ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

17.10.2019м. Дніпро№ 904/4632/19

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Рудь І.А., розглянувши заяву:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВК-Автоклуб Україна", м. Київ

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Майстер-Буд", м. Дніпро

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 11.10.2019 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК-Автоклуб Україна" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Майстер-Буд", заборгованості за надані послуги перевезення в сумі 11 385 грн. 90 коп., відповідно до умов договору на транспортно-експедиційне обслуговування від 20.02.2019 № 3080.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас, розглянувши заяву та подані Товариством з обмеженою відповідальністю "ВК-Автоклуб Україна" докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

За приписами ч.1 ст.151 Господарського процесуального кодексу України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Частиною 1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу сплачується 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заяву про видачу судового наказу Товариство з обмеженою відповідальністю "ВК-Автоклуб Україна" направило до суду 09.10.2019 та вона надійшла 11.10.2019.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Отже Товариство з обмеженою відповідальністю "ВК-Автоклуб Україна" повинно було сплатити судовий збір у розмірі 192 грн. 10 коп.

В порушення вказаних вимог заявником до поданої заяви не додано докази на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ВК-Автоклуб Україна" у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.1 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.150-154, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ВК-Автоклуб Україна" у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Майстер-Буд" заборгованості за надані послуги перевезення в сумі 11 385 грн. 90 коп., відповідно до умов договору на транспортно-експедиційне обслуговування від 20.02.2019 № 3080, повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 17.10.2019.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.А. Рудь