ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Черкаси

справа № 925/918/19

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Ковби І.М., в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні розглянув справу за позовом Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради, Черкаська область, м. Ватутіне, вул. Звенигородська, 6

до фізичної особи-підприємця Радченка Олександра Петровича, АДРЕСА_1

про стягнення 11152,73 грн. заборгованості та санкцій за послуги по утриманню прибудинкової території,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Мелентьєва М.М. - за довіреністю,

Сподобаєва О.В. - за довіреністю;

від відповідача: Радченко О.П. - підприємець - особисто.

Ватутінське виробниче управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради звернулося в господарський суд Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця Радченка Олександра Петровича про стягнення заборгованості за договором участі суб`єктів підприємницької діяльності в утриманні будинку та прибудинкової території від 09.04.2012р. - у розмірі 28 695,57 грн., в тому числі:

11 662,63 грн. боргу,

11 662,63 грн. пені,

5 361,26 грн. інфляційних нарахувань,

905,00 грн. 3% річних

та відшкодування судових витрат.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05.08.2019р. відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 27.08.2019р. відкладено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 09.10.2019р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено.

17.10.2019р. позивач надіслав до суду електронною поштою відповідь на відзив, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням строків позовної давності за період з 11.08.2016р. по 31.07.2019р. в розмірі 6 967,02 грн. основного боргу, 945,67 грн. інфляційних втрат, 282 грн. - 3% річних з простроченої суми, 2 958,04 грн. пені за період з 11.07.2018р. по 31.07.2019р.

Суд розцінює дану заяву позивача як заяву про зменшення позовних вимог, з урахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності.

Предмет та підстава спору позивачем не змінені.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 21.10.2019р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті в цей же день.

В судовому засіданні:

Представники позивача уточнені позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Подали оригінал журналу реєстрації вхідної кореспонденції та листування з відповідачем. Вказують на статус спірного приміщенні відповідача - вбудоване нежитлове приміщення (аптека) в житловому багатоквартирному будинку. Подано рішення виконкому ради про встановлення тарифу на утримання приміщень багатоквартирних будинків, з зазначенням вулиць та адрес.

Відповідач вимоги заперечує та вказує, що вважає договір про утримання прибудинкової території з позивачем - розірваним, ніяких послуг у позивача не замовляв, ніяких робіт чи послуг від позивача не отримував. Надав примірник договору оренди землі як прибудинкової території та повідомив про самостійне утримання території перед приміщенням аптеки. Просить в позові відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю вимог.

Інших доказів сторонами не подано.

Судом з`ясовано та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

Фізична особа-підприємець Радченко Олександр Петрович набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири №5609 від 26.09.2011р.

Фізична особа-підприємець Радченко Олександр Петрович здійснив дії по переведенню даної квартири з жилого в нежиле приміщення для здійснення в ньому підприємницької діяльності.

09.04.2012р. між Ватутінським виробничим управлінням житлово-комунального господарства (Виконавцем - Позивач по справі), в особі начальника Лаврентьєвої В.І., що діє на підставі Статуту, та фізичною особою-підприємцем Радченко Олександром Петровичем (Споживачем - Відповідач по справі), що діє на підставі свідоцтва суб`єкта підприємницької діяльності, було укладено договір участі суб`єктів підприємницької діяльності в утриманні будинку та прибудинкової території (далі - Договір, а.с. 47-48), за умовами якого Виконавець зобов`язався надати послуги з утримання будинків та прибудинкових територій відповідно до затвердженого виконкомом Ватутінської міської ради рішення про розмір, структуру тарифу та режим надання послуг (додаток 1), прибирання прибудинкових територій, обслуговування внутрішньобудинкових водопровідних та каналізаційних мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт у будинку АДРЕСА_3 , а Споживач зобов`язався своєчасно оплачувати ці послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Щомісячно, з вересня 2013 року по 31 липня 2019 року позивач надавав послуги з утримання багатоквартирного житлового будинку і прибудинкової території та нараховував відповідачу плату за надані послуги утримання будинку та прибудинкової території, однак останній кошти за вказані послуги не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги. Жодних звернень відповідача до позивача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо неотримання чи надання неякісних житлово-комунальних послуг не було.

За вищевказаний період відповідачу було нараховано плату за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 11662,63 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача. Натомість, Відповідачем, починаючи з жовтня 2013 року, жодного разу плата не вносилась, кошти не сплачувалася.

Таким чином, станом на 31.07.2019р. заборгованість відповідача становить 11662,63 грн.

Невиконання Відповідачем зобов`язань щодо строків та порядку оплати за надані і прийняті послуги, стало підставою для звернення Позивача до суду для захисту свого порушеного права і примусового стягнення боргу з відповідача.

Відповідач вимоги заперечив, просив застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин. Вважає договір розірваним та наполягає на відсутності договірних відносин з позивачем.

Позивач вимоги уточнив, врахував строк позовної давності та наполягає на стягненні 6967,02 грн. боргу, 2958,04 грн. пені, 945,67 грн. інфляційних втрат, 282,00 грн. 3% річних з простроченої суми.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно статутних документів позивач та відповідач є самостійними юридичними особами та суб`єктами господарювання.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини надання послуг в утриманні будинку та прибудинкової території на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За своїм змістом представлений договір участі суб`єктів підприємницької діяльності в утриманні будинку та прибудинкової території від 09.04.2012р. є договором про надання послуг і відповідає вимогам ст. 901 ЦК України, відповідно до якої за договором послуги одна сторона (виконавець) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити вказану роботу, якщо інше не встановлено договором.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору участі суб`єктів підприємницької діяльності в утриманні будинку та прибудинкової території від 09.04.2012р. Договір не заперечний сторонами, не визнаний судом недійсним, не розірваний сторонами та є дійсним. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Суд критично оцінює доводи відповідача про розірвання спірного договору в односторонньому порядку на підставі заяви. Договір може бути розірвано лише на підставі взаємної згоди сторін або за судовим рішенням. Відповідач такої згоди не отримував і в суд з позовом про розірвання договору не звертався. Суд не вбачає підстав для розірвання договору від 09.04.2012р. та не враховує заперечення відповідача при прийнятті рішення.

Згідно ст. 902 ЦК України виконавець має надати послугу особисто.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон) власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно ч. 1 та ч. 2 Закону спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 та ч. 2 ст. 7 Закону співвласники зобов`язані: своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 та ст. 322 Цивільного кодексу України власність зобов`язує і власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 5, п. 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку має право: вести претензійно-позовну роботу у разі виникнення заборгованості за надані послуги в порядку і строки, встановлені законом та/або договором.

З аналізу положень статей 11, 319, 322, 509, 526 Цивільного кодексу України, статей 1, 5, 7, 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", в їх системному взаємозв`язку вбачається, що кожний власник квартири (нежитлового приміщення) у багатоквартирному будинку є одночасно співвласником спільного майна такого будинку, зокрема, приміщень загального користування та прибудинкової території.

Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Щомісяця з вересня 2013 року по 31 липня 2019 року позивач нараховував відповідачу плату за надані послуги утримання будинку та прибудинкової території, однак останній кошти за вказані послуги не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги. Жодних звернень відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг не було.

Відповідач не розрахувався за отримані та спожиті послуги на загальну суму 11662,63 грн. до цього часу.

З урахуванням заяви відповідача про застосування строків позовної давності позивач просить стягнути з відповідача 6 967,02 грн. заборгованості.

Пунктом 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність заборгованості підтверджується договором, розрахунком вартості наданих послуг, відсутністю претензій відповідача. Суд враховує, що послуга виконувалась позивачем на користь всього будинку, а не окремого власника приміщення.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, Відповідач не може бути звільнений від виконання зобов`язання щодо оплати наданих послуг, строк виконання якого настав.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заборгованість в сумі 6 967,02 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що за несвоєчасне внесення платежів за послуги Споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.

На підставі наявного прострочення грошового зобов`язання Позивачем нараховано Відповідачу 2958,04 грн. пені за період з червня 2018 року по червень 2019 року з урахуванням строку позовної давності щодо стягнення пені, які просить стягнути з Відповідача з урахуванням облікової ставки НБУ за спірний період.

Період нарахування пені позивачем вказано вірно. Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон». Стягненню підлягає 2958,04 грн. пені з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 ГК України в межах річного строку на стягнення пені.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі вказаних вимог Позивачем нараховано Відповідачу 282,00 грн. 3% річних за період прострочення з 11.08.2016р. по 31.07.2019р. та 945,67 грн. інфляційних втрат за період з 11.08.2016р. по 31.07.2019р., які просить стягнути з відповідача.

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон».

Виконаний позивачем розрахунок вимоги виконано вірно та не перевищує сум можливого нарахування. 282,00 грн. - 3% річних та 945,67 грн. інфляційних втрат підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15, 16 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів про проведення розрахунку.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 1 921,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: фізичної особи-підприємця Радченка Олександра Петровича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства Ватутінської міської ради, Черкаська область, м. Ватутіне, вул. Звенигородська, 6, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

6967,02 грн. боргу, 2958,04 грн. пені, 945,67 грн. інфляційних втрат, 282,00 грн. 3% річних та 1 921 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 28.10.2019р.

Суддя Г.М. Скиба