підприємство володіє та користується закріпленим за ним майном.

Водночас, як вбачається з положень, закріплених у Статуті Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління», Підприємство має право від свого імені укладати договори, різного роду угоди, контракти, підписувати протоколи наміру, набувати майнові та немайнові права, нести обов`язки, виступати позивачем та відповідачем в судах (п. 2.3 Статуту).

Підприємство відповідає за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна згідно з чинного законодавства (п. 2.6. Статуту).

Майно підприємства складають закріплені за ним основні фонди та обігові кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається у його самостійному балансі (п. 4.1 Статуту).

Пунктом 4.2. Статуту також визначено, що джерелами формування майна підприємства є: майно передане йому Власником; доходи від надання платних послуг від перевезення населення міськелектротранспортом; кошти від надання інших платних послуг, тощо.

Підприємство реалізує свої послуги за цінами, що формуються відповідно до умов економічної діяльності, тощо (п.п. 5.1.2. Статуту).

Пунктом п. 7.1. Статуту також визначено, що основним узагальнюючим показником фінансових результатів господарської діяльності підприємства є прибуток (дохід). Крім того, підприємство самостійно планує свою діяльність , визначає основні напрямки свого розвитку згідно з кон`юнктурою ринку послуг, продукції, товарів, робіт і економічної ситуації, а також виходячи з необхідності забезпечення виробничого та соціального розвитку підприємства (п.п. 5.1.1 Статуту).

Прибуток (доход) є одним з джерел формування фінансових ресурсів підприємства (7.2 Статуту).

Прибутком підприємства є прибуток, отриманий у результаті самостійної господарської діяльності (п. 7.3 Статуту).

При цьому, у відповідності до п. 3.1. Статуту основною метою підприємства є надання платних послуг по перевезенню пасажирів.

Таким чином, виходячи з положень Статуту, частей 3, 10 ст. 78 , ст. 42 ч. 1-3 ст. 74 Господарського кодексу України, суд вважає, що КП «Костянтинівське трамвайне управління» є комунальним комерційним підприємством, оскільки майно, що було закріплене за підприємством, використовувалось ним для отримання прибутку.

При цьому, основні засоби, до яких зокрема, відносилась і трамвайна колія загальною довжиною 2660,5 м, реалізація якої здійснена державним виконавцем, фактично були закріплені за КП «Костянтинівське трамвайне управління» на праві господарського відання та обліковувались на окремому балансі боржника.

За таких підстав, враховуючи зазначені положення Статуту Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» щодо мети використання основних засобів суд відзначає, що зазначений у Статуті правовий режим майна у вигляді знаходження майна в оперативному управлінні, що передбачає його використання для здійснення некомерційної діяльності, суперечить зазначеним нормам чинного законодавства, тому не може бути підставою для висновку про фактичне перебування спірного майна у боржника на праві оперативного управління.

Як встановлено судом, за відомостями інформаційної довідки від 08.11.2016 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» записи відсутні (майнові права не зареєстровано).

З метою отримання інформація про наявність будь якого майна, що належить боржнику, державним виконавцем 14.12.2016 витребувано у директора Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» декларацію про доходи та майно боржника юридичної особи з додатками, а саме: копії рішення Костянтинівської міської ради від 29.06.2004 за № IV/14-346, про створення КП «Костянтинівське трамвайне управління» та про затвердження його Статуту, акту прийому передачі майна комунальної власності від 11.08.2004, з яких встановлено, що Костянтинівська міська Рада передала, а Комунальне підприємство «Костянтинівське трамвайне управління» прийняло на свій баланс в оперативне управління майно, активи та пасиви, грошові кошти передані у власність Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління». Додатком до цього акту приймання передавання додавався інвентаризаційний опис основних засобів та інвентаризаційна картка, з яких було встановлено наявність у боржника трамвайної (рельсової) колії маршруту №3 (3,27 км).

Оцінюючи доводи прокурора та позивача, судом враховано, що відповідно до ч.8 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно. У разі якщо на зазначене у частині п`ятій цієї статті майно накладається арешт, воно реалізується в такій черговості:

1) майно, що безпосередньо не використовується у виробництві (предмети інтер`єру офісів, готова продукція та товари тощо);

2) об`єкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировина і матеріали, призначені для використання у виробництві. (частина 6)

Наведені вимоги чинного законодавства встановлюють, що під час виконання рішень судів або інших органів (посадових осіб) про звернення стягнення на майно боржників комунальної форми власності, державний виконавець здійснює виконавче провадження на загальних підставах у відповідності до вимог спеціального Закону України «Про виконавче провадження».

В ході розгляду справи встановлено, що трамвайна колія маршруту №3 (3,27 км) 522) обліковувалась як основні засоби за КП «Костянтинівське трамвайне управління», а не за органом місцевого самоврядування, тобто перебувала на балансі саме боржника. Доказів оренди, позики чи інших правових підстав користування спірним майном з боку КП «Костянтинівське трамвайне управління» матеріали справи не містять.

Досліджуючи питання правового режиму спірного майна (трамвайна колія), суд дійшов висновку, що це майно належало боржнику, Комунальному підприємству «Костянтинівське трамвайне управління» на праві господарського відання, оскільки підприємство займалось комерційною діяльністю з метою одержання прибутку від надання платних послуг з перевезення пасажирів.

Судом враховано, що прокурором та позивачем заперечень щодо комерційної господарської діяльності Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» до матеріалів справи не надано. Разом з тим, суд зауважує, що всіма учасниками справи було повідомлено про надання всіх наявних в них доказів, будь-яких заяв, клопотань учасників справи щодо вчинення судом додаткових процесуальних дій, зокрема про витребування додаткових доказів, до суду не надходило. Отже, виходячи з таких принципів основних засад (принципів) господарського судочинства як диспозитивність та змагальність, суд розглядає справу по суті за наявними матеріалами.

З огляду на висновок суду, що спірні трамвайні колії належали боржнику на праві господарського відання, враховуючи відсутність у боржника коштів, достатніх для покриття заборгованості, суд зазначає, що державний виконавець був уповноважений звернути стягнення на таке майно боржника, що встановлено ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» .

За таких підстав, враховуючи відсутність у боржника коштів, достатніх для покриття заборгованості, суд дійшов висновку, що державний виконавець правомірно звернув стягнення на інше майно, належне Комунальне підприємство «Костянтинівське трамвайне управління», а саме, трамвайну колію.

Зі змісту ст.ст.48, 52 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що у разі накладення арешту на майно, зазначене у статті 52 цього Закону, державний виконавець здійснює звернення без будь-яких повідомлень та погоджень, тобто закон не передбачає отримання від уповноваженого органу дозволу на накладання арешту на майно боржника, а відтак й на його подальшу реалізацію. Іншого апелянтом не доведено.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 48 Закону, боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Водночас, матеріали справи не містять доказів звернення керівника боржника або власника майна до органів виконавчої служби з пропозицією звернення стягнення на інше майно боржника.

Як вбачається з постанови державного виконавця від 21.06.2017 на виконання вимог ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження були повідомлені про можливість оскарження постанови про опис та арешт майна в порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, сторонам роз`яснено можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови, досягти згоди щодо вартості майна та письмово повідомити про це виконавця.

Матеріали справи не містять доказів того, що постанова державного виконавця від 21.06.2017 про опис та арешт майна боржника оскаржувалась у встановленому законом порядку або ж боржником, або власником майна Костянтинівською міською радою; постанова державного виконавця від 21.06.2017 у судовому порядку не оскаржувалась та не скасовувалась.

За приписами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі незгоди з результатами визначення вартості чи оцінки майна, сторони виконавчого провадження мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення про такі результати.

Доказів оскарження боржником або Костянтинівською міською радою як власником майна у встановлений ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» 10-денний термін з дня отримання результатів оцінки вартості спірного майна, матеріали справи не містять і таких доказів ані боржником, ані власником майна до суду не надано.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено належними доказами по справі порушення державним виконавцем передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» порядку опису, арешту та подальшої реалізації майна (трамвайної (рельсової) колії), що належало на праві власності територіальній громаді Костянтинівської міської ради. Також, не доведено факту незаконного відчуження майна територіальної громади Костянтинівської міської ради (трамвайної (рельсової) колії) з підстав ненадання власником майна згоди на його реалізацію.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що за приписами ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Майже аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у ч.2 ст.20 Господарського кодексу України.

Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18)).

Якщо позивач вважає, що покупець (ТОВ «Промбудколія») спірного майна не є добросовісним набувачем, позивач вправі скористатись передбаченими законодавством зобов`язально-правовими способами захисту права власності, для застосування яких немає потреби в окремому оскарженні результатів електронних торгів.

В іншому випадку позивач може вдатися до такого способу захисту, як відшкодування завданої йому майнової шкоди (зокрема, заподіяної продажем майна за ціною, нижчою від ринкової) та моральної шкоди (ч.3 ст. 386 Цивільного кодексу України). Відповідачами за цим позовом можуть бути особи, з вини яких така шкода була заподіяна.

Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №910/3907/19.

Враховуючи, що обраним способом захисту прав позивача у даній справі є визнання недійсними заявки на реалізацію арештованого майна та результатів електронних торгів, суд відзначає, що задоволення цих вимог само по собі не може призвести до поновлення майнових прав позивача (за наявності такого порушення). Вказане зумовлює висновок суду, що обраний спосіб захисту не є ефективним у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказаний висновок суду є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного, суду дійшов висновку про відмову в задоволенні позову керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі позивача Костянтинівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудколія», Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та Державного підприємства «Сетам» про визнання недійсними заявки на реалізацію арештованого майна та результатів електронних торгів.

Враховуючи відмову в задоволенні позову за приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на прокуратуру.

В судовому засіданні 16.10.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. У зв`язку з перебуванням судді Аксьонової К.І. у відпустці 28.10.2019 повний текст рішення складено та підписано 29.10.2019.

Суд також зауважує, що з урахуванням того, що до початку судових дебатів відповідачем-1 подано заяву в порядку ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про надання доказів понесення витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення, питання щодо розподілу судових витрат відповідача-1 буде вирішено судом в порядку ст.244 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову керівника Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, м. Костянтинівка, Донецька область, в інтересах держави в особі позивача, Костянтинівської міської ради, м. Костянтинівка, Донецька область, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудколія», с. Софійська Борщагівка, Київська область, Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, м. Костянтинівка, Донецька область, Державного підприємства «Сетам», м. Київ, про визнання недійсними заявки на реалізацію арештованого майна та результатів електронних торгів відмовити.

В судовому засіданні 16.10.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.10.2019.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Аксьонова