номер провадження справи 4/85/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2019 Справа № 908/1238/19

м. Запоріжжя Запорізької області

за позовом Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області, (72401, смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області, вул. Покровська, буд. 31)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротіс», (72454, с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області, вул. Мартинова, буд. 1-А)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1. Степанівська Перша сільська рада Приазовського району Запорізької області (72454, с. Степанівка Перша, Приазовського району Запорізької області, вул. Мартинова, буд. 1-Б)

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Геоникс», (69096, м. Запоріжжя, вул. Гребельна, буд. 5, офіс 15)

про визнання недійсним договору оренди земельної частки (паю)

Суддя Зінченко Н.Г.

секретар судового засідання Петриченко А.Є.

За участю представників сторін:

від позивача - Зубов Г.О., на підставі наказу № 01-34/0051 від 22.01.2019;

від відповідача - Яценко Д.В., на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АР № 1003424 від 15.10.2019;

від третьої особи-1 - Писаренко С.Ю., довіреність б/н від 26.06.2019;

від третьої особи-2 - не з`явився;

23.05.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області, смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротіс», с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області про визнання недійсним договору оренди земельної частки (паю) від 24.09.2008, укладеного Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області та ТОВ «Агротіс» щодо оренди невитребуваної земельної частки паю розміром 28 га, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Новокостянтинівскьої сільської ради 24.09.2008 за № 1.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2019 справу № 908/1238/19 за вище вказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.07.2019 після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1238/19, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.07.2019, залучено до участі у справі № 908/1238/19 у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, Новокостянтинівську сільську раду Приазовського району Запорізької області та Товариство з обмеженою відповідальністю «Геоникс».

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.07.2019 строк підготовчого провадження у справі № 908/1238/19 продовжений до 30.09.2019, здійснено заміну третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Новокостянтинівську сільську раду Приазовського району Запорізької області її правонаступником - Степанівською Першою сільською радою Приазовського району Запорізької області, підготовче судове засідання відкладалося на 11.09.2019.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.09.2019 закрито підготовче провадження у справі № 908/1238/19, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 25.09.2019.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 15.10.2019, про що зазначено в протоколі судового засідання від 25.09.2019.

В судовому засіданні 15.10.2019 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених судом до матеріалів справи.

Представник третьої особи 2 в судове засідання 15.10.2019 не з`явився, про причини неявки суд завчасно не повідомив, про дату час та місце розгляду справи № 908/1238/19 представник ТОВ «Геоникс» - адвокат Алуф О.В., присутній в судовому засіданні 25.09.2019, повідомлявся під розписку.

Суд заслухав думку представників позивача, відповідача і третьої особи 1 про можливості вирішення справи по суті в судовому засіданні за відсутності уповноваженого представника третьої особи 2.

Представники позивача, відповідача і третьої особи 1 вважають за можливе розглядати справу по суті в судовому засіданні за відсутності третьої особи 2.

Дослідивши матеріали справи, суд вирішив за можливе розглядати справу по суті в судовому засіданні 15.10.2019 за відсутності третьої особи 2, з урахуванням письмових пояснень ТОВ «Геоникс», залучених до матеріалів справи № 908/1238/19.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та ґрунтуються на ст., ст. ст. 203, 207, 215, 236, 648 ЦК України, нормах Закону України «Про землеустрій», Закону «Про оренду», Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», положеннях Порядку організації робіт та Методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 № 122 та Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Позов пред`явлений позивачем з наступних підстав: 02.09.2008 Приазовською РДА Запорізької області прийнято розпорядження № 566, яким земельні частки (паї) площею 188,40 га, у тому числі 28,00 га (багаторічні), 160,40 га (пасовища) згідно планів-схем, які є невід`ємною частиною цього розпорядження, визнані як невитребувані з можливістю надання їх в оренду до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку. Цим же розпорядженням вирішено надати в оренду ТОВ «Агротіс» земельну ділянку площею 28,00 га (багаторічні), невитребувані земельні частки (паї), розташовану на території Новокостянтинівської сільської ради, для товарного сільськогосподарського виробництва і земельну ділянку площею 160,40 га (пасовища), невитребувані земельні частки (паї), розташовану на території Новокостянтинівської сільської ради, для товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі зазначеного розпорядження Приазовської РДА № 566 від 02.09.2008 позивачем та відповідачем укладений договір оренди земельної частки (паю) від 24.09.2008, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв в оренду невитребувані земельні частки паї розміром - 28,00 га (багаторічні), які розміщені в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, згідно плану-схеми, яка є невід`ємною частиною договору. Договір зареєстрований 24.09.2008 у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Новокостянтинівсько ради за № 1. Як зазначено в розділі 2.3 договір оренди на невитребувані земельні частки (паї) укладено до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, але в будь-якому випадку не більш ніж на 49 років. 10.07.2018 головою Приазовської РДА Запорізької області прийнято розпорядження № 260 «Про усунення порушень вимог земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», яким договір оренди від 24.09.2008 про передачу ТОВ «Агротіс» в оренду земельної частки (паю) розміром 28 га (багаторічні) визнано нечинним, а розпорядження Приазовської РДА № 566 від 02.09.2008 «Про надання в оренду земельних ділянок ТОВ «Агротіс» таким, що втратило чинність. 23.11.2018 розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації № 617 скасовані розпорядження Приазовської РДА № 260 від 110.07.2018 і № 566 від 02.09.2008. Зазначене розпорядження Запорізької ОДА № 617 від 23.11.2018 у встановленому законом порядку не скасоване та є чинним. В розпорядженні Запорізької ОДА № 617 від 23.11.2018 зазначено, що підставою для скасування розпорядження Приазовської РДА № 566 від 02.09.2008 є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. У зв`язку із цим, 03.12.2018 розпорядженням голови Приазовської РДА № 488 надано ТОВ «Геоникс» дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо надання у користування на умовах оренди земельної ділянки орієнтовною площею 28 га із земель колишнього КСП «Дума Леніна» (невитребувані земельні частки (паї) - багаторічні насадження), розташованої на території Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району Запорізької області за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 12.12.2018 Відділом у Приазовському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області в Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, загальною площею 28,00 га за кадастровим номером :03:001:0184. Розпорядженням голови Приазовської РДА Запорізької області № 568 від 21.12.2018 затверджена надана ТОВ «Геоникс» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальною площею 28,00 га (багаторічні насадження) із земель колишнього КСП «Дума Леніна» (невитребувані земельні частки (паї), кадастровий номер :03:001:0184, та передано ТОВ «Геоникс» вказану земельну ділянку в оренду до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, але в будь-якому випадку не більш ніж на 49 років, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 21.12.2018 на підставі зазначеного розпорядження № 568 від 21.12.2018 позивачем та ТОВ «Геоникс» укладено договір оренди нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) з кадастровим номером :03:001:0184, площею 28,00 га. 22.12.22018 право оренди на вказану земельну ділянку зареєстровано за ТОВ «Геоникс» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 29656976. Як зазначає позивач підставою звернення до суду з даним позовом є невизнання і оспорювання відповідачем права Приазовської РДА на передачу до 01.01.2019 в оренду належно оформлених земельних ділянок нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) за межами населеного пункту, оскільки скасування розпорядження Приазовської РДА № 566 від 02.09.2008 не потягло автоматичного визнання укладеного на його підставі договору оренди нечинним і відповідач наполягає на тому, що договірні відносини між сторонами продовжують діяти. Таким чином, позивач вважає, що оспорюваний договір оренди земельної частки (паю) від 24.09.2008, укладений з ТОВ «Агротіс» щодо оренди не витребуваної земельної частки паю розміром 28 га, необхідно визнати недійсним з підстав недодержання в момент його укладення вимог законодавства та скасування підстав для його укладення. Зокрема, позивач вказує не те, що Приазовською РДА розпорядження про надання дозволу на розробку проекту відведення такої земельної ділянки не приймались, сам проект відведення земельної ділянки не виготовлявся, а отже мало місце порушення порядку передачі надання в оренду спірної земельної ділянки та порушення норм Закону України «Про землеустрій», які передбачають, що землеустрій провадиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форм власності в разі встановлення меж об`єктів землеустрою, або надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. У договорі оренди земельної ділянки від 24.09.2008 між ТОВ «Агротіс» та Приазовською РДА відсутні істотні умови договору оренди, визначені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», відсутній акт приймання-передачі земельної ділянки, її кадастровий номер, акт встановлення меж земельної ділянки в натурі, відсутні підписи сторін на додатках до договору, документи які б свідчили про державну реєстрації договору, що свідчить про невідповідність оспорюваного договору вимогам законодавства та недодержання вимог законодавства в момент його укладення. З урахуванням викладеного, позивач просить суд позов задовольнити повністю.

Відповідач проти позову заперечив, в обґрунтування своєї позиції зазначив, що розпорядження Приазовської РДА № 566 від 02.09.2008 було актом індивідуальної дії і вичерпало свою дію в момент його виконання, воно було виконане шляхом укладення договору оренди. Оспорюваний позивачем договір оренди укладався у повній відповідності із законодавством, чинним на день його укладення, зокрема, ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. 12 постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)", п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України та Законом України «Про оренду землі», яким передбачалося, що при наданні в оренду нерозподіленої земельної ділянки проект землеустрою не складається. Місце розташування нерозподіленої (невитребуваної) земельної ділянки визначено на підставі викопіювання із карти-схеми поділу земель колишнього КСП «Дума Леніна». В договорі оренди сторони погодили всі істотні умови. Щодо розміру орендної плати, то він встановлений в п.2.2 договору, а саме - за один календарний рік 8400,00 гривень, за місяць 700,00 гривень. В тому ж пункті передбачено індексацію орендної плати та її перегляд кожні 3 роки. Протягом дії договору оренди, позивач не звертався із претензіями щодо неналежного, на його думку, розміру орендної плати. Позивач не наводить суду жодних підстав вважати його права порушеними, оскільки не вказує, як саме (на його думку) слід було б врегулювати істотні умови договору, та які саме положення договору він вважає протиправними. Стосовно посилань позивача на факт укладення щодо тієї самої земельної ділянки нового договору оренди, то дана обставина не свідчить про недійсність договору від 24.09.2008, оскільки його було укладено раніше, і на момент укладення нового договору оренди від 21.12.2018 договір оренди з ТОВ «Агротіс» був чинним. Враховуючи викладене, відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Також відповідачем подана суду Заява про застосування позовної давності, яка мотивована, тим, що для юридичної особи як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (правова позиція, викладена в постановах судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-59гс14, від 13 січня 2016 року у справі № 3-1157гс15). З урахуванням викладеного, відповідач просить суд застосувати у справі № 908/1238/19 наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити Приазовській РДА Запорізької області в задоволенні позовних вимог.

Крім того, відповідачем подана суду Заява про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, якою відповідач просить суд покласти на позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15500,00 грн.

Позивачем подані суду письмові Заперечення на заяву про застосування позовної давності, які обґрунтовані тим, що про порушення свого права Приазовська РДА Запорізької області дізналася з моменту винесення припису від 03.07.2018 Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Степанівською Першою сільською радою (третьою особою 1 у справі) надані суду письмові Пояснення щодо позову та відзиву, в яких зазначено що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки відповідно до статті 13 закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передавалися Приазовською РДА Запорізької області в оренду ТОВ «Агротіс» для товарного сільськогосподарського виробництва. Так, на території, підпорядкованій Степанівській Першій сільській раді (у 2008 році Новокостянтинівській сільській раді), розташовані землі, що перебували у колективній власності КСП «Дума Леніна». На підставі Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 членам КСП «Дума Леніна» видано сертифікат на право на земельну частку (пай). 24.09.2008 в Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Новокостянтинівської сільської ради зареєстрований договір оренди строком на 49 років, укладений між Приазовською РДА і ТОВ «Агротіс», об`єктом оренди якого була нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка площею 28,00 га. Як вбачається зі змісту договору оренди землі, в ньому містяться всі необхідні істотні умови, зокрема: умови використання земельної ділянки (п.2.1 договору); умови збереження стану об`єкту оренди (п.3 договору); умови передачі земельної ділянки орендарю (пункт «Предмет договору»), умови повернення земельної ділянки орендодавцеві (п.3 договору). Також, в договорі вказано площу і місце розташування земельної ділянки, вказано строк дії договору та зазначено розмір орендної плати та порядок зміни розміру орендної плати. Таким чином, посилання позивача на відсутність істотних умов договору оренди третя особа 1 вважає помилковими. Місце розташування земельної ділянки було погоджено головою Новокостянтинівської сільської ради Марковим М.П. та землевпорядником ОСОБА_1 , шляхом зазначення про це на викопіюваннях із Карти-схеми поділу земель колишнього КСП «Дума Леніна», з проставленням підписів вказаних посадових осіб та печатки Новокостянтинівської сільської ради. Межі земельної ділянки було встановлено в натурі, шляхом підписання кадастрових планів та акта встановлення меж ділянки в натурі. Кадастрові плани і акт підписані в.о. начальника Відділу земельних ресурсів у Приазовському районі Запорізької області, головою та землевпорядником Новокостянтинівської сільської ради. Один примірнику акту встановлення меж ділянки в натурі і кадастрових планів було передано Новокостянтинівській сільській раді та зберігався у неї до об`єднання територіальних громад. Таким чином, межі земельної ділянки були визначені та підтверджуються документально. Згідно із пунктом 2 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. № 677, проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно у власність без зміни її цільового призначення. Оскільки зміна цільового призначення земель, у зв`язку з передачею їх в оренду ТОВ «Агротіс» на підставі розпорядження № 566 від 02.09.2008 не проводилась, то і проект відведення вказаної земельної ділянки (на час прийняття цього розпорядження та укладення договору оренди) не повинен був розроблятися. Посилання позивача на припис ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області вважає безпідставним, оскільки позивач в якості підстави позову стверджує про порушення, яких не зазначено у приписі. В приписі помилково вказано про відсутність державної реєстрації договору оренди землі, а також в приписі помилково вказано, що нібито в оренду передано паї, а не ділянки (тоді як за договором оренди передавалася саме земельна ділянка з визначеною площею і межами). Стосовно розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації № 617 від 23.11.2018, то вказаним розпорядженням не припинялася дія договору оренди та не надавалось правової оцінки договору оренди між Приазовською РДА і ТОВ «Агротіс», про це зазначила сама Запорізька ОДА в своєму листі від 19.03.2019. З урахуванням викладеного, третя особа 1 просить в позові відмовити.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Геоникс» (третьою особою 2) також надані суду письмові Пояснення на позовну заяву, в яких третя особа 1 просить позов задовольнити виходячи з наступного. Третя особа 2 звертає увагу суду, що розпорядження голови Запорізької ОДА № 617 від 23.11.2018 є чинним, видано в межах повноважень та з метою приведення у відповідність актів Приазовської РДА до вимог чинного законодавства. Стверджуючи, що за оспорюваним договором в оренду передана сформована земельна ділянка, представник відповідача безпідставно та необґрунтовано вказує на те, що проект землеустрою такої ділянки не потрібен. ТОВ «Геоникс» погоджується з доводами, викладеними в позовній заяві щодо недодержання в момент укладення оспорюваного договору вимог спеціального законодавства, а саме вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі», оскільки в договорі відсутні певні істотні умови, зокрема, умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини. Отже, оскільки розпорядження Приазовської РДА № 566 від 02.09.2008 є незаконним та скасовано, позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди невитребуваної земельної частки (паю) площею 28 га, укладеного 24.09.2008 Приазовською РДА та ТОВ «Агротіс» є обґрунтованими, оспорюваний договір необхідно визнати недійсним з підстав недодержання в момент його укладення вимог законодавства, а також скасування підстав для його укладення через незаконність.

Розглянувши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи 1 на стороні позивача, суд

УСТАНОВИВ

З матеріалів справи вбачається, що на території, що підпорядковувалась Новокостянтинівській сільській раді Приазовського району Запорізької області (на теперішній час підпорядкованій Степанівській Першій сільській раді Приазовського району Запорізької області у зв`язку із створенням об`єднаної територіальної громади), розташовані землі площею 2841,7 га, що перебували у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Дума Леніна» на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серії ЗП № 00334, виданого згідно з рішенням Приазовської ради народних депутатів від 04.12.1995 № 203-р.

На підставі Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 членам КСП «Дума Леніна» видано сертифікат на право на земельну частку (пай).

01.08.1996 Приазовською районної державної адміністрації Запорізької області (надалі за текстом - Приазовська РДА) прийнято розпорядження № 368, яким затверджено земельну частку (пай) по КСП «Дума Леніна» розміром 5,11 в умовних кадастрових гектарах.

27.04.2001 відбулися загальні збори громадян-власників земельних часток (паїв) Новокостянтинівської сільської ради, на яких погоджено схему поділу земель на 526 земельних часток (паїв).

06.06.2001 Новокостянтинівська сільська рада своїм висновком погодила складену Запорізьким філіалом інституту землеустрою технічну документацію по складанню схеми поділу земель колективної власності колишнього КСП «Дума Леніна» на земельні частки (паї), врахувавши протокол загальних зборів громадян-власників земельних часток (паїв) від 27.04.2001.

Розпорядженням Приазовської РДА № 132 від 17.07.2001 затверджено схему поділу земель на земельні частки (паї), якою передбачений поділ ріллі на 526 земельних часток (паїв) з урахуванням агровиробничих груп ґрунтів.

Розпорядженням голови Приазовської РДА «Про надання в оренду земельних ділянок ТОВ «Агротіс» від 02.09.2008 № 566 визнано земельні частки (паї) загальною площею 188,40 га, у т.ч. 28,00 га (багаторічні), 160,40 га (пасовища) згідно планів-схем, які є невід`ємною частиною цього розпорядження, як невитребувані, з можливістю надання їх в оренду до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку; надано в оренду ТОВ «Агротіс» земельну ділянку площею 28,00 га (багаторічні), невитребувані земельні частки (паї), розташовану на території Новокостянтинівської сільської ради, згідно додатку 1, для товарного сільськогосподарського виробництва (п. 2.1); земельну ділянку площею 160,40 га (пасовища), невитребувані земельні частки (паї), розташовану на території Новокостянтинівської сільської ради, згідно додатку 2, для товарного сільськогосподарського виробництва (п. 2.2); встановлено оренду плату на земельні ділянки; затверджено умови договору оренди; зобов`язано ТОВ «Агротіс» вчинити дії, зокрема, в місячний термін після прийняття даного розпорядження укласти договір оренди.

03.09.2008 розроблений Акт встановлення меж ділянки в натурі, який складений на підставі розпорядження голови Приазовської РДА № 566 від 02.09.2008, щодо визначення в натурі межі земельної ділянки площею 28,0 га земель сільськогосподарського призначення , вид угідь - багаторічні, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Додатком до вказаного Акту оформлений Кадастровий план земельної ділянки на загальну площу землі 28,00 га.

Акт встановлення меж ділянки в натурі від 03.09.2008 підписано в.о. начальника відділу земельних ресурсів у Приазовському районі, головою Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району Запорізької області і землевпорядником сільської ради.

24.09.2008 між Приазовською РДА (Орендодавець, позивач у справі) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротіс» (Орендар, відповідач у справі) укладено Договір оренди земельної частки (паю), згідно якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду невитребувані земельні частки паї розміром - 28,00 га (багаторічні), які розміщені в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, згідно плану-схеми, яка є невід`ємною частиною цього Договору. (п. 1 Договору)

В абз. 1 п. 2.3 вказаного Договору сторонами визначено термін його дії, а саме - договір оренди на невитребувані земельні частки (паї) укладено до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, але в будь-якому випадку не більш ніж на 49 років.

Згідно абз. 5 п. 5 Договір оренди земельної частки (паю) набуває чинності з моменту його реєстрації в Новокостянтинівській сільській раді.

Договір оренди земельної частки (паю) зареєстрований 24.09.2008 у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Новокостянтинівської сільської ради за № 1

Пунктом 2.1 Договору оренди земельної частки (паю) від 24.09.2008 визначено, що невитребувані земельні частки (паї) передаються в оренду для товарного сільськогосподарського виробництва.

Розділом 5 Договору оренди земельної частки (паю) від 24.09.2008 передбачено, що невід`ємними частинами договору є: розрахунок орендної плати; акт встановлення меж ділянки в натурі; кадастровий план; експлікація земельних ділянок.

В подальшому, 03.07.2018 Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства щодо земельних ділянок, наданих у користування (оренду) ТОВ «Агротіс», які розташовані на території Новокостянтинівської та Степанівської Першої сільських рад Приазовського району Запорізької області, державної форми власності із земель нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), за результатами якої винесено припис № 311/0/92-18-ДК/0052Пр/03/01-18.

В зазначеному приписі № 311/0/92-18-ДК/0052Пр/03/01-18 від 03.07.2018 встановлено в діях Приазовської РДА при прийнятті розпоряджень щодо надання у користування (оренду) ТОВ «Агротіс», які розташовані на території Новокостянтинівської та Степанівської Першої сільських рад Приазовського району Запорізької області, державної форми власності із земель нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) порушення вимог ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), оскільки в оренду можуть передаватися вже саме земельні ділянки, а не земельні частки (паї) та встановлено, що в цих договорах оренди в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 № 2073 відсутній запис про здійснення державної реєстрації у відповідному управлінні (відділі) земельних ресурсів, у зв`язку з чим ці договори є нечинним.

У зв`язку із встановленими порушеннями приписом № 311/0/92-18-ДК/0052Пр/03/01-18 від 03.07.2018 голові Приазовської РДА приписано у 30-денний термін усунути виявлене правопорушення земельного законодавства шляхом припинення дії розпорядження Приазовської РДА при передачі в оренду ТОВ «Агротіс» земельних часток (паїв).

На виконання припису Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 03.07.2018 № 311/0/92-18-ДК/0052Пр/03/01-18, з метою усунення виявлених під час перевірки порушень щодо додержання (виконання) вимог земельного законодавства Приазовською РДА прийнято розпорядження № 260 від 10.07.2018 «Про усунення порушень вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», яким, зокрема, договір оренди земельної частки (паю) від 24.09.2008, укладений між Приазовською РДА (орендодавець) і ТОВ «Агротіс» (орендар) про передання Орендарю в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) розміром 28,00 га (багаторічні насадження), які розміщені в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, згідно планів-схем, визнано нечинним (пп. 6) п. 1 розпорядження); розпорядження голови Приазовської РДА від 02.09.2008 № 566 «Про надання в оренду земельних ділянок ТОВ «Агротіс» визнано таким, що втратило чинність (п. 2 розпорядження).

Надалі розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації від 23.11.2018 № 617, на підставі ч. 8 ст. 118 Конституції України, ч. 3 ст. 33, ч. 3 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», враховуючи листи Приазовської РДА та з метою приведення у відповідність з вимогами чинного законодавства, зобов`язано скасувати розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації, в тому числі і розпорядження від 10.07.2018 № 260 «Про усунення порушень вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» та від 02.09.2008 № 566 «Про надання в оренду земельних ділянок ТОВ «Агротіс».

03.12.2018 розпорядженням голови Приазовської РДА № 488 ТОВ «Геоникс» надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо надання у користування на умовах оренди строком на 49 років земельної ділянки орієнтованою площею 28,00 га із земель колишнього КСП «Дума Леніна» (невитребувані земельні частки (паї) - багаторічні насадження), розташованої на території Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району Запорізької області за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

12.12.2018 Відділом у Приазовському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району Запорізької області, загальною площею 28,00 га з кадастровим номером :03:001:0184, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер: НВ-018, дата формування: 12.12.2018).

Розпорядженням голови Приазовської РДА від 21.12.2018 № 568 затверджена надана ТОВ «Геоникс» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальною площею 28,0000 га (багаторічні насадження) із земель колишнього КСП «Дума Леніна» (невитребувані земельні частки (паї)), кадастровий номер :03:001:0184, розташовану на території Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району Запорізької області за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передано ТОВ «Геоникс» вказану земельну ділянку в оренду до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, але в будь-якому випадку не довше ніж на 49 років, встановивши орендну плату в розмірі 3 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

21.12.2018 на підставі розпорядження голови Приазовської РДА від 21.12.2018 № 568, Приазовською РДА (орендодавець) і ТОВ «Геоникс» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) з кадастровим номером :03:001:0184, площею 28,0000 га.

22.12.2018 право оренди на вказану земельну ділянку зареєстровано за ТОВ «Геоникс» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 29656976.

Виходячи з приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10.07.2018 № 2498-VIII, з 01.01.2019 повноваження щодо розпорядження землями колективної власності перейшли до територіальної громади.

Відповідно до рішення № 11 від 31.05.2018 «Про початок реорганізації Георгіївської сільської ради, Новокостянтинівської сільської ради, Чкаловської сільської ради шляхом приєднання до Степанівської Першої сільської ради» Степанівська Перша сільська рада Приазовського району Запорізької області є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Новокостянтинівської сільської ради.

Рішенням господарського суду м. Києва від 10.04.2019 у справі № 910/1674/19 за позовом ТОВ «Агоротіс» до Запорізької обласної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приазовської районної державної адміністрації, розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації від 23.11.2018 № 617 в частині скасування розпоряджень голови Приазовської районної державної адміністрації, в тому числі: розпорядження від 02.09.2008 № «Про надання в оренду земельних ділянок ТОВ «Агротіс» визнано незаконним та скасовано. Вказане рішення на даний час не набрало законної сили. Подано апеляційну скаргу, яка станом на 15.10.2019 не розглянута.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на скасування через незаконність розпорядження Приазовської райдержадміністрації № 566 від 02.09.2009, на підставі якого Приазовською РДА і ТОВ «Агротіс» укладено договір оренди земельної частки (паю) від 24.09.2008 щодо оренди невитребуваної земельної частки паю розміром 28,0000 га, Приазовська РДА звернулася до господарського суду Запорізької області з позовом у даній справі про визнання оспорюваного договору оренди земельної частки (паю) недійсним з підстав недодержання в момент його укладення вимог законодавства.

Розглянувши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши представлені сторонами і третіми особами письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами 3, 4 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ч., ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»)

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

За змістом ст., ст. 2, 3 Земельного кодексу України (далі за текстом - ЗК України) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 93 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»)

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Таке формування передбачає визначення її площі, меж і внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. (ст. 79-1 ЗК України).

В липні 2003 року набув чинності Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV, який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Частиною 1 статті 2 вказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Відповідно до п. 17 розділу Х Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Громадянам-власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю (п. 16 Перехідних положень ЗК України).

Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Так, сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості):

розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку;

- приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); - уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);

- уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв);

- укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення технічної документації, яка необхідна для складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету;

- сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення технічної документації, яка необхідна для складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо;

- надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); - розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

- організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом;

- оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку;

- приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).

Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів.

Згідно з пунктом 12 Постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» від 04.02.2004 № 122, нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Статтею 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» було передбачено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Таким чином, за змістом Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» до категорії таких нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) належать: земельні частки (паї), на які громадяни мають право, але не отримали відповідного документа, що підтверджуватиме таке право, або іншим чином не заявили свої права на земельну частку (пай); земельні частки (паї), на які підтверджувальний документ уже отриманий, але власник не розпорядився ним належним чином (не подав заяву про виділення в натурі (на місцевості) для передання в оренду чи сумісного обробітку); земельна частка (пай), власник якої не з`явився на збори і не взяв участь у розподілі земельних ділянок через хворобу або з інших причин; земельна частка (пай), власник якої не встиг до моменту проведення зборів щодо розподілу земельних ділянок оформити право на успадковану земельну частку (пай); земельні частки (паї), власники яких взяли участь у проведенні зборів членів реформованих КСП щодо розподілу земельних ділянок, але не оформили право власності на земельні ділянки відповідно до вимог чинного законодавства; земельні частки (паї), власники яких не оформили право власності або померли, а їх спадкоємці не прийняли спадщину, до якої входять земельні частки (паї).

Отже, нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка - це земельна ділянка, що була запроектована в складі єдиного земельного масиву без визначення меж в натурі (на місцевості), проте не була розподілена на зборах власників земельних часток (паїв) через неявку на збори осіб - власників права на земельну частку (пай) чи їх спадкоємців. Статус невитребуваних нерозподілені земельні ділянки набувають вже після проведення зборів стосовно розподілу земельних ділянок.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави для висновку, що проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) є необхідним лише в разі виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) за заявами останніх.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 18.07.2017 у справі № 922/3311/16 та у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 902/568/17.

Нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка має тимчасовий правовий статус, оскільки в будь-який момент власники паїв можуть виділити в натурі належні їм земельні ділянки. При виділенні ділянки в натурі власнику паю - складається проект землеустрою. При наданні в оренду нерозподіленої земельної ділянки проект землеустрою не складається.

Отже, твердження позивача, що передача в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок власників земельних часток (паїв), які не виділені в натурі (на місцевості) цим власникам (пасовища, сіножаті, багаторічні насадження), у порядку встановленому ст. 13 вищевказаного Закону можлива тільки після розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та її затвердження, є безпідставним.

При вирішенні спору у даній справі судом враховується також відсутність в органів місцевого самоврядування права скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, та про те, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

При цьому суд зважає на рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 у справі №1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування).

Посилання ТОВ «Геоникс» на постанову Верховного Суду у справі № 908/1947/16 від 17.02.2019 суд відхиляє, оскільки вказана постанова містить правову позицію щодо правовідносин виділення земельної ділянки власнику паю. Правовідносини у даній справі є відмінними від вищенаведених.

Також суд зауважує на те, що висновком Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району Запорізької області від 06.06.2001 була погоджена технічна документація по складанню схеми поділу земель колишнього КСП «Дума Леніна» Приазовського району Запорізької області, а 17.07.2001 розпорядженням Приазовської районної ради Запорізької області № 132 затверджено схему поділу земельних часток (паїв).

Як зазначалося раніше за текстом рішення місце розташування нерозподіленої (невитребуваної) земельної ділянки, яка є предметом оспорюваного договору, визначено на підставі викопіювань із карти-схеми поділу земель колишнього КСП «Дума Леніна». Довжину меж земельної ділянки, її площу, поворотні точки, відносне розташування меж, та суміжних землевласників - відображено на кадастровому плані. Викопіювання та кадастровий план, що є невід`ємними частинами оспорюваного договору оренди, погоджено та підписано в.о. начальника районного відділу земельних ресурсів у Приазовському районі Запорізької області, землевпорядником та головою Новокостянтинівської сільської ради.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції станом на час укладення оспорюваного договору оренди) визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

В Договорі оренди земельної частки (паю) від 24.09.2008, що є предметом розгляду у даній справі, сторони погодили всі істотні умови, зокрема: в п. 1 Договору вказано площу земельної ділянки в гектарах; умови використання земельної ділянки передбачені в п. 2.1 Договору - для товарного сільськогосподарського виробництва; умови збереження стану об`єкта оренди визначені в п. 3 Договору; умови передачі земельної ділянки орендарю - в п. 1 Договору - згідно плану-схеми, яка є невід`ємною частиною цього Договору; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві - в п. 3 Договору; обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки були відсутні, тому такі умови не були зазначені; щодо сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини, Орендодавець та Орендар не відступали від приписів ст. 11 Закону України «Про оренду землі» та керувались вказаною нормою; факт приймання-передача земельної ділянки закріплено в самому договорі.

Підписання Акту встановлення меж ділянки в натурі 03.09.2008 не свідчить про недійсність Договору, оскільки в законі немає обов`язку підписувати в один і той же самий день і договір, і акт встановлення меж ділянки в натурі, волевиявлення сторін закріплено вказаним актом.

Розмір орендної плати встановлений в п. 2.2 Договору оренди земельної частки (паю) від 24.09.2008, а саме - за один календарний рік 8400,00 грн., за місяць 700,00 грн. В тому ж пункті передбачено індексацію орендної плати та її перегляд кожні 3 роки. Доказів звернення орендодавцем протягом дії Договору оренди щодо перегляду розміру орендної плати суду не надано.

Отже, з врахуванням вище наведеного, суд дійшов висновку, що права Приазовської РДА оспорюваним Договором оренди порушені не були.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справах № 6-27цс14, № 6-119цс14, № 6-110цс14, сама по собі відсутність в договорі оренди певних істотних умов не є підставою для недійсності договору оренди, оскільки особа, яка оспорює договір оренди, повинна довести порушення своїх прав.

Приазовською РДА не визначено, яка саме умова оспорюваного Договору оренди (зміст такої умови, або її відсутність) порушує її права, і чим саме. Твердження про відсутність певних істотних умов саме по собі не дає підстави вважати права Приазовської РДА порушеними.

У приписі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області № 311/0/92-18-ДК/0052Пр/03/01/-18 від 03.01.2018, на який посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, зазначено, що Розпорядження Приазовської РДА прийняте з порушенням ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», оскільки в оренду можуть передаватися саме земельні ділянки, а не земельні частки (паї).

Разом з тим, законодавство не містить заборони щодо надання в оренду земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 2 ст. 125 ЗК України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Згідно з приписами п. п. 2, 3, 12 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 № 2073 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки. Факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи.

Державна реєстрація Договору оренди земельної частки (паю) від 24.09.2008 відбулася у відповідності до пп. 2 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР в редакції, що була чинною на час укладення спірного Договору, яка передбачала, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належало таке повноваження, як реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі.

Посилання ТОВ «Геоникс» на невідповідність оспорюваного Договору оренди земельної частки (паю) від 24.09.2008 Указу Президента України від 02.02.2002 № 92/2002 є безпідставними, оскільки цей указ носить рекомендаційний характер та не зумовлює обов`язкового його застосування у правовідносинах, які виникли з договорів оренди. (Правова позиція Верховного Суду в постанові від 18.01.2018 у справі № 519/161/16-ц).

Посилання позивача на факт укладення щодо тієї самої земельної ділянки нових договорів оренди судом до уваги не приймаються, оскільки факт укладення нових договорів оренди не стосується предмету даного спору про визнання недійсним Договору оренди земельної частки (паю) від 24.09.2008 і не свідчить про його недійсність.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ч. 1 ст. 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як передбачено ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, а тому якщо судами буде встановлено факт передачі в оренду земельної ділянки, на якій знаходиться майно (нерухомість), що належить іншій особі на праві власності, то відповідний факт є правовою підставою для визнання оспорюваного договору недійсним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

При вирішенні даного спору суд вважає за необхідне зазначити також наступне.

Як слідує зі змісту розпорядження голови Приазовської РДА № 260 від 10.07.2018 та розпорядження голови Запорізької ОДА № 617 від 24.11.2018 визнання договору оренди нечинним, а розпорядження голови Приазовської РДА № 566 від 02.09.2008 (яким вирішено надати в оренду ТОВ «Агротіс» земельну ділянку), таким, що втратило чинність, та його скасування, приймалися з метою усунення порушень щодо додержання вимог земельного законодавства та приведення у відповідність до вимог чинного законодавства. Вимоги про визнання недійсним договору заявлено позивачем - Приазовською РДА, насамперед на тій підставі, що вказане розпорядження було скасовано через незаконність.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів».

Європейський Суд наголошує на тому, що особа на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади.

Рішенням Європейського Суду з права людини від 24.06.03 № 4277/98 «Стретч проти Сполученого Королівства» встановлено, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мірне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції", отже визнання недійсним акту місцевого органу влади, згідно якого отримано право користування землею від держави та подальше позбавлення його цього права лише на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим.

Підсумовуючи вищенаведене, наявність порушень законодавства при укладенні договору, на які посилається позивач, обґрунтовуючи вимоги про визнання недійним договору оренди земельної ділянки, не знайшли свого підтвердження, у зв`язку із чим у задоволенні позову судом відмовляється.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності (за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення) лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі. Оскільки судом не встановлено порушення прав позивача та наявності підстав для визнання договору недійсним, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. На підставі викладеного, питання про застосування строків позовної давності, про що заявлено відповідачем в своїй заяві, судом не розглядалося.

Стосовно заявлених відповідачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15500,00 грн., то з цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч., ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (п. 4 ст. 126 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Зі змісту ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 цього ж Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15500,00 грн. відповідачем додано до матеріалів справи належним чином посвідчені копії наступних документів: договору про надання правової (професійної правничої) допомоги б/н від 14.02.2018, укладеного з Адвокатським об`єднанням «Гладкий, Яценко та партнери»; додаткової угоди № 1 від 01.07.2018 до договору про надання правової (професійної правничої) допомоги б/н від 14.02.2018; акту № 290 здачі-прийняття наданих послуг від 02.09.2019 до договору про надання правової (професійної правничої) допомоги б/н від 14.02.2018, оформленого за підписами директора ТОВ «Агротіс» Чубенка О.В. і директора Адвокатського об`єднання «Гладкий, Яценко та партнери» Гладкого Д . В. та скріпленого печатками, з детальним описом робіт (наданих послуг) за цим договором, в тому числі у справі № 908/1238/19 на суму 15500,00 грн.; рахунку № 290 від 02.09.2019; платіжного доручення № 1157 від 05.09.2019, які в сукупності підтверджують понесення (оплату) відповідачем витрат за надані послуги у справі № 908/1238/19 в розмірі 15500,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач довів належними та допустимими доказами понесення ним судових витрат на правничу допомогу в розмірі 15500,00 грн.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови від позову - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сукупний аналіз норм частини 4 статті 126 та статті 129 ГПК України дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Позивач про неспівмірність заявлених відповідачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу предмету спору у справі № 908/1238/19 не заявив, доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, позивач суду не надав.

Приймаючи до уваги предмет, категорію та складність спору між сторонами, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, кількість проведених у справі судових засідань, в яких приймали участь у якості представників відповідача адвокати Адвокатського об`єднання «Гладкий, Яценко та партнери» та кількість складених ними у справі процесуальних документів, суд дійшов висновку щодо необхідності покладення судових витрат на професійну правничу допомогу у даному випадку на позивача.

За таких обставин, стягненню з позивача на користь відповідача підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу в заявленому відповідачем розмірі в сумі 15500,00 грн.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, приймаючи до уваги висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст., ст. 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. В задоволенні позову Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області, смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротіс», с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області про визнання недійсним договору оренди земельної частки (паю) від 24.09.2008, укладеного Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області та ТОВ «Агротіс» щодо оренди невитребуваної земельної частки паю розміром 28,0000 га, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Новокостянтинівскьої сільської ради 24.09.2008 за № 1, відмовити повністю.

2. Стягнути з Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області, (72401, смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області, вул. Покровська, буд. 31, ідентифікаційний код юридичної особи 02126366) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротіс», (72454, с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області, вул. Мартинова, буд. 1-А, ідентифікаційний код юридичної особи 31692092) 15500 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України « 25» жовтня 2019 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.