СУДОВИЙ НАКАЗ
Господарський суд міста Києва у складі судді М.В. Данилової розглянувши заяву №062/15/1/03-4251 від 10.10.2019 року «Про видачу судового наказу» Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (Заявник) до Театрально-видовнищний заклад культури «Український малий драматичний театр» (Боржник) про стягнення заборгованості за договором оренди № 2097 від 07.12.2015 року,
Між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - (орендодавцем) та Театрально-видовищним закладом культури «Український малий драматичний театр» (орендарем), а також КП «Київжитлоспецексплуатація» (підприємством-балансоутримувачем) було укладено договір від 07.12.2015 № 2097 про передачу майна
Відповідно до договору № 2097 передається в оренду Театрально-видовнищнному закладу культури «Український малий драматичний театр» нежиле приміщення загальною площею 285,00 кв. м, в т.ч. підвал 8,00 кв. м (МЗК), 1 поверх - 8,40 кв. м (сходи), 2 поверх - 269,40 кв. м (корисна площа) в будинку № 33 літер А на вул. Олеся Гончара у м. Києві.
Відповідно до п. 9.1 договору № 2097 строк дії договору встановлено з 07.12.2015 по 05.12.2018 року.
Згідно з п.п. 3.1, 3.1.1 договору за користування об`єктом оренди Орендар сплачує на рахунок КП «Київжитлоспецексплуатація» орендну плату, компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт оренди. Останнім днем сплати орендної плати та компенсації витрат підприємства є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об`єкта оренди орендодавцеві.
Пунктом 3.6. договору передбачено, що орендна плата та компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачується боржником на рахунок КП «Київжитлоспецексплуатація», починаючи з дати підписання акта приймання-передачі з 07.12.2015 року.
Відповідно до п.п. 3.7, 4.2.3 вказаного договору боржник зобов`язаний сплачувати незалежно від наслідків господарської діяльності орендну плату та компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою своєчасно і в повному обсязі (щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця).
Станом дату звернення боржник об`єкт оренди орендодавцеві або підприємству-балансоутримувачу не повернув, акт приймання-передачі не підписав та продовжує його використовувати на підставі договору від 22.05.2019 №2097-1.
За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором оренди.
За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором оренди, який підпадає під правове регулювання норм статей 283-292 Господарського кодексу України та статей 759-786 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність якого заявнику невідомо (ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України ).
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.
Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу, зокрема, щодо стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, сума якої перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного Кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного Кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 193 Господарського Кодексу України, статей 525, 526 Цивільного Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України).
Відповідно до статті 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.
Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду № 903/128/18 від 24.07.2019 року.
Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (боржника).
Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про те, що компенсація заявнику витрат на сплату судового збору в сумі 192,10 грн. підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 147-149, 151, 154, 155, 156, 159 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 509, 525, 549, 611, 625 Цивільного кодексу України, Господарський суд міста Києва, -
1. Стягнути з боржника - Театрально-видовнищного закладу культури «Український малий драматичний театр» суму боргу у розмірі - 10 973,29 грн. (десять тисяч дев`ятсот сімдесят три грн. 29 коп. ), пеню в розмірі 1 310,75 грн. (тисяча триста десять грн., 75 коп.), 3% річних розмірі 135,29 грн. ( сто тридцять п`ять грн. 29коп.).
2. Стягнути з боржника - Театрально-видовнищного закладу культури «Український малий драматичний театр» суму судового збору у розмірі 192,10 грн. (сто дев`яносто дві грн. 10 коп.).
3.Повідомити Боржника про те, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених Стягувачем вимог по суті.
4.Відповідно до положень ст. 157 Господарського процесуального кодексу України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Заява про скасування судового наказу має містити:
1) найменування суду, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України;
3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;
4) наказ, що оспорюється;
5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.
5.Заява підписується боржником або його представником.
До заяви про скасування судового наказу додаються:
1) документ, що підтверджує сплату судового збору;
2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником;
3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
6. Копію судового наказу, копію заяви Стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами, надіслати Боржнику.
7. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати Стягувачу.
9.Дата набрання судовим наказом законної сили ______________________.
10. Строк пред`явлення судового наказу до виконання до __________________(включно).
11. Дата видачі судового наказу Стягувачу _________________________________.
Суддя М.В. Данилова
У відповідності до приписів ч. 3 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому Розділом ІІ цього Кодексу.
Порядок скасування судового наказу:
Боржник повинен протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до нього документів подати до господарського суду міста Києва у письмовій формі заяву про скасування судового наказу, документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником, та документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 96,05 грн. за наступними реквізитами:
отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030101;
код отримувача: 37993783;
банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
код банку отримувача (МФО): 899998;
код класифікації доходів бюджету: 22030101;
найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050);
символ звітності: 206;
наявність відомчої ознаки: " 83" Господарські суди;
Зміст відповідної заяви про скасування судового наказу повинен відповідати вимогам ст. 157 Господарського процесуального кодексу України.
Суддя М.В. Данилова