22.10.2019Справа № 923/1020/17
Суддя Господарського суду міста Києва Приходько І.В.,
при секретарі судового засідання - Жалобі С.Р.,
розглянувши клопотання Приватного підприємства "БАРБЕТ"
про ухвалення додаткового рішення у справі №923/1020/17
за позовом Приватного підприємства "БАРБЕТ"
до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" в особі Херсонської дирекції Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"
про стягнення 359 329,53 грн.
за участю представників:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Чала І.М.;
В провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №923/1020/17 за позовом Приватного підприємства "БАРБЕТ" до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" в особі Херсонської дирекції Приватного акціонерного товариства"Європейський страховий альянс" про стягнення 359 329,53 грн.
04.09.2019 по справі №923/1020/17 Господарським судом міста Києва (суддя Зеленіна Н.І.) прийнято рішення про задоволення позову частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" в особі Херсонської дирекції Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" на користь Приватного підприємства "БАРБЕТ" 260 750,85 грн. страхового відшкодування та 5 120,48 грн. судового збору.
02.10.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва Приватним підприємством "БАРБЕТ" було подано клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі №923/1020/17 в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат на проведення судової експертизи в розмірі 12 355,20 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2019 року, у зв`язку з відпусткою судді Зеленіної Н.І., справу №923/1020/17 передано судді Приходько І.В. для розгляду клопотання Приватного підприємства "БАРБЕТ" про ухвалення додаткового рішення у справі №923/1020/17.
Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2019 справу № 923/1020/17 прийнято до провадження суддею Приходько І.В., розгляд клопотання позивача призначено у судовому засіданні на 22.10.2019.
У судовому засідання 22.10.2019 представник відповідача надав письмові та усні заперечення проти клопотання позивача. Зазначив про те, що розмір заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи.
Представник позивача у судове засідання 22.10.2019 не з`явився, через відділ автоматизованого документообігу суду подав заяву про розгляд клопотання за відсутності повноважного представника.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що клопотання позивача про вирішення питання щодо розподілу судових витрат підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи позивачем було подано розрахунок розміру витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, згідно якого загальний розмір витрат склав 30 037,98 грн. Також стороною було приєднано до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 04.09.2017, укладений між ПП «БАРБЕТ» та Адвокатським об`єднанням «Жованник і партнери», ціна якого становить 30 000 грн. за надані правові послуги.
В свою чергу, при поданні клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі №923/1020/17 в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат позивачем було долучено аналогічний розрахунок розміру витрат на правову допомогу, загальна сума в якому збільшилася до 40 000 грн. А також договір про надання правової допомоги від 04.09.2017, укладений між ПП «БАРБЕТ» та Адвокатським об`єднанням «Жованник і партнери», ціна якого склала 40 000 грн.
Обґрунтованих письмових пояснень щодо підстав та причин збільшення ціни договору від 04.09.2017 на 10 000 грн. стороною подано не було.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.
Як встановлено судом, позивачем долучено до матеріалів справи докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, а саме акт надання послуг від 17.09.2019, складний та підписаний позивачем та Адвокатським об`єднанням «Жованник і партнери», а також платіжне доручення № 108 від 25.09.2019 на суму 40 000 грн.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п.34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п.88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Згідно з п.1.1. договору про надання правової допомоги №04/09-17 від 04.09.2017 адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту по справі за позовом Приватного підприємства "БАРБЕТ" до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" в особі Херсонської дирекції Приватного акціонерного товариства"Європейський страховий альянс".
Акт надання послуг та докази їх оплати до матеріалів справи позивачем було приєднано до клопотання, проте акт надання послуг не містить детального переліку наданих послуг.
Разом з цим, судом встановлено, що перелік наданих послуг містить доданий позивач розрахунок витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.
Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд враховує, що подані документи не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Суд зазначає про обґрунтованість доводів відповідача в частині того, що наданий позивачем розрахунок містить найменування послуг, оплата за які не повинна відшкодовуватися за рахунок відповідача. Такими послугами, зокрема є, підготовка та подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 21.12.2017 у розмірі 4000 грн. (яка не була задоволена судом апеляційної інстанції), оплата часу витраченого адвокатом на проїзд з м. Херсона до м. Києва (72 години на суму 9 773,22 грн., відсутність належного документу на проїзд залізничним транспортом від 24.06.2019), підготовка та подання клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Крім того, судом враховано факт того, що позовні вимоги були задоволені частково, у зв`язку з чим має місце застосування принципу пропорційності.
Враховуючи викладене, дослідивши опис наданих послуг, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, відповідність запропонованої адвокатом правової позиці правовим висновкам суду, відображеним у рішенні, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, а тому суд вважає обґрунтованою суму витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, у розмірі 15 000 грн.
Витрати на проведення судової експертизи, понесення яких підтверджується матеріалами справи, підлягають пропорційному відшкодуванню за рахунок відповідача на суму 8 965,66 грн., зважаючи на часткове задоволення позовних вимог та з огляду на приписи п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -
1. Клопотання Приватного підприємства "БАРБЕТ" задовольнити частково.
3. В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.
4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя І.В. Приходько