ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. Справа№ 910/4536/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 15.10.2019,

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 (повний текст складено 05.08.2019.)

у справі № 910/4536/19 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» Дніпровської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл НК»

про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство «Дніпропетровський електротранспорт» Дніпровської міської ради (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл НК» (далі, відповідач) про зобов`язання відповідача виконати умови договору №001192-b від 23.02.2018 в частині відпуску бензину через систему автозаправних станцій відповідача в транспортні засоби позивача, які розташовані на території м. Дніпра.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на сьогоднішній день у позивача є залишок невикористаних талонів у кількості 283 шт по 10л на бензин марки А-95 в загальній кількості 2 830 літрів на суму 98 530,68 гривень, в кількості 222 шт по 10л на бензин марки А-92 в загальній кількості 2 220 літрів на 74 676,24 грн., по яких не отримано бензин на АЗС відповідача та останній протиправно відмовляє здійснювати заправку транспортних засобів позивача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 у справі №910/4536/19 у позові відмовлено повністю.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив, що договір №001192-b від 23.02.2018 на даний час є розірваним, а відтак підстави для зобов`язання відповідача виконати його умови відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, 21.08.2019 (про що свідчить відбиток поштового штемпелю на конверті), Комунальне підприємство «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 у справі №910/4536/19 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл НК» про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до наступного:

- починаючи з другої половини дня 30 листопада 2018 року на автозаправних станціях відповідача за адресами, що зазначені в листі відповідача вих. №256- 01/18-4 від 25.01.2018 до Договору на поставку бензину, співробітникам позивача було відмовлено без пояснення причин в заправці транспортних засобів позивача. Однак, у зв`язку з відмовою відповідача здійснювати заправку транспортних засобів позивача, на сьогоднішній день у позивача є залишок невикористаних талонів у в кількості 283 шт по 10л на бензин марки А-95 в загальній кількості 2 830 літрів на суму 98 530,68 гривень (дев`яносто вісім тисяч п`ятсот тридцять гривень 68 копійок), в кількості 222 шт по 10л на бензин марки А-92 загальній кількості 2 220 літрів на 74 676,24 гривень (сімдесят чотири тисячі шістсот сімдесят шість гривень 24 копійки), по яких не отримано бензин на АЗС, що підтверджується інформаційною довідкою №1213 від 04.04.2019. Для перевірки факту припинення заправки транспортних засобів співробітниками скаржника було здійснено виїзди за адресами автозаправних станцій, зазначених у листі вих. №256-01/18-4 від 25.01.2018, підписаному та скріпленому печаткою відповідача до Договору №001192-b від 23.02.2018. Під час зазначеного виїзду на жодній автозаправній станції не було здійснено заправку службового автомобіля КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР. Співробітники автозаправних станцій відмовлялись заправляти службові автомобілі позивача. Причину відмови у заправці автомобіля співробітники автозаправки не пояснювали або відмовлялись повідомляти. Факт відмови щодо заправки транспортних засобів підтверджується відповідними актами (копії містяться в матеріалах справи).

18.12.2018 на адресу відповідача була направлена вимога №3553 від 17.12.2018 щодо надання пояснень, з яких правових підстав відповідач згідно Договору №001192-b від 23.02.2018 відмовляється здійснювати заправку транспортних засобів Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» ДМР. Станом на 01.03.2019 відповідь на адресу скаржника не надходила. Таким чином, на переконання скаржника, приймаючи рішення по суті даного спору, Господарський суд міста Києва не врахував вищезазначені факти та безпідставно відмовив КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР у задоволенні позову, позбавивши скаржника захисту його порушених прав; судом не було враховано умови пунктів 11.1., 11.2. Договору №001192-b від 23.02.2018, згідно яких Договір набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до 31.12.2018, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов`язань. Тобто, припинення строку дії договору не свідчить ані про припинення договору, ані про припинення зобов`язань за договором, а тому не означає звільнення боржника від виконання обов`язку в натурі. Закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Представник відповідача письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надав, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2019 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 у справі №910/4536/19 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 у справі №910/4536/19; розгляд апеляційної скарги призначено на 15.10.2019.

У судовому засіданні 15.10.2019 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання, призначене на 15.10.2019, з`явився представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частин 3, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, не вручення під час доставки, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 про відкриття апеляційного провадження у даній справі була направлена судом на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл НК», зазначену у матеріалах справи, яка відповідає адресі, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5-В, однак була повернута до суду поштою із відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" (вибули).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що ТОВ «Техойл НК» належним чином повідомлялось судом про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги на рішення суду в даній справі.

Також суд зазначає, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі, а відтак відповідач не був позбавлений можливості ознайомитися з текстом вказаної ухвали на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача, який про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

23.02.2018 між Комунальним підприємством «Дніпропетровський електротранспорт» Дніпровської міської ради (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техойл НК» (постачальник) було укладено Договір №001192-b (далі, Договір), відповідно до пункту 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, постачальник зобов`язується передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру, загальна вартість визначено сторонами у специфікації.

Найменування товару: бензин (пункт 1.2. Договору).

Згідно пункту 4.2. Договору прийом-передача товару здійснюється на автозаправній станції, в автотранспортні засоби покупця.

За умовами пункту 4.5. Договору термін поставки товару протягом 2018 року.

Відповідно до пункту 4.6. Договору місце поставки: через системи АЗС постачальника в транспортні засоби покупця на території м. Дніпро, здійснюється в л.

Пунктом 7.2.1. Договору визначено, що покупець має право достроково, в односторонньому порядку, розірвати даний договір у разі невиконання зобов`язань постачальником, повідомивши про це його у 10-ти денний строк.

Відповідно до пункту 7.3.1. Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у кількості та у строки, погоджені сторонами.

У матеріалах справи наявна доповідна записка начальника АТП на ім`я директора КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради від 03.12.2018 №323, за змістом якої з другої половини дня 30 листопада 2018 року на автозаправних станціях відповідача співробітниками відповідача було відмовлено без пояснення причин в заправці транспортних засобів позивача.

Також у матеріалах справи наявні акти від 04.12.2018 про відмову в заправці (відпуску палива) транспортного засобу на автозаправній станції, складені представниками позивача.

18.12.2018 на адресу відповідача була направлена вимога №3553 від 17.12.2018 щодо надання пояснень, з яких правових підстав відповідач згідно Договору №001192-b від 23.02.2018 відмовляється здійснювати заправку транспортних засобів Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» ДМР. Також позивач просив вважати дану вимогу повідомленням про дострокове розірвання Договору №001192-b від 23.02.2018 на підставі пункту 7.2.1. Договору; розірвання договору пов`язане з невиконанням його зобов`язань з боку ТОВ «Техойл НК».

Факт направлення вказаної вимоги-повідомлення підтверджується описом вкладення в поштовий конверт та чеком «Укрпошти», наявними у матеріалах справи.

Позивач, звертаючись до суду із позовом у даній справі про зобов`язання відповідача вчинити дії, зазначає, що у зв`язку з відмовою відповідача здійснювати заправку транспортних засобів позивача на сьогоднішній день у позивача є залишок невикористаних талонів у в кількості 283 шт по 10 л на бензин марки А-95 в загальній кількості 2 830 літрів на суму 98 530,68 гривень (дев`яносто вісім тисяч п`ятсот тридцять гривень 68 копійок), в кількості 222 шт по 10 л на бензин марки А-92 загальній кількості 2 220 літрів на 74 676,24 гривень (сімдесят чотири тисячі шістсот сімдесят шість гривень 24 копійки), по яких не отримано бензин на АЗС, що підтверджується інформаційною довідкою №1213 від 04.04.2019.

Як на правову підставу заявленого позову позивач послався на норми статей 11, 509, 611, 626 Цивільного кодексу України та положення статті 193 Господарського кодексу України, зазначаючи, що відповідач зобов`язаний виконати умови укладеного між сторонами Договору №001192-b від 23.02.2018 в частині відпуску бензину через систему автозаправних станцій відповідача в транспортні засоби позивача, які розташовані на території м. Дніпра.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є Договором купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами статей 651-654 Цивільного кодексу України визначені підстави, порядок, правові наслідки та форма зміни або розірвання договору.

Так, відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Так, пунктом 7.2.1. Договору визначено, що покупець має право достроково, в односторонньому порядку, розірвати даний договір у разі невиконання зобов`язань постачальником, повідомивши про це його у 10-ти денний строк.

Отже, умовами Договору сторони погодили можливість одностороннього розірвання договору за ініціативою покупця у разі невиконання зобов`язань постачальником.

Матеріалами справи підтверджується факт направлення 18.12.2018 на адресу відповідача повідомлення про дострокове розірвання Договору №001192-b від 23.02.2018 на підставі пункту 7.2.1. Договору, яке пов`язане з невиконанням його зобов`язань з боку ТОВ «Техойл НК».

Згідно частини 3 статті 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною 2 статті 653 Цивільного кодексу України визначено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Отже, направивши 18.12.2018 на адресу відповідача повідомлення про розірвання договору, позивач вчинив односторонній правочин про розірвання договору.

Таким чином, станом на дату звернення позивача із позовом у даній справі до суду, Договір №001192-b від 23.02.2018 було розірвано, а зобов`язання сторін за даним Договором, з огляду на зміст частини 2 статті 653 Цивільного кодексу України, припинилися.

Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, враховуючи, що Договір №001192-b від 23.02.2018 на даний час є розірваним, підстави для зобов`язання відповідача виконати його умови, та відповідно, для задоволення позовних вимог у даній справі, відсутні.

Доводи апеляційної скарги позивача про неврахування місцевим господарським судом умов пунктів 11.1., 11.2. Договору №001192-b від 23.02.2018, згідно яких Договір набирає чинності з дати з дати підписання його сторонами і діє до 31.12.2018, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов`язань, за вищевстановлених обставин справи, колегією суддів відхиляються, оскільки правовідносини за спірним договором припинилися у зв`язку із його розірванням за ініціативою покупця на підставі пункту 7.2.1. Договору, а не у зв`язку із закінченням строку його дії, встановленого пунктом 11.1. Договору.

З огляду на вищевикладені обставини, відсутні обумовлені законом підстави для задоволення заявлених у даній справі позовних вимог, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції з приводу цього є обґрунтованими.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Доводи апеляційної скарги позивача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 у справі №910/4536/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 у справі №910/4536/19 залишити без змін.

Матеріали справи №910/4536/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.10.2019.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка