ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2019 р. Справа №914/2244/15

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Дубник О.П.

суддів Зварич О.В.

Хабіб М.І.,

розглянувши в письмовому провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного Банку (далі - АТ КБ) "Приватбанк" б/н і дати (вх. № 01-05/2497/19 від 04.07.2019)

на рішення Господарського суду Львівської області від 28.05.2019 (суддя Ділай У.І., повний текст складено 07.06.2019)

у справі № 914/2244/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", м. Дніпро

до відповідача: Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_4 , м.Червоноград, Львівська область

про стягнення 11 431,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

04.07.2019 на розгляд Західного апеляційного господарського суду поступила апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Господарського суду Львівської області від 28.05.2019 у справі №914/2244/15.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями склад колегії по розгляду справи №914/2244/15 визначено: головуючий суддя Дубник О.П., судді - Якімець Г.Г., Зварич О.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 вищевказану апеляційну скаргу у справі №914/2244/15 залишено без руху з підстав, наведених в такій.

23.07.2019 в канцелярію суду від скаржника поступила заява про усунення недоліків, до якої долучено докази сплати судового збору та копію довіреності на представника.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 29.07.2019 №619 проведено автоматизовану заміну складу колегії суддів для розгляду апеляційної скарги (вх. №01-05/2497/19) у справі №914/2244/15, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Якімець Г.Г.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2019 по розгляду справи №914/2244/15 замість судді Якімець Г.Г. введено суддю Хабіб М.І.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.07.2019 (в складі колегії: головуючий суддя Дубник О.П., судді - Зварич О.В., Хабіб М.І.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» у справі №914/2244/15. З урахуванням ціни позову (11 431,82 грн.), ухвалою суду апеляційної інстанції від 29.07.2019, колегія суддів вирішила здійснити розгляд справи № 914/2244/15 в порядку письмового провадження без виклику сторін справи (ч. 13 ст. 8 ГПК України).

Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 29.07.2019 АТ КБ «Приватбанк» вручено 06.08.2019, а ФОП ОСОБА_4 - 01.08.2019 про що є в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV практика Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

2. Короткий зміст позовних вимог.

08.07.2015 ПАТ КБ «Приватбанк» подано на розгляд Господарського суду Львівської

області позовну заяву до ФОП ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором №Б/Н від 22.08.2011 в розмірі 11 431,82 грн., з яких: 4891,34 грн. заборгованість за кредитом; 3165,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2758,95 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 616,28 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. Також просить стягнути з відповідача судовий збір (Т-1, а.с.5-8).

Позовні вимоги мотивовано порушенням зобов`язань за договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку відповідача, в зв`язку з чим на 04.06.2015 утворилась заборгованість в сумі 4891,34 грн., яка несплачена в добровільному порядку. Відтак, відповідачу нараховано згідно умов договору 3165,25 грн. проценти за користування кредитом; 2758,95 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 616,28 грн. комісії за користування кредитом.

3 .Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

3.1. Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.05.2019 у справі №914/2244/15 (суддя Ділай У.І.) відмовлено в задоволенні позовних вимог. Судовий збір покладено на позивача.

3.2. Ухвалюючи дане рішення місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив позивача та правоохоронні органи про цей факт та врахувавши при цьому наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами - відмовив у позові.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем подано заяву про застосування позовної давності в частині стягнення пені, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України, до вимог про стягнення неустойки, зокрема пені, застосовується позовна давність в один рік (Т-1, а.с.147).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.09.2015 провадження у справі №914/2244/15 Господарського суду Львівської області за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ФОП ОСОБА_4 про стягнення 11 431,82 грн. зупинено до прийняття рішення у кримінальному провадженні №0000108 органом досудового розслідування Червоноградського МВ ГУМВС України у Львівській області (Т-1, а.с.162-164).

В подальшому, ухвалою суду від 28.01.2019 провадження у справі №914/2244/15 поновлено, при цьому зазначено , що таке порушено 10.07.2015 за правилами ГПК України в редакції від 06.11.1991 (із відповідним змінами та доповненнями). 15.12.2017 набрав чинності новий ГПК України, згідно до п.9 ч.1 р.ХІ перехідних положень дана справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження (Т-1, а.с.173-174).

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

4.1. ПАТ КБ «Приватбанк" не погоджується з ухваленим рішенням суду, вважає його незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду таким, що не відповідають обставинам справи.

Скаржник зазначає, що переказ коштів 18.12.2013 був здійснений шляхом створення платежу клієнтом (відповідачем) в ПК Приват24 і при даній процедурі клієнт під своїм логіном і паролем заходить в ПК Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього в Банк надходить платіжне доручення і Банк здійснює по ньому перерахування коштів. Відтак, скаржник вважає, що відповідач не здійснив всіх заходів збереження в таємниці та схоронності відкритих ключів ЕПЦ клієнта і електронно-цифрового підпису, що стало підставою для здійснення платежу без відома відповідача. При цьому зазначає, що в подальшому відповідач неодноразового користувався кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується відомістю оборотів та залишків, з якої вбачається зменшення дебетового сальдо після 18.12.2013 та подальше його збільшення до - 8555,86,грн. 28.01.2014.

Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким позов АТ КБ «Приватбанк» задовольнити у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

4.2. Відповідач у заяві б/н і б/д (вх. № апеляційного суду 01-04/4978/19 від 08.08.2019) вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що ним не отримувалась копія апеляційної скарги. Однак, при цьому, зазначає, що позивачем не доведено вчинення ним дій чи бездіяльності, які сприяли втраті та незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за рахунком. Вказує, що виявивши безпідставне списання коштів з рахунку вона невідкладно повідомила про цей факт банк та врахувавши при цьому наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, судом обґрунтовано зроблено висновок про відсутність підстав для задоволення позову, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №127/23496/15-ц та від 20.06.2018 у справі №691/699/16-ц.

5. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

5.1. 22.08.2011 Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 підписала та подала, а ПАТ КБ «Приватбанк» прийняв заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої відповідач приєднався до «Умов та тарифів надання банківських послуг», тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору (Т-1, а.с.33).

ПАТ КБ «Приватбанк» на виконання договірних зобов`язань відповідачу встановив кредитний ліміт, на поточному рахунку НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг» (Т-1, а.с.33, 34-52).

Пункт 3.2.1.1.16. Умов передбачає, що при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Згідно п. 3.2.1.1.1. Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта.

Пунктом. 3.2.1.1.3. Умов, кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

У п. 3.2.1.1.8 Умов визначено, що проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - «Угода»).

У відповідності до п. 3.2.1.1.6. Умов, Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

З наявної в матеріалах справи довідки ПАТ КБ «Приватбанк» про розмір встановлених кредитних лімітів, наданих клієнту ФО - підприємцю ОСОБА_4 за вих. №08.7.0.0.0/22 від 10.06.2015 кредитний ліміт для відповідача становив: з 22.08.2011 - 4400,00 грн., 04.02.2013 - 5500,00 грн., 04.03.2013 - 7500,00 грн., 16.10.2013 - 9000,00 грн., 02.03.2014 - 4564,24 грн. (Т-1, а.с.49). Надання відповідачу кредитних коштів в межах встановленого ліміту свідчить виписка із банківського рахунку ФОП ОСОБА_4 .

Позивач в позовній заяві вказує, що згідно умов договору ФОП ОСОБА_4 зобов`язалася здійснювати погашення кредиту, але свої обов`язки не виконала, грошові кошти згідно умов договору не виплатила, відтак станом на 19.05.2015 за договором виникла прострочена заборгованість, що складається з: заборгованість за тілом кредиту - 4891,34 грн., заборгованість за відсотками 3043,51 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом 572,26 грн. та заборгованість з пені 2470,47 грн., що відображено зокрема в акті звірки (а.с.12) та претензії від 19.05.2015 №10822LVQGSOSO (Т-1, а.с.55).

Відповідач в свою чергу заперечує проти позовних вимог, що відображено у відзиві (Т-1, а.с.182-184), вказуючи на те, що близько 15:00 год., коли вона перебувала в приміщенні податкової інспекції в м. Сокаль Львівської області, на її мобільний телефон на № НОМЕР_2 надійшло повідомлення про те, що з поточного рахунку № НОМЕР_1 знімаються кошти в сумі 48,60 грн. на оплату вартості ваучерів Sкуре. В подальшому о 16 год. 31 хв. на телефон відповідача надійшло ще два повідомлення про те, що з поточного рахунку намагаються здійснити платіж в сумі 4500 грн., однак вказані недостовірні реквізити, в зв`язку з чим такі платежі були заблоковані. Після цього на протязі 8 хв. на телефон відповідача прийшло повідомлення про те, що з рахунку вже здійснено платіж в сумі 4500 грн. на карту гр. ОСОБА_5 № НОМЕР_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) в рахунок оплати за запчастини. Як вказує ОСОБА_4 з метою заблокувати рахунок, вона зателефонувала за номером 3700, розповівши про отримані повідомлення, однак оператор повідомив, що платежі вже проведено, а блокування рахунка було здійснено вже після проведення платежів. Також ФОП ОСОБА_4 отримала на телефон повідомлення про зняття з рахунку 135 грн. комісії. В подальшому як зазначає ОСОБА_4 близько 17 год. 20 хв. у цей же день (18.12.2013) їй зателефонував з м. Дніпро співробітник служби безпеки банку (з його слів), який з`ясовував чи ФОП ОСОБА_4 була в банку, чи наявні у неї при собі диск та платіжні картки і чи вона їх не втрачала. На той час картки та електронний ключ були при ній, а жодних платежів з використанням цього поточного рахунку 18.12.2013 нею не здійснено. 19.12.2013 відповідач звернулась до керуючого Червоноградського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про факт здійснення двох платежів, яких вона не робила, а 16.01.20214 у зв`язку з даними обставинами із заявою в Червоноградський МВ ГУ МВС України у Львівській області.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із розрахунком позивача, сальдо прострочення в сумі 4891,34 грн. утворилось станом на 01.04.2014 і в подальшому не змінювалось. Водночас станом на 17.12.2013 сальдо прострочення становило 3462,27 грн., а станом на 18.12.2013 становило вже 8117,53 грн. Таким чином, станом на 18.12.2013 сальдо прострочення збільшилось на 4655,26 грн. (8117,53 грн. - 3462,27 грн. = 4655,26 грн.) .

Відповідно до виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» (Т-1, а.с.64, 65-120), на гривневий рахунок відповідача НОМЕР_5 18.12.2013 надійшли (зараховані) кошти в сумі 28,34 грн. оплати по еквайрінгу та здійснено з нього платежі (списання коштів) на загальну суму 4683,60 грн., а саме: 48,60 грн. на оплату за ваучери Sкуре, 4500 грн. для поповнення карти/рахунку ОСОБА_5 в якості оплати за запчастини для автомобіля та 135,00 грн. комісії за перерахування коштів (48,60 грн. +4500 грн. + 135,00 грн. = 4683,60 грн.). Отже сума 4655,26 грн., на яку 18.12.2013 збільшилось дебетове сальдо рахунку в порівнянні з 17.12.2013 власне й становить різницю між сплаченими (списаними) з цього рахунку 18.12.2013 та отриманими (зарахованими) на цей рахунок у цей день коштами (4683,60 грн. - 28,34 грн. = 4655,26 грн.). В подальшому за даними вищевказаного розрахунку сальдо прострочення за рахунок погашення в період з 20.12.2013 тіла кредиту станом на 01.04.2014 зменшилось до 4891,34 грн. і у такому розмірі банком визначено заборгованість за кредитом станом на 04.06.2015.

6. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

У відповідності до положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст.. 20 Господарського процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або немайнового права та інтересу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як вбачається з обставин справи спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі підписання сторонами Заяви про відкриття рахунку від 22.08.2011, за умовами якої відповідач приєднався до «Умов та тарифів надання банківських послуг» (надалі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору.

Статтею 1066 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Статтею 1067 Цивільного кодексу України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Положеннями ст. 1068 Цивільного кодексу України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Статтею 1069 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Обставинами справи встановлено, що за заявою відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито поточний банківський рахунок НОМЕР_1 , на який відповідачу встановлено кредитний ліміт з: 22.08.2011- 4400, 00 грн., 04.02.2013 - 5500,00 грн., 04.03.2013 - 7500,00 грн., 16.10.2013 - 9000,00 грн., 02.03.2014 - 4564,24 грн.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як встановлено місцевим господарським судом та не заперечено сторонами, позивач виконав свої зобов`язання за договором щодо надання кредитних коштів, а відповідач виконував взяті зобов`язання щодо оплати за користування кредитом.

При цьому, як вірно зазначено місцевим господарським судом, спір в даній справі виник у зв`язку із наявністю заборгованості, яка утворилась 18.12.2013 в розмірі 4683,60 грн. та на, яку в подальшому позивач провів нарахування відсотків за користування та пеню та яку, як вбачається з обставин справи, заперечує відповідач.

18.12.2013 та 19.12.2013 ОСОБА_4 зверталась до служби безпеки банку та керуючого Червоноградського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявами, в яких повідомляла про факт здійснення 2-х платежів з рахунку № НОМЕР_1 , яких сама не робила та просила знайти винних і повернути кошти в сумі 4683,60 грн. (Т-1, а.с.188)

У відповідь на цю заяву листом від 16.01.2014 № 20.1.0.0.0/7-20140116/24 ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив про те, що спеціалісти головного офісу банку шукають необхідну інформацію і попросили ще трохи зачекати (Т-1, а.с.189).

Поряд з цим, 16.01.2014 відповідач подала заяву в Червоноградський МВ ГУ МВСУ у Львівській області (Т-1, а.с.190). 17.01.2014 Червоноградським ВМ ГУ МВСУ у Львівській області по факту незаконного перерахування невідомою особою з розрахункового рахунку ФОП ОСОБА_4 на рахунок гр. ОСОБА_5 4683,60 грн. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за № 0000108 та вручено відповідачу пам`ятку про права та обов`язки потерпілого (а.с.194, 195).

У відповідності до п. 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Згідно пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 Постанови Національного Банку України від 30.04.2010 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» (чинної на період списання спірної суми коштів), банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Як вбачається з обставин справи, ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.09.2015 провадження у справі №914/2244/15 Господарського суду Львівської області за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ФОП ОСОБА_4 про стягнення 11 431,82 грн. було зупинено до прийняття рішення у кримінальному провадженні №0000108 органом досудового розслідування Червоноградського МВ ГУМВС України у Львівській області (Т-1, а.с.162-164).

В матеріалах справи наявна копія ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 27.02.2019 у справі №459/1714/16-к, відповідно до якої скасовано постанову слідчого СВ Червонградського ВП ГУ НП у Львівській області Шеремети І.В. від 30.09.2017 про закриття провадження №0000108 від 17.01.2014 за ч.1 ст. 185 КК України ( у зв`язку з відсутністю складу злочину) (Т-1, а.с.233).

Відтак враховуючи вищенаведене, судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про даний факт. При цьому врахувавши наявність кримінального провадження №0000108 від 17.01.2014 у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, місцевим господарським судом правомірно зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» у даній справі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №127/23496/15-ц та від 20.06.2018 у справі №691/699/16-ц).

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності в частині стягнення пені, яка подана була в суді першої інстанції (Т-1, а.с.147) судова колегія зазначає наступне :

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Відтак, враховуючи наведене, судова колегія апеляційного суду зазначає, що заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає розгляду судом з огляду на те, що в задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю.

Щодо посилань відповідача у заяві (вх. № апеляційного суду 01-04/4978/19 від 08.08.2019) на те, що копії апеляційної скарги від ПАТ КБ «ПриватБанк» вона не отримувала, судова колегія зазначає наступне:

Як вбачається з додатків до апеляційної скарги до неї долучено опис вкладення у цінний лист з описом № 200 на ім`я ФОП ОСОБА_4 адреса: АДРЕСА_1 . Зробивши відстеження даного поштового відправлення № 200, судова колегія зазначає, що такий доставлено 29.06.2019 «відправлення у точці видачі/доставки» і 13.07.2019 повернутий за зворотною адресою. Відтак, враховуючи наведене, позивачем (скаржником) не порушено положень п.3 ч.3 ст. 258 ГПК України.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги, таких підстав апеляційним судом не встановлено.

Отже, рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

7. Судові витрати.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ч. 13 ст. 8, ст.ст. 12, 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 28.05.2019 у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на АТ КБ «Приватбанк».

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Хабіб М.І.