ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 року Справа № 923/629/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства "КАМЕРТОН", м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ОПТ", м. Херсон,

про стягнення 55197,24 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - адвокат Сільченко Т.І., ордер ХВ № від 17.01.2019р.;

від відповідача - адвокат Віштал Д.А., ордер МК №98551.

Судове засідання у справі в проводиться режимі відеоконференції з Червонозаводським районним судом міста Харкова та у відповідності до ч.1 п.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суть спору: Приватне підприємство "КАМЕРТОН" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ОПТ" заборгованості у розмірі 55197,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано твердженням про невиконання відповідачем договірних зобов`язань в частині проведення розрахунків за поставлений товар за договором поставки № 58 від 01.09.2017р.

Ухвалою від 31 липня 2019 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 923/629/19 визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання у справі на 10 вересня 2019 року.

Цією ж ухвалою суд запропонував відповідачу надіслати (надати) до суду: відзив на позовну заяву (одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, а відповідні докази представити суду), належним чином завірені копії статутних та реєстраційних документів - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 23.08.2019. Запропонував позивачу надіслати (надати) до суду: відповідь на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву, але не пізніше 29.08.2019.

Ухвалою від 03 вересня 2019 року суд задовольнив клопотання ПП "КАМЕРТОН" про проведення судового засідання у справі № 923/629/19 призначеного на 10 вересня 2019 року в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 10.09.2019р. суд відклав розгляд справи на 30.09.2019р. для надання сторонам можливості реалізувати надані їм Господарським процесуальним кодексом України права, зокрема на участь в судовому засіданні та подання доказів, а також з метою повторного повідомлення позивача та відповідача про дату та час судового засідання.

Ухвалою від 30.09.2019р. суд продовжив строк розгляду справи 923/629/19 відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відклав розгляд справи на 21 жовтня 2019 року.

У судове засідання 21.10.2019р. з`явились повноважні представник сторін.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.10.2019р. надав суду для залучення до матеріалів справи відзив на позовну заяву з додатком

Щодо наданого відповідачем відзиву на позовну заяву, то суд зазначає, що за приписами частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Так, в ухвалою про відкриття провадження у справі суд запропонував відповідачу надіслати (надати) до суду: відзив на позовну заяву (одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, а відповідні докази представити суду), належним чином завірені копії статутних та реєстраційних документів - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 20.08.2019р.

Відповідно до статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

У відповідності до положень статті 118 господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючі, що відповідачем не надано обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву з зазначенням причин пропуску встановленого строку, а також не надано доказів надсилання відзиву на адресу позивача, суд залишає наданий відповідачем 21.10.2019р. відзив на позовну заяву без розгляду та долучає його до матеріалів справи .

Представник позивача у судовому засіданні 21.10.2019р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.10.2019р. надав усні пояснення, в яких позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представників сторін про дату складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в :

Матеріали справи свідчать, що 01 вересня 2017 року між Приватним підприємством "КАМЕРТОН" (надалі - позивач або постачальник) і Товариством з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ОПТ" (надалі - відповідач або покупець) був укладений договір поставки № 58 (надалі - договір).

Умовами договору сторони встановили, що позивач зобов`язується передати у власність відповідача, а відповідач прийняти і сплатити "Товар", на умовах, визначених цим договором (п. 1.1. договору).

Найменування (асортимент Товару) його кількість ціна та загальна вартість Товару узгоджуються сторонами в Специфікації, яка є невід`ємною частиною договору. Поставка товару в рамках погодженої Специфікації здійснюється на підставі заявок відповідача відповідно до п.п. 2.1.-2.2. договору. Позивач має право за згодою відповідача змінити перелік товарів, що поставляються за відповідною Спецією, і ціни на них направивши відповідачу обґрунтовану письмову пропозицію про внесення змін до специфікації. У такому випадку нова редакція Специфікації має бути направлена відповідачу на узгодження не пізніше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до прогнозованої дати введення таких змін в дію (п.1.2. Протоколу).

Відповідно до розділу 7 договору, ціна товару визначається згідно Специфікації (видаткової накладної) постачальника. Загальна вартість кожної партії Товару вказується в видаткових накладних постачальником (п. 7.1. договору). Відповідач зобов`язаний оплачувати реалізований ним товар щотижня (п. 7.3. договору). Датою оплати вважається дата надходження коштів на розрахунковий рахунок позивача, зазначений, або інший рахунок, вказаний позивачем (п. 7.6. договору).

Позивач вказує, що у період з 11.10.2017р. по 22.12.2017р. були здійснені поставки товару відповідачу на загальну суму 385262,35 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними (т.1 а.с. 32-161).

У свою чергу, відповідачем проводилась оплата за поставлений товар та здійснювалось часткове повернення поставленого товару на загальну суму 327085,12 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача та накладними на повернення товару.

Позивач зазначає, що з моменту останньої поставки товару за договором минуло більше 180 днів, жодних письмових вимог про прийняття нереалізованого товару на адресу позивача не направлялось. Окрім цього, відповідачем систематично не виконуються договірні обов`язки регламентовані п. 7.3. договору та п. 7.7. протоколу, а саме відповідач не оплачує реалізований ним товар щотижня, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача та відповідачем не надавався звіт із зазначеннями кількості реалізованого товару та залишків товару на дату формування звіту.

Позивач вказує, що відповідачем не надано жодної інформації, щодо кількості реалізованого товару та залишків товару поставленого за договором та з урахуванням 180 денного строку для пред`явлення вимоги про повернення реалізованого товару, позивач вважає, що Товар реалізований та підлягає оплаті. Враховуючи, що строк оплати відповідачем вартості отриманого товару за накладними є таким, що настав, за відсутності доказів оплати, вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої суми 55197,24 грн. основного боргу визнаються позивачем обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки відповідачем не виконані договірні зобов`язання щодо оплати поставленого позивачем товару, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 55197,24 грн. заборгованості.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Приватного підприємства "КАМЕРТОН" не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Проаналізувавши умови договору поставки № 58 від 01.09.2017р., суд дійшов висновку, що вказаний договір за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).

Умовами п.7.3. договору сторони встановили, покупець зобов`язаний оплачувати реалізований ним товар щотижня.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, з урахуванням умов п.7.3. договору та ч.1 ст. 530 ЦК України, відповідач зобов`язаний був здійснити розрахунок з позивачем за поставлений товар тільки після його реалізації.

Суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що товар, який був поставлений відповідачу на суму 55197,24 грн. реалізований останнім. Також позивач і не може вказати за якими накладними виникла заборгованість та саме, яка дата є граничною по оплаті відповідачем товару на суму 55197,24 грн.

Відповідно до умов п. 3.7. договору поставки (з урахуванням протоколу розбіжностей) - у випадку коли частина товару залишається нереалізованою протягом 180 днів з моменту поставки товару, покупець має право повернути його. Постачальник зобов`язаний протягом 20 календарних днів з моменту пред`явлення покупцем письмової вимоги прийняти цей товар та/або замінити його.

Таким чином, 180 днів це не строк, протягом якого може бути заявлена вимога про повернення товару - це строк по сплину якого, у разі залишків товару, покупець має право на його повернення. При цьому, строки протягом яких покупець може скористатись своїм правом, договором не обмежені.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на інші умови договору, які не регулюють порядок оплати покупцем товару, оскільки в даному випадку в першу чергу слід встановити саме наявність доказів, які підтверджують факт реалізації відповідачем поставленого йому позивачем товару.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України (в подальшому - ГК України) одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Суд звертає увагу, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватись за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Разом з тим, під час дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що товар на суму 55197,24 грн. відповідачем реалізований.

Таким чином, позивач не довів, що відповідач порушив зобов`язання щодо оплати саме реалізованого товару, як того вимагає п.7.3. договору, відповідно вимоги позивача щодо оплати поставленого товару є передчасними.

Проаналізувавши позовні вимоги з документальними доказами наданими в їх обґрунтування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. У позові відмовлено за ознакою не доведення позивачем зазначених ним підстав вимог, змісту позову.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до приписів статі 129 ГПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.10.2019р.

Суддя С.В. Нікітенко