СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2019 р. Справа № 922/813/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю представників сторін:

позивача - адвокат Кузьменко В.Є., довіреність від 26.02.2019 року; свідоцтво серія ДП №3468 від 06.10.2017 року;

відповідача - адвокат Оріщенко Н.С., ордер від 12.09.2019 року;

1-ї третьої сторони- не з`явився;

2-ї третьої сторони- не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Племінний завод" "Червоний велетень", м. Дніпро (вх. № 2603 Х/1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 16.07.2019 року у справі №922/813/19 ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя І.П. Жигалкін ) повний текст якого складено 29.07.2019 року

за позовом Приватного акціонерного товариства "Племінний завод" "Червоний велетень", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський Альянс", с. Роздольне

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1. Державний реєстратор сектору з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефан Олександр Анатолійович, м. Зміїв

2. Фізична особа ОСОБА_1 , с. Першотравневе

про скасування рішення державного реєстратора

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.07.2019 року у справі №922/813/19 відмовлено в позові повністю.

Приватне акціонерне товариство "Племінний завод" "Червоний велетень" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 16.07.2019 року у справі №922/813/19; ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер 42335532 від 01.08.2018 року, прийняте державним реєстратором Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефаном Олександром Анатолійовичем; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський Альянс" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. за подання позову та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2881,50 грн.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про наступне.

Підставою для звернення до суду стала наявність подвійної реєстрації права оренди на одну й ту ж земельну ділянку за позивачем та відповідачем.

06.08.2012 року Приватне акціонерне товариство "Племінний завод" "Червоний велетень" уклало з ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0889, площею 0,1044 га, (номер запису у Державному реєстрі земель 01228, дата державної реєстрації 07.09.2012 року), що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, строком на 10 років.

Також, Державним реєстратором Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефаном Олександром Анатолієвичем прийнято рішення від 01.08.2018 року за №42335532 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого зареєстровано право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0889, площею 0,1044 га за іншим орендарем ТОВ «Слобожанський Альянс», яким 26.07.2018 року укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0889, площею 0,1044 га, з ОСОБА_1 (спадкоємець ОСОБА_2 )

Посилається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 року у справі №6-2777цс16, постановах Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі №484/272/16-ц, від 14.02.2018 року у справі №388/66/16-ц, постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі №823/2042/16, від 26.06.2019 року у справі №818/771/17, від 13.02.2019 року у справі №910/6090/18.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2019 року, суддею - доповідачем у даній справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.08.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Племінний завод" "Червоний велетень" на рішення господарського суду Харківської області від 16.07.2019 року у справі; учасникам справи встановлено строк до 13.09.2019 року на протязі якого вони мають право подати відзиви на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на 18.09.2019 року о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №115.

13.09.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№8736), в якому останній просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Племінний завод" "Червоний велетень"; рішення господарського суду Харківської області від 16.07.2019 року у справі залишити без змін; розгляд апеляційної скарги здійснювати за участю представника відповідача, який долучено до матеріалів справи.

18.09.2019 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№8872), в якому останній просить відкласти розгляд справи за поданою Приватним акціонерним товариством "Племінний завод" "Червоний велетень" апеляційною скаргою та призначити судове засідання на іншу дату, яке долучено до матеріалів справи.

18.09.2019 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№8877), в якому останній просить відкласти розгляд справи на іншу дату для надання можливості представнику позивача належним чином підготуватися до участі у судовому засіданні, яке долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 18.09.2019 року представник позивача просив відкласти розгляд справи на іншу дату.

У судове засідання 18.09.2019 року представники відповідача, 1-ї та 2-ї третіх осіб не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце його проведення.

На підтвердження направлення копії ухвали суду від 21.08.2019 року відповідачу, 1-й та 2-й третім особам у справі додано витяги з сайту УДППЗ "Укрпошта": №243, №251, №260, з яких вбачається, що відправлення для відповідача знаходиться у точці видачі (а.с.162, том. 1), 1-а третя особа отримала копію ухвали 30.08.2019 року (а.с.163, том 1), 2-а третя особа отримала копію ухвали - 29.08.2019 року (а.с. 164 , том 1).

Крім того, вказану ухвалу суду від 21.08.2019 року було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та https://eag.court.gov.ua/sud4875/

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 року, з метою надання рівних можливостей для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 ГПК України, оголошено перерву у розгляді справи до 09.10.2019 року о 10:00 год, у зв`язку з неявкою в судове засідання представників відповідача, 1-ї та 2-ї третіх осіб.

У судовому засіданні 09.10.2019 року представник позивача просив скасувати рішення господарського суду Харківської області від 16.07.2019 року у справі №922/813/19 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

У судове засідання 09.10.2019 року представники відповідача, 1-ї та 2-ї третьої особи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце його проведення.

На підтвердження направлення копії ухвали суду від 18.09.2019 року відповідачу, 1-й та 2-й третім особам у справі додано фіскальні чеки УДППЗ "Укрпошта" від 20.09.2019 року: №146, №138, №120, з яких вбачається, що відправлення для відповідача вручене 27.09.2019 року (а.с.177, том 1), для 1-ї третьої особи вручене 23.09.2019 року (а.с.176, том 1), 2-а третя особа отримала копію ухвали - 21.09.2019 року (а.с. 175, том 1).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 року, з метою надання рівних можливостей для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 ГПК України та у зв`язку з неявкою в судове засідання представників відповідача, 1-ї та 2-ї третіх осіб, оголошено перерву у розгляді справи до 16.10.2019 року о 11:00 год.

У судове засідання 16.10.2019 року представники 1-ї та 2-ї третьої особи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце його проведення.

На підтвердження направлення копії ухвали суду від 16.10.2019 року 1-й та 2-й третім особам у справі додано витяги з сайту УДППЗ "Укрпошта": №213, №205, з яких вбачається, що відправлення для 1-ї третьої особи не вручене з відміткою «інші причини» (а.с.189, том 1), 2-а третя особа отримала копію ухвали - 15.10.2019 року (а.с. 188 , том 1).

Крім того, вказану ухвалу суду від 16.10.2019 року було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та https://eag.court.gov.ua/sud4875/

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.10.2019 року, з метою надання рівних можливостей для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 ГПК України та у зв`язку з неявкою в судове засідання представників 1-ї та 2-ї третіх осіб, оголошено перерву у розгляді справи до 21.10.2019 року о 10:45 год.

У судовому засіданні 21.10.2019 року представник позивача просив скасувати рішення господарського суду Харківської області від 16.07.2019 року у справі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер 42335532 від 01.08.2018 року, прийняте державним реєстратором Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефаном Олександром Анатолійовичем; представник відповідача просив залишити без задоволення апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Племінний завод" "Червоний велетень", рішення господарського суду Харківської області від 16.07.2019 року у справі залишити без змін.

В судове засідання 21.10.2019 року представники 1-ї та 2-ї третьої особи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце його проведення, про що свідчить штамп на зворотному боці ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні про відправлення її копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України.

На підтвердження направлення копії ухвали суду від 16.10.2019 року 1-й та 2-й третій особі у справі додано витяги з сайту УДППЗ "Укрпошта": №347, №355 (а.с. 201-202,том 1).

Крім того, вказану ухвалу суду від 16.10.2019 року було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та https://eag.court.gov.ua/sud4875/

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Колегія суддів враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

06.08.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Племінний завод" "Червоний велетень" (теперішня назва-Приватне акціонерне товариство "Племінний завод" "Червоний велетень") та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0889, площею 0,1044 га, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, строком на 10 років.

24.01.2019 року позивач дізнався про прийняття Державним реєстратором Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефаном Олександром Анатолійовичем рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за яким зареєстровано інше речове право: право оренди на земельну ділянку, яка перебуває в оренді Приватного акціонерного товариства "Племінний завод" "Червоний велетень", іншого орендаря на підставі договору від 26.07.2018 року - Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський Альянс" на підставі чого 01.08.2018 року прийнято рішення за №42335532 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0889, площею 0,1044 га.

Позивач посилається на неправомірні дії з боку відповідача щодо укладення договору оренди землі, яка знаходиться в оренді, та подання його до державного реєстратора для здійснення відповідних реєстраційних дій, на підставі чого Державним реєстратором Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефаном Олександром Анатолійовичем винесено зазначене рішення.

Відповідач посилається на те, що 26.07.2018 року між ОСОБА_1 ( спадкоємницею ОСОБА_2 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобожанський Альянс" було укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки, яка розташована на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області з кадастровим номером :02:000:0889, площею 0,1044 га строком на 7 років, який зареєстрований 27.07.2018 року.

Вказане вище й стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області .

16.07.2019 року господарським судом Харківської області прийнято оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відмовляючи в задоволенні позову господарський суд першої інстанції виходив, зокрема з того, що зазначаючи про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 42335532 від 01.08.2018 року, прийнятого державним реєстратором Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефаном Олександром Анатолійовичем, позивачем не надано до суду доказів прийняття державним реєстратором незаконного рішення.

Колегія суддів вважає необґрунтованими зазначені висновки господарського суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідач, приймаючи вказане рішення, порушив вимоги чинного законодавства, зокрема Закону України від 01.07.2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №1952-IV) щодо встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Так, згідно з ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (з наступними змінами та доповненнями).

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладання позивачем договору оренди 06.08.2012 року), договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент реєстрації договору оренди землі 05.10.2012 року) передбачено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

За змістом статті 6 вказаного Закону, систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав. Адміністратором Державного реєстру прав є державне підприємство, що належить до сфери управління Міністерства юстиції України, здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Державного реєстру прав та відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних, що містяться у Державному реєстрі прав.

При цьому, станом на момент укладення договору оренди землі та його реєстрації діяв Порядок ведення Поземельної книги та Порядок ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року №1021.

Цей Порядок визначає процедуру ведення за формою згідно з додатком Поземельної книги - документа, який є складовою частиною державного реєстру земель, містить відомості про земельну ділянку, обмеження на використання земельної ділянки, суб`єктів прав на земельну ділянку та правовстановлюючі документи, а також дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, її цільове призначення, склад земельних угідь. Поземельна книга є власністю держави (пункт 1 Порядку ведення Поземельної книги). Цей Порядок визначає процедуру ведення за формою згідно з додатком Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів) - документа, який є власністю держави і складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок (пункт 1 Порядку ведення Книги записів).

У пункті 6 та 8 вказаного Порядку ведення Поземельної книги зазначено, що поземельна книга відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку: у паперовому вигляді - територіальними органами Держземагентства; в електронному вигляді - операторами - структурними підрозділами державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», яке є адміністратором автоматизованої системи державного земельного кадастру, які мають доступ та вносять відомості до автоматизованої системи державного земельного кадастру, формують з її використанням аркуші Поземельної книги та аркуші витягів з неї, перевіряють результати робіт із землеустрою в електронному вигляді, дані про які містяться в файлі обміну даними про результати робіт із землеустрою в електронному вигляді. Автоматизована система є інформаційною системою, що містить відомості про правовий режим земель, державну реєстрацію земельних ділянок, кадастрове зонування, кадастрові зйомки, бонітування ґрунтів, економічну оцінку земель, грошову оцінку земельних ділянок, а також про кількісний облік земель та їх якість. Поземельна книга у паперовому вигляді зберігається у територіальному органі Держземагентства за місцем розташування земельної ділянки. Одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги робляться записи у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів).

Відповідно до п. 4 Порядку ведення Книги записів, остання відкривається та ведеться: у паперовому вигляді - територіальним органом держземагентства; в електронному вигляді - операторами - структурними підрозділами державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» - адміністратора автоматизованої системи державного земельного кадастру.

Додатком до Порядку ведення Поземельної книги передбачено, що Поземельна книга містить, зокрема, Розділ 4 «Земельна ділянка. Оренда, суборенда». У даному розділі вказуються відомості про орендодавця, орендаря, підставу виникнення права, відомості про договір оренди земельної ділянки, зокрема, номер договору та строк його дії, а також відомості про державну реєстрацію цього договору.

Згідно пункту 8 Порядку ведення Книги записів записи із зазначенням дати вносяться до розділів Книги записів у паперовому вигляді посадовою особою територіального органу Держземагентства, яка має вищу освіту за спеціальністю «землевпорядкування та кадастр» і уповноважена в установленому Держземагентством порядку вести державний реєстр земель на рівні району, міста обласного (республіканського Автономної Республіки Крим) значення, мм. Києва та Севастополя.

Так, договір оренди земельної ділянки від 06.08.2012 року, на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, містить відмітку про його реєстрацію Управлінням Держкомзему у Зміївському районі за № 01228, дата державної реєстрації 07.09.2012 року, підпис особи, яка провела реєстрацію, скріплено печаткою.

При цьому, в матеріалах справи наявний лист Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в особі Відділу у Зміївському районі №04/111-19 від 06.02.2019 року, який був направлений позивачу, де зазначено, що

станом на 29.12.2012 року на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0889, площею 0,1044 га укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,1044 га між Приватним акціонерним товариством "Племінний завод" "Червоний велетень" та ОСОБА_2 , номер запису у Державному реєстрі земель від 07.09.2012 року №01228, орендодавцем якої на цей час є ОСОБА_1 (спадкоємець ОСОБА_2 ).

У відповідності до п. 11 Порядку ведення Книги записів, дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Таким чином, з моменту внесення запису (запис датований 07.09.2012 року) про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 06.08.2012 року до розділу Книги записів, останній вважається таким, що зареєстрований у порядку, визначеному законодавством.

У зв`язку з чим, відповідач помилково вважає, що матеріали справи не містять доказів того, що реєстрація відбулась, оскільки відповідний договір оренди земельної ділянки від 06.08.2012 року набув чинності з моменту внесення запису до розділу Книги записів - 07.09.2012 року.

Щодо посилань відповідача на відсутність під час реєстрації спадкового права у витязі з Державного земельного кадастру відомостей про зареєстровані права інших осіб на вказану земельну ділянку, слід зазначити, що ризик відсутності реєстрації договору від 06.08.2012 року в Національній кадастровій системі позивач не може нести, виходячи з наступного.

Європейським судом з прав людини у рішенні від 20.01.2012 року «Рисовський проти України» зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу, у тому числі тої, причиною якої є їх власна недбалість, повинен покладатись на саму державу та її органи; принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

А отже, договір оренди земельної ділянки від 06.08.2012 року станом на день розгляду справи є діючим, оскільки строк дії договору не закінчився, договір не розірвано, не визначено недійсним, акт приймання-передачі (на повернення) земельної ділянки сторони не підписували.

Також, не спростовує наявність у ПрАТ «Племінний Завод» «Червоний Велетень» права користування земельною ділянкою зміна власника земельної ділянки, у зв`язку із спадкуванням права, оскільки згідно зі статтею 141 Земельного кодексу України не вчинення відповідних дій, як і смерть власника земельної ділянки, не є підставою для припинення відповідного права особи.

Окрім того, за змістом п.40 договору оренди земельної ділянки від 06.08.2012 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору, у зв`язку з чим доводи відповідача слід відхилити.

Разом з тим, з 01.01.2013 року почала діяти нова система реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, передбачена новою редакцією Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, згідно пункту 1, 2 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент реєстрації договору оренди), державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Такий обов`язок узгоджується із закріпленими частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» засадами державної реєстрації прав, зокрема гарантуванням державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження (пункт 1).

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент реєстрації договору оренди) визначено, що порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень включає, зокрема, встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 встановлено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Отже, до повноважень державного реєстратора входить дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження, а також встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.

Державний реєстратор у силу свого правового статусу має обов`язок з виконання в повному обсязі усіх залежних від нього дій щодо надання учасникам обороту нерухомості державних гарантій охорони та захисту їх прав на нерухомість.Така обставина також має позитивно впливати на весь оборот об`єктів нерухомого майна та захищеність прав його учасників, та виключати ризики помилкової державної реєстрації прав на нерухоме майно або їх обтяжень.

Тобто, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов`язаний перевірити, зокрема, інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав у тому числі з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації, зокрема повинен запитувати інформацію про наявність чи відсутність державної реєстрації у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року.

Відповідний обов`язок визначений у листі Державної реєстраційної служби України від 06.08.2013 року №2951/05-15-13, який хоча і не є нормативно-правовим документом, проте носить роз`яснювальний характер щодо проведення реєстраційних дій державним реєстратором, деталізуючи порядок виконання дій, спрямованих на встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.

Разом з тим, сама по собі ліквідація Державної реєстраційної служби України не виключає необхідність його застосування, оскільки в останньому містяться вказівки щодо проведення реєстраційних дій державними реєстраторами в незалежності від їх обставини їх включення саме до Державної реєстраційної служби України.

Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну земельну ділянку суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів позивача, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно та не припинялося.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 року у справі №823/378/16.

Подання для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку документів, зокрема тих, які є невід`ємною частиною договору оренди цієї ділянки, на підставі яких заявлене право вже зареєстровано за іншою особою, є передбаченою у ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент реєстрації договору оренди від 28.07.2018 року) підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права.

Втім, в порушення вимог законодавства України, державним реєстратором сектору з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефан О.А., при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі від 26.07.2018 року, укладеного між ТОВ «Слобожанський Альянс» та ОСОБА_1 , (спадкоємець ОСОБА_2 ) належним чином не перевірено наявність права оренди на дану земельну ділянку за позивачем, внаслідок чого неправомірно здійснено повторну реєстрацію договору оренди одних і тих самих земельних ділянок, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одні і ті ж земельні ділянки були передані в оренду різним орендарям.

А отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову є помилковими.

Доводи відповідача щодо того, що скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в даному разі не дозволило б поновити порушені (на думку позивача) права є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.1 ст. 31-1 Закону реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Отже, чинним законодавством передбачено право на скасування рішення про державну реєстрацію та визначено порядок його виконання.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 04.09.2018 року у справі №823/2042/16, від 04.09.2018 року у справі №915/127/18 та від 02.10.2018 року у справі №911/488/18, де, зокрема, зазначено на те, що спір про скасування рішення щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, пов`язаний із порушенням цивільних (господарських) прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Щодо посилань відповідача на те, що вимог про визнання недійсним договору оренди, на підставі якого державним реєстратором було зареєстровано право оренди за ТОВ «Слобожанський Альянс» заявлено не було, слід зазначити наступне.

Так, згідно п.6 ч.1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

А тому, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора є самостійною вимогою та не потребує додаткового визнання недійсним договору оренди.

Отже, висновок місцевого господарського суду про відмову в позові повністю, не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року)

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити.

Згідно із п. 2 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Отже, місцевий господарський суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та за умов недоведеності обставин справи, що місцевий господарський суд визнав встановленими, а тому рішення господарського суду Харківської області від 16.07.2019 року у справі №922/813/19 слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, поклавши судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.2 ч.1 ст. 275, п.1,4 ч.1 ст.277, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Племінний завод" "Червоний велетень" задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 16.07.2019 року у справі №922/813/19 скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 42335532 від 01.08.2018 року, прийняте державним реєстратором Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефаном Олександром Анатолійовичем.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанський Альянс" (63450, Харківська обл., Зміївський район, с. Роздольне, вул.Молодіжна, буд.1А, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Племінний завод" "Червоний велетень" (49044, м. Дніпро, вул. Барикадна, буд. 6, каб.2Б, ) 1921,00 грн. судового збору за подання позову та 2881,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.10.2019 року.

Головуючий суддя О.І. Терещенко

Суддя В.І. Сіверін

Суддя М.М. Слободін