УХВАЛА

23 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/4626/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицької Н. О. - головуючого, Могила С. К., Случа О. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.08.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2019

про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОБУД ПЛЮС",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦДОРРЕМБУД"

про визнання недійсним договору поставки №4/18-М від 29.03.2018 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОБУД ПЛЮС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦДОРРЕМБУД"

про стягнення 4 378 197,18 грн заборгованості за договором поставки товару від 29.03.2018 № 4/18-М,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2019 до Касаційного господарського суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.08.2019 у справі № 904/4626/18.

Дослідивши матеріали справи, касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Предметом касаційного оскарження є постанова Центрального апеляційного господарського суду від 20.08.2019 у справі № 904/4626/18, якою залишено без змін ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2019 про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 , на підставі частини шостої статті 180 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Вказані судові рішення мотивовані тим, що позовна заява ОСОБА_1 не є позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у розумінні статті 49 ГПК України, оскільки заявлені ним вимоги виникли з корпоративних відносин з ТОВ "СПЕЦДОРРЕМБУД" та не є взаємопов`язаними з предметом позову у цій справі і спільний їх розгляд не є доцільним, оскільки вони не виникають з одних правовідносин, задоволення позову третьої особи не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Як убачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРОБУД ПЛЮС" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦДОРРЕМБУД" із позовом про стягнення боргу за договором поставки товару від 29.03.2018 № 4/18-М.

З поданої ОСОБА_1 заяви убачається, що він звернувся з позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, про визнання недійсним договору поставки товару від 29.03.2018 № 4/18-М з тих підстав, що він був укладений від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦДОРРЕМБУД" директором з перевищенням повноважень, без згоди загальних зборів товариства, що порушує його права як учасника товариства, який володіє часткою у розмірі 33,3 %.

Тобто, зі змісту заяви вбачається, що даний спір виник з корпоративних відносин між ТОВ "СПЕЦДОРРЕМБУД" та його учасником ОСОБА_1 , а тому суди дійшли висновку про те, що вимога ОСОБА_1 не спрямована на предмет спору між позивачем та відповідачем щодо заборгованості за договором поставки, а знаходиться поза предмета спору, а тому не може бути розглянута як самостійна вимога третьої особи, а може бути заявлена шляхом подання самостійного позову.

Зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності пред`являються в господарський суд за місцем розгляду первісного позову. Це правило не застосовується, коли відповідно до інших, визначених у цій статті, правил виключної підсудності такий позов має розглядатися іншим судом, ніж тим, що розглядає первісний позов (частина десята статті 30 ГПК України).

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Згідно з частинами першої, другої та шостої статті 180 ГПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, - це ймовірні суб`єкти спірних матеріальних правовідносин, які вступають у чужий процес із метою захисту своїх суб`єктивних прав чи охоронюваних законом інтересів.

У процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа може вважати, що саме їй належить право на предмет спору. У контексті статті під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Третя особа може бути допущена до участі у справі лише у тому випадку, коли її самостійна вимога спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем. Вимога, спрямована на будь-що, що знаходиться поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а має бути здійснена через подання самостійного позову.

Самостійність вимог третьої особи полягає в тому, що вона вважає, ніби в матеріальних правовідносинах із відповідачем перебуває саме вона, і саме її право порушено відповідачем. Тож третя особа із самостійними вимогами заперечує вимогу позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь. Тому третя особа із самостійними вимогами процесуально протиставляє себе не лише відповідачу, а й позивачу.

Третя особа може звернутися до суду з метою захисту свого права із заявою про вступ у справу як третя особа з самостійною вимогою у тому випадку, коли вважатиме, що саме їй належить право на предмет спору.

У даній справі, суд повернув заяву не у зв`язку із пропуском строку для подання позову, а у зв`язку із тим, що предмети спору різні.

Відповідно до частини шостої статті 180 ГПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі N 916/542/18.

З огляду на вищезазначені обставини, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для повернення зустрічної позовної заяви відповідно до частини шостої статті 180 ГПК України.

Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо:

1) Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку; або

2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Отже питання правильного застосування норм права, зокрема статей 49 та 180 ГПК України, на порушення яких скаржник посилається в обґрунтування касаційної скарги, вже викладено Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі N 916/542/18, а Центральним апеляційним господарським судом переглянуто ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2019 у справі № 904/4626/18 відповідно до такого висновку.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.08.2019 у справі № 904/4626/18 на підставі пункту 1 абзацу 1 частини другої статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 235, пунктом 1 абзацу 1 частини другої статті 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.08.2019 у справі № 904/4626/18.

2. Матеріали касаційної скарги на 3 (трьох) аркушах повернути скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ