ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" жовтня 2019 р. м. Вінниця Cправа № 902/707/19

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.

при секретарі Незамай Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП ЦЕНТР", вул. Польова, 97, с. Черляни, Городоцький район, Львівська область, 81500, код - 38169102

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ", вул. Соборна, буд. 1, прим. 3, м. Жмеринка, Вінницький район, Вінницька область, 23100, код - 38328431

про стягнення 73 990,61 грн.

В С Т А Н О В И В :

28.08.2019 року до Господарського суду Вінницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП ЦЕНТР" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ" про стягнення 73 990,61 грн заборгованості з яких 51 900,00 грн основний борг, 9 134,39 грн пеня, 10 380,00 грн штраф, 1 006,71 грн 3% річних та 1 569,51 грн інфляційних втрат за договором поставки № 541407 від 12.01.2015 року.

Правовими підставами звернення до суду із вказаним позовом стало неналежне виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 541407 від 12.01.2015 року в частині проведення розрахунків за поставлений товар, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі про стягнення 73 990,61 грн, з яких 51 900,00 грн основний борг, 9 134,39 грн пеня, 10 380,00 грн штраф, 1 006,71 грн 3% річних та 1 569,51 грн інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 02.09.2019 року відкрито провадження у справі № 902/707/19 у порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті на 01.10.2019 року.

01.10.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява б/н від 30.09.2019 року, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату, в зв`язку з перебуванням уповноваженого представника у відрядженні.

01.10.2019 року від представника позивача надійшло клопотання вих. № 466 від 25.09.2019 року, в якому останній просить суд проводити судове засідання без участі представника позивача. Також у клопотанні останній зазначає, що підтримує заявлені позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні 01.10.2019 року судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 22.10.2019 року, на підставі ч. 1 ст. 216 ГПК України, яка занесена до протоколу судового засідання від 01.10.2019 року.

Ухвалою суду від 07.10.2019 року повідомлено сторін про дату наступного судового засідання.

22.10.2019 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання (вих. № 482 від 16.10.2019 року), в якому останній просить суд проводити розгляд справи за його відсутності. Також у клопотанні останній зазначає, що підтримує заявлені позовні вимоги в сумі 73 990,61 грн в повному обсязі.

В судове засідання 22.10.2019 року уповноважені представники сторін не з`явилися.

Суд наголошує на тому, що про дату, час та місце проведення розгляду справи сторони були повідомлені завчасно та належним чином ухвалою від 01.10.2019 року, копії якої надсилались рекомендованою кореспонденцією.

При цьому в матеріалах справи, наявне клопотання представника позивача (вих. № 482 від 16.10.2019 року) про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні 22.10.2019 року оголошено перерву до 23.10.2019 року.

23.10.2019 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 22.10.2019 року, в якому останній заявлені позовні вимоги не визнає, просить суд поновити строк на подання відзиву та відмовити в задоволенні позову повністю.

23.10.2019 року представники сторін в судове засідання не з`явилися.

За змістом ст. 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Шульга проти України" та справі "Красношапка проти України" зазначено, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ та організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на вищевказане, враховуючи наявні в справі докази стосовно повідомлення позивача про розгляд справи в суді, а також той факт, що у відповідності до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи за відсутності представників сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на укладення з відповідачем договору поставки № 541407 від 12.01.2015 року, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "ВМ ТРЕЙДИНГ" (Постачальник, Позивач) зобов`язується передати у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ" (Покупець, Відповідач) товар в асортименті, кількості та за цінами які вказуються у рахунках-фактурах згідно замовлень Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість за умовами договору.

В зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки № 541407 від 12.01.2015 року у відповідача утворилась заборгованість в сумі 73 990,61 грн.

З огляду на вказане, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 51 900,00 грн. основного боргу, 9 134,39 грн. пені, 10 380,00 грн. штрафу, 1 006,71 грн. 3% річних та 1 569,51 грн. інфляційних втрат.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнає та вважає необґрунтованими вказуючи на неправомірність нарахування 20% штрафу за прострочення оплати товару, оскільки вважає що позивачем застосовано до відповідача подвійну відповідальність, а саме одночасного стягнення штрафу та пені. Крім того відповідач зазначає, про відсутність доказів щодо підтвердження здійснення господарських операцій між позивачем та відповідачем, оскільки у видатковій накладній немає обов`язкових реквізитів (не вказано посаду; ні прізвище, ім`я, по батькові особи підпис якої стоїть на документі "видаткова накладна" біля слів "отримав(ла)", а також відсутність документів, які б підтверджували здійснення замовлення товару відповідачем.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 12.01.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВМ ТРЕЙДИНГ" (Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ" (Покупець, Відповідач) укладено договір поставки № 541407 (а.с. 10-13, т. 1).

Відповідно п.1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах визначених договором.

За змістом п. 1.2 Договору предметом договору є поставка запасних частин до транспортних засобів (товар) за погодженою кількістю, асортиментом та ціною, згідно виставленого рахунку-фактури Постачальника.

Згідно п. 1.3 Договору товар передається Покупцю партіями на підставі замовлень на кожну партію (замовлення). Замовлення передається засобами факсимільного зв`язку або електронною поштою. У замовленні Покупця зазначається найменування товару, кількість за кожним видом товару.

Тара (упаковка) входить в вартість товару. Підтвердженням факту узгодження сторонами найменувань, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття Покупцем товару по видатковій накладній, виданій Постачальником, яка після підписання її сторонами має юридичну силу Специфікації, в розумінні ст. 266 ГПК України. Товар, прийнятий Покупцем по видатковій накладній або узгоджений сторонами в рахунку-фактурі, переданого по факсу або електронній пошті, не підлягає поверненню по ініціативі Покупця, крім випадків його невідповідності якості, або якщо кількість переданого товару перевищує кількість, заявлену Покупцем. (п. Договору).

Згідно п. 2.1 Договору товар передається Постачальником Покупцю за асортиментом, ціною та якістю відповідно до замовлення останнього.

Кількість фактично переданого товару вказується у видатковій накладній, що видається на кожну партію товару (п. 2.2 Договору).

Якість товару повинна відповідати вимогам державним стандартам та нормам, передбаченим для даного виду продукції (п. 2.3 Договору).

Постачальник надає Покупцю документи, що підтверджують якість товару, відповідно до чинного законодавства (п. 2.4 Договору).

Відповідно п. 3.1.1 Договору Постачальник зобов`язаний передати товар Покупцю відповідно до його замовлення у строк, в кількості та асортименті, узгодженому сторонами.

Згідно п. 3.3 Договору Покупець зобов`язаний прийняти товар та своєчасно оплатити його.

Товар поставляється засобами та за рахунок Покупця (п. 4.2 Договору).

Передача товару оформляється видатковою накладною, в якій зазначається найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна та загальна вартість (п. 4.3 Договору).

Право власності на товар, а також ризик його випадкової загибелі переходить від Постачальника до Покупця з моменту передачі йому товару (п. 4.4 Договору).

Згідно п. 5.5 Договору загальна сума договору визначається за сумою всіх видаткових накладних, виданих Постачальником.

Товар передається на умовах оплати товару згідно п. 5.5 даного договору з моменту підписання видаткової накладної на товар або декларації на товар (накладної на вантаж) у випадку доставки товару кур`єрськими фірмами (п. 5.3 Договору).

За змістом п. 5.5 Договору оплата товару здійснюється Покупцем на основі даного договору і видаткових накладних до нього шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок Постачальника чи шляхом внесення готівки в касу Постачальника. Покупець здійснює оплату протягом 15 календарних днів з моменту отримання товару.

Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів покупця на банківський рахунок Постачальника (п. 5.6 Договору).

Моментом отримання товару вважається момент підписання представником Покупця видаткової накладної на проданий товар чи здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки Покупцеві (кур`єрським фірмам) в порядку п. 2 ст. 664 ЦК України (п. 5.9 Договору).

Згідно п. 6.1 Договору у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення, а у випадку, коли прострочення триває - до моменту звернення постачальника до суду.

У випадку прострочення оплати поставленого товару понад тридцять календарних днів Покупець окрім пені сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару (п. 6.3 Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015 року (п. 10.1. Договору), за відсутності за 15 календарних днів до закінчення терміну його дії письмового повідомлення про розірвання, Договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік (п. 10.2. Договору).

На виконання умов договору Постачальником поставлено відповідачу (Покупцю) товар на загальну суму 51 900,00 грн разом з ПДВ, а саме:

- підшипник роликового хвоста в кількості 1 шт. на суму 2 646,70 грн разом з ПДВ;

- подушка двигуна в кількості 2 шт. на суму 1 040,00 грн разом з ПДВ;

- гільза блока 127,00 мм SCANIA в кількості в кількості 6 шт. на суму 11 254,98 грн разом з ПДВ;

- поршень двигуна внутрішнього згорання в кількості 2 шт. на суму 18 583,34 грн разом з ПДВ;

- рем. компл. прокладок головки DC11/DC12/DC16 в кількості 6 шт. на суму 5 100,00 грн разом з ПДВ;

- прокладка головки SCANIA P.G.R.T DC13.05-DC13.121 04.04- в кількості 6 шт. на суму 4 624,98 грн разом з ПДВ.

В підтвердження чого до матеріалів справи додано обопільно підписану та скріплену печатками сторін видаткову накладну FTM00173434/18 від 07.12.2018 року (а.с. 14, т. 1).

Також у вказаній накладній зазначено термін сплати до 08.12.2018 року.

Однак, відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 541407 від 12.01.2015 року, щодо оплати товару на підставі видаткової накладної FTM00173434/18 від 07.12.2018 року не виконано.

Заборгованість відповідача перед позивачем становить 51 900,00 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань договором поставки № 541407 від 12.01.2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача 51 900,00 грн боргу.

З огляду на встановлені обставини суд дійшов наступних висновків.

Зміст спірних правовідносин становлять взаємні права та обов`язки сторін щодо належного виконання умов договору поставки № 541407 від 12.01.2015 року, які також врегульовано нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

За умовами укладеного сторонами Договору поставки датою поставки товару є дата (момент) підписання видаткової накладної на товар або декларації на товар (накладної на вантаж) у випадку доставки товару кур`єрськими фірмами. Передача товару оформляється видатковою накладною, в якій зазначається найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна та загальна вартість. Товар передається Постачальником Покупцю за асортиментом, ціною та якістю відповідно до замовлення останнього. Кількість фактично переданого товару вказується у видатковій накладній, що видається на кожну партію товару. Моментом отримання товару вважається момент підписання представником Покупця видаткової накладної на проданий товар чи здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки Покупцеві (кур`єрським фірмам). Право власності на товар, а також ризик його випадкової загибелі переходить від Постачальника до Покупця з моменту передачі йому товару. Товар передається на умовах оплати товару згідно п. 5.5 даного договору.

Як вбачається з матеріалів справи 07.12.2018 року сторонами підписано видаткову накладну № FTM00173434/18 на поставлений товар на загальну суму 51 900,00 грн, яка свідчать про виконання позивачем умов договору поставки № 541407 від 12.01.2015 року та про прийняття поставленого товару відповідачем.

Зважаючи на умови договору, оплата товару здійснюється Покупцем на основі даного договору і видаткових накладних до нього шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок Постачальника чи шляхом внесення готівки в касу Постачальника. Покупець здійснює оплату протягом 15 календарних днів з моменту отримання товару

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 692 ЦК України обов`язок з оплати вартості товару виник негайно після його отримання відповідачем та діяв на протязі 15 календарних днів, тобто в період з 07.12.2018 року по 22.12.2018 року включно.

Відповідач, всупереч умовам укладеного договору та норм законодавства, не здійснив оплату товару в повному обсязі та у визначені строки.

Суд критично оцінює доводи відповідача стосовно відсутності у видатковій накладній № FTM00173434/18 усіх реквізитів документа первинного бухгалтерського обліку, оскільки відповідачем не спростовано факту погодження даної операції шляхом поставлення печатки, не надано доказів підробки підпису, не заявлено клопотань щодо проведення експертизи з приводу розбіжності підпису з підписами уповноважених осіб, докази втрати печатки (викрадення, незаконного використання) в матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідачем не оспорюється та не заперечується належність відбитку печатки саме Товариству з обмеженою відповідальністю "ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ".

Відтак, вказаний довід відповідача є необґрунтованим та таким, що не спростовує факту наявності правовідносин з поставки товару між сторонами та здійснення цієї поставки саме позивачем.

Враховуючи наведене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений позивачем товар в загальному розмірі 51 900,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Так, позивачем нараховано за порушення строків розрахунку за отриманий товар та заявлено до стягнення з відповідача 1 006,71 грн. 3% річних та 1 569,51 грн. інфляційних втрат, що є правомірним та обґрунтованим, оскільки відповідають вимогам чинного законодавства України.

Перевіркою розрахунку 3 % річних, інфляційних втрат судом не виявлено помилок, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 9 134,39 грн пені, 10 380,00 грн штрафу нарахованих у період наявності зобов`язальних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушення зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України ввиконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Розділом 6 договору сторонами погоджено відповідальність сторін.

Зокрема п. 6.1 Договору у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення, а у випадку, коли прострочення триває - до моменту звернення постачальника до суду.

У випадку прострочення оплати поставленого товару понад тридцять календарних днів Покупець окрім пені сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару (п. 6.3 Договору).

Перевіркою за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора обрахунку штрафу, судом встановлено, що він виконаний позивачем арифметично вірно з огляду на що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП ЦЕНТР" в цій частині підлягають задоволенню судом у заявленому розмірі.

При обчисленні суми пені за період з 23.12.2018 по 15.08.2019 рр. судом визначено вірний її розмір в сумі 11 881,55 грн.

Тому, стягнення пені в сумі 9 134,39 грн, яка визначена позивачем не порушує інтересів сторін, задовольняється судом з огляду на неможливість виходу за межі предмету позову (ч. 1 ст. 14 ГПК України).

При цьому судом враховується, щодо порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За таких обставин, суд вважає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

У справі, що розглядається, сторонами передбачено господарсько-правову відповідальність Покупця у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу за порушення умов цього договору.

Зокрема, у пункті 6.1 сторони погодили, що у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення, а у випадку, коли прострочення триває - до моменту звернення постачальника до суду.

Отже, сторонами подовжено строк нарахування пені в силу ч. 6 ст. 232 ГК України.

У випадку прострочення оплати поставленого товару понад тридцять календарних днів Покупець окрім пені сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару (п. 6.3 Договору).

Наведений пункт відповідає вимогам статей 549, 627 ЦК, статей 230, 231 ГК та не визнано недійсним, в зв`язку з чим одночасне стягнення пені та штрафу не суперечить статті 61 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 09.04.2012 р. у справі № 3-88гс11, від 27.04.2012 р. у справі № 3-24гс12; постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 р. у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16, від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17, від 09.07.2018 р. у справі № 903/647/17 та від 08.08.2018 р. у справі № 908/1843/17.

Крім того, суд відзначає, що погодження сторонами в договорі відповідальності у вигляді сплати пені за порушення строків оплати товару, штрафу за прострочення оплати поставленого товару понад тридцять календарних днів, відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України, а також приписам статей 546 ЦК України, статті 231 ГК України, тому одночасне стягнення вказаних штрафних санкцій не суперечить статті 61 Конституції України, позаяк останні встановлені за порушення, які не є тотожними (п. 14 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.05.2018 р. у справі № 910/6046/16).

Заперечення відповідача викладенні у відзиві на позовну заяву судом оцінюються критично та не беруться до уваги, оскільки спростовуються вище встановленими обставинами справи та наявним в ній доказами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини викладеною в рішеннях у справах "Walchli v. France", "ТОВ "Фріда" проти України" при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлений законом.

У своєму рішенні у справі "Хутман і Меус проти Бельгії" Європейський cуд з прав людини зазначив, що національні органи повинні тлумачити та застосовувати своє національне законодавство без зайвого формалізму.

Надмірний формалізм може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського cуду з прав людини у справі "Зубац проти Хорватії").

Таким чином, захист порушених прав особи, що звернулась до суду підлягає здійсненню у світлі дотримання принципів встановлених ст. 6 Конвенції, ключовим з яких принцип верховенства права, реалізація якого здійснюється судом із урахування сукупності встановлених обставин справи та норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами спору.

При цьому, визначальним в даному аспекті є ефективний захист порушених прав особи, такий захист, який за наслідком прийняття судом рішення, як процесуального інструменту захисту, забезпечить відновлення зазначених прав.

Тобто, приймаючи рішення у справі суд з урахуванням наведених вище норм та практики ЄСПЛ встановивши порушення прав особи, яка звернулась з позовом до суду повинен здійснити відновлення вказаних прав невдаючись при цьому до зайвих процедурних формальностей, врахування яких спричинило б відмову у відновленні права порушення якого є очевидним та підтверджено доказами, та мало б наслідком вжиття особою повторних заходів по його відновленню.

Інші доводи відповідача не спростовують обґрунтованості заявленого позову позивачем та на явності підстав для його задоволення.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Натомість відповідачем не надано суду належних доказів на спростовування заявлених позовних вимог, в тому числі щодо проведення розрахунків, не надано власного розрахунку заборгованості, доказів повної сплати боргу тощо.

Як визначає ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних обставин в сукупності, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП ЦЕНТР" підлягає задоволенню в повному обсязі.

Витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 1 921,00 грн. підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327, ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ" (вул. Соборна, буд. 1, прим. 3, м. Жмеринка, Вінницький район, Вінницька область, 23100, код - 38328431) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП ЦЕНТР" (вул. Польова, 97, с. Черляни, Городоцький район, Львівська область, 81500, код - 38169102) 51 900,00 грн основного боргу, 9 134,39 грн пені, 10 380,00 грн штрафу за договором поставки № 541407 від 12.01.2015 року, 1 006,71 грн 3% річних, 1 569,51 грн інфляційних втрат, 1 921,00 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 28 жовтня 2019 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Польова, 97, с. Черляни, Городоцький район, Львівська область, 81500)

3 - відповідачу (вул. Соборна, буд. 1, прим. 3, м. Жмеринка, Вінницький район, Вінницька область, 23100)