Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/619/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача-1: не прибув;

від відповідача-2: Василевська О.А. - адвокат (ордер серії АМ №1000668 від 07.10.2019);

прокурор: Вихристюк О.Л. , службове посвідчення №043741 від 14.07.2016.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Керівника Коростишівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Городської сільської ради

до 1) Фізичної особи-підприємця Рюми Володимира Миколайовича

2) Фізичної особи-підприємця Оліпінського Володимира Володимировича

про стягнення 38009,30 грн.

В судовому засіданні оголошено перерву до 08.10.2019 об 11:00 год.

Керівник Коростишівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Городської сільської ради Коростишівського району звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів на користь позивача 24461,50 грн. основного боргу по орендній платі, 10032,36 грн. пені, 854,00 грн. 3% річних, 2661,44 грн. інфляційних.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що відповідачами не виконується обов`язок щодо сплати орендних платежів згідно договору від 30.12.2013.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, та просив задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання уповноваженого представника в судове засідання не направив, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином.

В матеріалах справи міститься лист Городської сільської ради Коростишівського району Житомирської області за вих. №214 від 01.07.2019 (а.с. 35), відповідно до якого позивач не заперечував проти їх задоволення.

Відповідач-1 не скористався своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву та правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в судові засідання не направляв.

Ухвали господарського суду від 26.06.2019, 16.07.2019, 17.09.2019 повернулися до суду в відміткою працівника пошти "вибули".

Відповідно до п. 11 листа №01-8/123 від 15.03.2007 Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Пунктом 3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем проживання Фізичної особи-підприємця Рюми Володимира Миколайовича є Житомирська область, м. Коростишів, вул. 8 Березня , 20, індекс 12505 .

На зазначену вище адресу судом направлялась кореспонденція.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача-1 своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Разом з тим, судом взято до уваги, що явка представника відповідача-1 в судове засідання не визнана обов`язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача-1, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача-1 та неподання відзиву не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві. Додатково зазначила, що заборгованість, яка є предметом розгляду даної справи, допущена ФОП Рюмою В.М. Також представник відповідача-2 звертала увагу суду на те, що солідарне стягнення заборгованості з орендних платежів договором не передбачено. Разом з тим, представник відповідача-2 пояснив, що пеня при подачі позову нарахована поза межами 6-місячного терміну.

Заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача-2, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2013 між Городською сільською радою (орендодавець/позивач) та Фізичною особою-підприємцем Рюма Володимиром Миколайовичем (орендар/відповідач-1), Фізичною особою-підприємцем Оліпінським Володимиром Володимировичем (орендар/відповідач-2) укладено договір оренди земельної ділянки (а.с. 22-23), відповідно до якого орендодавець на підставі рішення двадцять сьомої сесії сільської ради шостого скликання "Про затвердження документації із землеустрою" від 25.09.2013 № 418 надає, а орендарі - ФОП Рюма В.М. та ФОП Оліпінський В.В. приймають в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку для реконструкції будівлі телятника під цех з обробки природного каменю за адресою: с.Городське , вул. Дубина, 66, Коростишівського району Житомирської області .

Згідно п. 2 договору, в оренду передається земельна ділянка - землі несільськогосподарського призначення, площею 0,4477 га, кадастровий номер :01:001:0241.

На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна - нежитлова будівля, приміщення телятника, яка належить орендарям згідно договору купівлі-продажу від 26.04.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу (п. 3 договору).

Згідно п. 5 Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 220984 гривень 72 копійки.

Відповідно до п.п. 9-11 договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в сумі 22098,47 грн. в рік, що становить 10% від нормативної грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься у строки - до 30 числа щомісяця за попередній місяць поточного року на рахунок Городської сільської ради.

Пунктом 20 договору передбачено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у термін 5 днів після реєстрації цього договору за актом її приймання передачі.

Згідно п. 8 договору, договір укладено на 10 (десять) років.

На виконання умов договору, 30.12.2013 між сторонами підписано акт приймання передачі земельної ділянки до договору оренди від 30.12.2013, за яким орендодавець передає земельну ділянку для реконструкції будівлі телятника під цех з обробки природного каменю загальною площею 0,4477 га, яка розташована в селі Городське по вул. Дубина, 66, кадастровий номер: :01:001: 0241, а орендарі приймають зазначену земельну ділянку.

Прокурор зазначив, що приймаючи до уваги п. п. 8-10 Договору та враховуючи коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки за 2013-2017 роки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на день звернення до суду становить: 220984,72 *1*1,249* 1,4333*1,06 = 419341,31 гривень. Починаючи з 01.01.2017, орендна плата в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки становить 41934,13 гривень в рік. Розмір місячної орендної плати становить 41934,13 гривень /12 місяців = 3494,51 грн. на обох орендарів, а з одного - 1747,25 грн.

Також прокурор в обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідачі взяті на себе договірні зобов`язання щодо сплати орендних платежів виконують неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати орендних платежів в сумі 24461,50 грн. за період з березня 2018 року по квітень 2019 року, що підтверджується довідкою Городської сільської ради (а.с. 30).

Оскільки договір оренди укладено з двома орендарями - ФОП Рюма В.М. та ФОП Оліпінським В.В. прокурор просить стягнути заборгованість з двох відповідачів в солідарному порядку.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір, як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 792 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (частини 1, 9 вказаної норми).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтями 1, 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 24 зазначеного Закону передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Як визначено частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до статті 21 названого Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Зі змісту наведених статей Закону України "Про оренду землі" вбачається, що основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

В ході розгляду справи суд встановив, що договірні зобов`язання зі сплати орендної плати виконуються неналежним чином, внаслідок чого станом на день звернення до суду існувала заборгованість за період оренди землі з березня 2018 року по квітень2019 року, яка за даними прокурора, на момент звернення до суду становить 24461,50 грн.

Перевіривши розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку, що розмір заборгованості визначено вірно у відповідності до умов договору та чинного законодавства.

Водночас, суд встановив, що відповідач - 2 ФОП Оліпінський В.В, за заявлений прокурором період, сплачував орендні платежі, проте заборгованість в сумі 24461,50 грн. виникла внаслідок несплати орендних платежів ФОП Рюмою В .М.

Тобто відповідач-2 виконував зобов`язання за договором оренди землі та своєчасно вносив свої 50 % орендної плати.

Несплаченою на дату звернення до суду залишилась частина орендних платежів в сумі24461,50 грн., які мав сплачувати відповідач-1 - ФОП Рюма В. М.

За таких обставин саме відповідач-1 - ФОП Рюма В.М. є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання щодо сплати орендної плати за землю, що не заперечується останнім.

У відповідності до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідач-2 своєчасно та належним чином виконував свої зобов`язання за договором перед позивачем, сплачуючи свою частину орендних платежів, тому суд вважає за можливе стягнути заборгованість з орендних платежів в сумі 24461,50 грн. з відповідача-1 - ФОП Рюми В.М., а не в солідарному порядку з обох орендарів (відповідачів).

Відповідно до статті 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Суд зазначає, що умовами договору не передбачено, що орендарі солідарно відповідають за зобов`язаннями та з умов договору не вбачається, що орендна плата є неподільною.

Відтак, вимога прокурора в частині стягнення заборгованості з орендної плати за землю в сумі 24461,50 грн. є обґрунтованою та підлягає до стягнення з відповідача-1.

Крім того, за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання прокурорам заявлено до стягнення з відповідачів 10032,36 грн. пені, 854,00 грн. 3% річних, 2661,44 грн. інфляційних.

Щодо вимоги про стягнення з відповідачів 10032,36 грн. пені , то суд зазначає про наступне.

Відповідно до п. 14 договору, в разі невнесення орендної плати в строки, визначені договором, справляється пеня в розмірі 1% несплаченої суми за кожний день прострочення.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Статтею 1 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приписами ч. 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За розрахунком позивача загальний розмір пені становить 10032,36 грн.

Перевіривши розрахунок пені, та врахувавши положення п. 11 договору та приписи ч. 6 ст. 232 ГК України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" вважає обґрунтованим до стягнення 2962,61 грн. - пені.

В частині стягнення 7069,75 грн. пені суд відмовляє за безпідставністю вимог.

Розглядаючи вимогу про стягнення 854 грн. 3% річних та 2661,44 грн. інфляційних суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок та врахувавши положення п. 11 договору, вважає вірним нарахування 340,23 грн. - 3% річних.

В частині стягнення 513,77 грн. 3 % річних суд відмовляє за безпідставністю позовних вимог.

Перевіривши нарахування інфляційних, приймаючи до уваги строк внесення орендної плати (п. 11 договору), суд вважає вірним нарахування інфляційних в сумі 1291,52 грн. інфляційних.

В частині стягнення 1369,92 грн. інфляційних суд відмовляє за безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення - 24461,50 грн. заборгованості по сплаті орендної плати, 340,23 - 3% річних, 2962,61 грн. - пені, 1291,52 грн. - інфляційних нарахувань обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Рюма Володимира Миколайовича ( АДРЕСА_4 , ід. номер НОМЕР_1 )

на користь Городської сільської ради Коростишівського району Житомирської області (12523, Житомирська область, Коростишівський район, с. Городське, вул. Матюшенко, 26, ід. код 13564224)

- 24461,50 грн. заборгованості по сплаті орендної плати;

- 340,23 - 3% річних;

- 2962,61 грн. - пені;

- 1291,52 грн. - інфляційних нарахувань.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Рюма Володимира Миколайовича ( АДРЕСА_4 , ід. номер НОМЕР_1 )

- на користь прокуратури Житомирської області (10002, Житомирська область, м.Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 11,ід. код 02909950) 1468,49 грн. судового збору.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному повне рішення складено: 24.10.19

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - позивачу (рек. з повід.:

3, 4 - відповідачам (рек. з повід.)