ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2019 р. Справа№ 910/4012/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Пантелієнка В.О.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

представника Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" - Сербуль О.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 12.07.2019 (повне рішення складено 17.07.2019, суддя Підченко Ю.О.)

у справі № 910/4012/19

за позовом Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (далі - Організація) на захист прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер мьюзік Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амарант"

про виплату компенсації за порушення майнових авторських прав 250380,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (далі - Організація) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер мьюзік Україна" (далі - ТОВ "Ворнер мьюзік Україна", позивач) звернулась до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амарант" (далі - відповідач) про стягнення 250380,00 грн компенсації у зв`язку із порушенням майнових авторських прав шляхом публічного виконання музичного твору "Crazy All Му Life" у виконанні Daniel Powter (автори музики та тексту: Powter, Daniel; MC Auley III, William; Fields, John Randall) (далі - спірний твір) без відповідного дозволу правовласника та без виплати авторської винагороди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 у справі № 910/4012/19 відмовлено повністю в задоволенні позову.

Рішення суду мотивоване тим, що Організація хоч і набула в управління майнові авторські права підставі відповідних угод із правовласниками, втім не подала належні та достатні докази на підтвердження вчинення відповідачем порушення майнових авторських прав позивача шляхом публічного виконання спірного музичного твору.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Організація звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 повністю, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, здійснити перерозподіл судових витрат.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, оскільки не дослідив відео- звукозапис фіксації правопорушення. Висновки суду щодо неможливості встановити який саме музичний твір виконується, не відповідає встановленим обставинам про відсутність факту публічного виконання спірного твору. Вказані висновки суду щодо встановлених фактичних обставин, пов`язаних із використанням відповідачем музичного твору, стало наслідком порушення процесуального права (ст.ст. 2, 236, 238, ч. 1 ст.174, п. 4 ч. 1 ст. 226, ч. 5 ст. 96, ч. 4, 11 ст. 80, п. 15 ч. 2 ст. 182, ч. 1 ст. 209 ГПК України), неправильне застосування норм матеріального права - ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" щодо правових ознак такого способу використання музичних торів як публічне виконання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/4012/19; розгляд справи призначено на 24.09.2019.

Відповідач подав заяву з процесуальних підстав, у якій просив закрити провадження у справі.

Організація на підставі ч. 8 ст. 80 ГПК України подала заяву про долучення доказу до матеріалів справи, а саме додаткову угоду від 07.08.2019 до договору № АВ-24012014/01 від 24.01.2014.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 розгляд справи було відкладено на 22.10.2019 відповідно до ст. 216 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

До об`єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, літературні та художні твори, фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення.

Об`єктом авторського права є твори, зокрема, музичні твори (з текстом або без тексту) (ст. 433 ЦК України).

Статтею 435 ЦК України передбачено, що первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб`єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб`єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Слід зазначити, що з огляду на приписи статті 74 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем;

2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об`єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

У прийнятті судового рішення зі спору, пов`язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об`єкта суміжних прав позивачем: мають бути з`ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об`єкта такого права.

Разом з тим, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладена у постанові Пленуму від 04.06.2010 № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" що відповідно до статті 45 Закону суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб`єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов`язковим.

Згідно з пунктом 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності" організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб.

Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб`єктів авторського права суд повинен з`ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб`єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб`єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Свідоцтва про облік організації колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності, Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

24.01.2014 між Організацією та позивачем (видавник) укладено договір №АВ-24012014/01 про управління майновими авторськими правами (далі - договір №АВ-24012014/01), умовами якого передбачено, що:

- видавник надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори (твори та субвидані твори разом надалі також іменуються як "об`єкти авторського права"), які належать або протягом дії договору будуть йому належати видавнику, а саме дозволяти або забороняти використання об`єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов даного договору (пункт 2.1 договору №АВ-24012014/01);

- публічне використання згідно п.5.1.1 договору №АВ-24012014/01 вважається, зокрема, публічне виконання об`єктів авторського права як безпосередньо виконавцем або колективом виконавців, так і за допомогою будь-яких технічних пристроїв та процесів, у місцях здійснення господарської діяльності (підприємства торгівлі та послуг, заклади громадського харчування);

- Організація уповноважена здійснювати колективне управління правами видавника на території України (п. 6.1 договору №АВ-24012014/01, додаток №1 до договору №АВ-24012014/01);

- Організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України та цього договору будь-які юридичні, направлені на забезпечення та захист майнових прав видавнича на об`єкти авторського права, повноваження на управління якими передані Організації за договором (п. 9.1 договору №АВ-24012014/01);

- у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання з метою захисту прав видавника т а реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами, має право (пункт 9.2 договору №АВ-24012014/01):

пред`являти заяви, претензії, здійснювати фіксацію фактів використання об`єктів авторського права без дозволу Організації (пп. 9.2.1);

вчиняти будь-які інші дії (вживати заходи), направлені на захист авторських прав видавнича, за умов отримання попередньої згоди видавника (пп. 9.2.2);

- дії, визначені в пункті 9.2.1 цього договору, Організація має право здійснювати без узгодження з видавником (п. 9.4 договору №АВ-24012014/01);

- дії, визначені в пункті 9.2.2 цього договору, Організація здійснює за умов отримання попередньої письмової згоди видавника (п. 9.5 договору №АВ-24012014/01);

- даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє безстроково (пункт 12.1 договору №АВ-24012014/01).

На виконання умов договору №АВ-24012014/01, позивач надав Декларацію об`єктів авторського права (музичних творі) № 15 від 01.05.2016 щодо переданого в управління спірного музичного твору - назва твору: "Crazy All Му Life"; автори музики та тексту: Powter, Daniel; MC Auley III, William; Fields, John Randall; виконавець: Daniel Powter, частка майнових авторських прав: публічне виконання 16,67%.

Відповідно до ст. 1 Закону публічне виконання - подання творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

З матеріалів справи вбачається, що 07.07.2016 в закладі громадського харчування кафе-бар готелю "Амарант", що розташований у місті Києві по вул. Костянтинівська, 71-Д, в якому здійснює господарську діяльність відповідач, був використаний спірний музичний твір шляхом публічного виконання, а саме для фонового озвучення приміщення зали для гостей за допомогою технічного пристрою для відтворення звуків (музичний програвач).

Такі обставини підтверджуються актом фіксації № 07/07/16 від 07.07.2016, фіскальним чеком від 07.07.2016, інвойсом № 23595 від 07.07.2016 та відео- фіксацією.

Докази на спростування зазначених обставин справи відповідач суду не подав.

Відповідно до ст.ст. 76-80 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На переконання колегія суддів, зазначені вище докази достеменно підтверджують використання спірного музичного твору шляхом його публічного виконання (для фонового озвучення приміщення зали для гостей) в закладі громадського харчування, де провадить свою господарську діяльність відповідач, а відтак висновки суду першої інстанції належить визнати такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

За змістом статей 435, 440, 441, 443 ЦК України, статей 7, 15, 31- 33 Закону, право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання - як у реальному часі ("наживо"), так і з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення), а також публічна демонстрація аудіовізуального твору (зі звуковим супроводом чи без такого) у місці, відкритому для публічного відвідування, або в іншому місці (приміщенні), де присутні особи, які не належать до кола однієї сім`ї чи близьких знайомих цієї сім`ї, - незалежно від того, чи сприймається твір публікою безпосередньо у місці його публічної демонстрації (публічного показу), чи в іншому місці одночасно з такою демонстрацією (показом). Відповідальність за публічне виконання твору (в тому числі при його виконанні в реальному часі - "наживо") несе фізична чи юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

Відповідно до частини третьої статті 426 ЦК України використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Частиною третьою статті 15 Закону визначено, що виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Відповідно до приписів статті 1 Закону публічне виконання - це подання за згодою суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

У свою чергу, використання твору без дозволу суб`єкта авторського права є порушенням авторського права, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону № 3792, у зв`язку з яким пунктом "г" частини другої статті 52 цього ж Закону визначено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Відповідач не надав будь-які докази на підтвердження правомірного використання спірного музичного твору у належному йому закладі, як то ліцензійна угода з правовласником або організацією колективного управління майновими авторськими та/або суміжними правами.

Разом з тим, позов поданий Організацією на захист майнових авторських прав на спірний твір суб`єкта авторського права ТОВ "Ворнер мьюзік Україна", який їх отримав від ТОВ "Ворнер/Чаппелл" на підставі ліцензійного договору №ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014.

Колегія суддів встановила, що Організація не подала докази отримання попередньої письмової згоди позивача на подачу позову до порушників, як-то передбаченого умовами пп. 9.2.2 п. 9.2, 9.5 договору №АВ-24012014/01.

Апеляційний суд відхиляє посилання Організації на отримання нею відповідного погодження правовласника на звернення до суду за захистом прав з огляду на додаткову угоду до договору №ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014. оскільки такий правочин укладений 07.08.2019, тобто після фіксації правопорушення та звернення із даним позовом до суду, і врегульовує правовідносини сторін після його укладення.

Відповідно до статті 45 Закону суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

За приписами статей 48 і 49 Закону можлива передача на договірних засадах авторами або іншими суб`єктами авторського права та/або суміжних прав повноважень з управління майновими правами організаціям колективного управління, на які покладається виконання відповідних функцій, зокрема збір винагороди на підставі зазначених договорів чи цього Закону, розподіл (перерозподіл між іншими організаціями колективного управління) зібраної винагороди, перерахування належної частки перерозподіленої винагороди іншим організаціям колективного управління, що представляють майнові інтереси відповідних суб`єктів авторського права та/або суміжних прав, або виплата розподіленої винагороди безпосередньо таким суб`єктам.

За наявності договорів з суб`єктами авторського права та/або суміжних прав на управління їх майновими правами організації колективного управління відповідно до статті 45 Закону, що надає право таким організаціям представляти інтереси власників майнових авторських прав, виконавців, виробників фонограм (відеограм), мають право звертатися до господарського суду з позовами про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду або стягнення доходу, отриманих порушником внаслідок порушення ним авторського права та/або суміжних прав, і у тому випадку, коли з порушником авторського права чи суміжних прав організацією колективного управління не укладено будь-якої угоди.

Організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб`єктів авторського права суд повинен з`ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб`єктом авторського права.

Враховуючи, що в порушення пунктів 9.2 та 9.5 Договору №АВ-24012014/01 Організація, діючи як представник позивача, не подала доказів вчинення дій з отримання попередньої письмової згоди ТОВ "Ворнер мьюзік Україна" на вжиття заходів судового захисту, колегія суддів доходить висновку про недоведеність в даному випадку наявності у Організації повноважень на звернення до суду в інтересах позивача з даним позовом, що має наслідком відмову в позові.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково не звернув уваги на зазначені обставини відсутності письмової згоди ТОВ "Ворнер мьюзік Україна" на вжиття заходів судового захисту, а відтак дійшов помилкового висновку про наявність у Організації права на судовий захист в даному конкретному випадку.

В той же час неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, щодо права Організації звертатись із даним позовом, невідповідність висновків суду першої інстанції про не доведення обставин використання відповідачем спірного твору шляхом публічного виконання у закладі громадського харчування, дійсним обставинам справи, не призвели до ухвалення помилкового рішення по суті спору.

Організація не навела достатніх та беззаперечних доводів в обґрунтування вимог апеляційної скарги, у зв`язку з чим скаргу належить залишити без задоволення.

Обов`язкові підстави для скасування оскаржуваного рішення суду, апеляційна колегія також під час розгляду справи не встановила.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає за необхідне залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 у даній справі з урахуванням висновків, наведених у мотивувальній частини даної постанови.

У відповідності до ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд справи в апеляційному суді належить покласти на скаржника - Приватну організацію "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами".

Керуючись ст. 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2019 у справі № 910/4012/19 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений та підписаний 23.10.2019.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді В.О. Пантелієнко

О.М. Остапенко