ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2019 р. Справа№ 910/3805/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Майданевича А.Г.

Пашкіної С.А.

при секретарі: Добрицька В.С.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 року

у справі №910/3805/19 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 93 073,89 грн. заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст первісних позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості у розмірі 93 073, 89 грн., з яких: 55 938, 16 грн. - пеня, 27 812, 71 грн. - інфляційні втрати та 9 323, 02 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № ПВРЗ (ВМТП-18.581) від 14.08.2018 в частині оплати отриманого товару у визначені договором строки.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.06.2019р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" задоволені, стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" 55 938,16 грн. пені, 9 224,36 грн. 3% річних, 27 812,71 грн. інфляційних витрат, 1918,96 грн. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач виконав грошові зобов`язання щодо оплати поставленого товару за видатковими накладними № 1041 від 01.11.2018 та № 1042 від 02.11.2018 з порушенням строків встановлених п. 4.2. договору договором, а саме заборгованість за видатковими накладними № 1041 від 01.11.2018 на суму 596 756, 16 грн. та № 1042 від 02.11.2018 на суму 603 599, 04 грн. погасив 18.02.2019.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/3805/19 від 10.06.2019 року в частині стягнення пені та 3 % річних та в цій частині прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача 47 951,81 грн. пені та 7 991,97 грн. 3 % річних.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач у відповідності до умов пункту 4.2. Договору не надав суду доказів на підтвердження часу реєстрації податкових накладних, а судом при прийнятті рішення не враховано той факт, що згідно пункту 4.2. Договору покупець оплачує постачальнику кожну прийняту партію товару не пізніше 10 банківських днів з дати поставки, але не раніше реєстрації податкової накладної. Позивачем та судом першої інстанції невірно враховано в період прострочення день фактичної сплати боргу. Із урахуванням дат реєстрації податкових накладних та за вирахуванням днів фактичної сплати боргу кількість прострочених днів є іншою, а тому здійснений позивачем розрахунок є невірним. За розрахунком відповідача обґрунтованою є сума пені у розмірі 47 951,81 грн. та сума 3% річних у розмірі 7 991,97 грн.

До апеляційної скарги відповідачем доданий Витяг з Єдиного реєстру податкових накладних № 549076 на підтвердження дат реєстрації податкових накладних за спірними видатковими накладними. Відповідач зазначає, що даний доказ має велике значення для розгляду справи щодо розрахунків строків прострочення та просить долучити його до матеріалів справи з огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції суд не врахував умови пункту 4.2. Договору щодо факту реєстрації податкових накладних, на що посилався відповідач, а позивач, у свою чергу, у відповідності до частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, таких доказів суду не надав.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/3805/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча суддя; судді - Майданевич А.Г., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/3805/19 та роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не заявлено.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

14.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" (далі - постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (в особі філії Панютинський вагоноремонтний завод" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"), яке перейменоване на Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - покупець) укладено договір поставки № ПВРЗ (ВМТП-18.581)ю, умовами якого передбачено, що постачальник зобов`язується поставити і передати в обумовлені строки у власність покупцю певну продукцію, надалі товар, відповідно до специфікацій № 1 (Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов даного договору.

Найменування товару: профіль вагонної стійки ст.09Г2С або 09Г2Д (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.3. договору, кількість і асортимент товару передбачається у специфікації № 1, яка додається до даного договору (Додаток № 1).

За умовами п.п. 3.1. та 3.4. договору, покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною, вказаною у специфікації №1 (Додаток №1). Ціна цього договору становить 12 972 960, 00 грн., з урахуванням ПДВ 20% - 2 162 160, 00 грн.

Форма розрахунків: у безготівковій формі. Покупець оплачує постачальнику кожну прийняту партію товару не пізніше 10 банківських днів з дати поставки товару покупцю, але не раніше реєстрації податкової накладної, при умові своєчасного надання постачальником належним чином оформлених рахунку-фактури, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, податкової накладної, документів якості на поставлений товар. У документах, а саме: рахунку-фактурі, видатковій накладній, товарно-транспортній накладній, податковій накладній повинен бути код товару згідно УКТ ЗЕД (п. 4.1, 4.2 Договору).

Відповідно до п. 4.5 договору, у разі прострочення постачальником термінів поставки товару, термін оплати за даний товар збільшується за кожний календарний день прострочення поставки товару на 1 банківський день відповідно. Термін прострочення є різниця календарних днів між датою планового прибуття товару на умовах згідно п. 5.1.1 та датою фактичної поставки товару.

Згідно з п. 5.1.1, 5.1.3, 5.1.4 договору, постачальник здійснює поставку товару на умовах СРТ Україна, вул. Заводська, 5, смт. Панютине, м. Лозова, Харківська область (відповідно до ІНКОТЕРМС 2010). Товар поставляється транспортом постачальника за рахунок постачальника на склад покупця не пізніше 5 календарних днів з дня направлення повідомлення, передбаченого п. 5.1.2 договору. На постачальника покладається обов`язок щодо завантаження та всі ризики і витрати такого завантаження. Представник покупця при прийнятті товару зобов`язаний звірити відповідність кількості і асортименту товару, вказаному у накладній та видати представнику постачальника довіреність на отримання даної партії товару. Датою поставки товару вважається день підписання покупцем або його уповноваженим представником видаткової накладної, яка готується постачальником та надається разом з товаром покупцю.

Прийом товару здійснюється покупцем відповідно до Інструкції № П-6 від 15.06.1965 "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості" та Інструкції № П-7 від 25.04.1966 "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості" при наявності товарно-супровідних документів: товарно-транспортної накладної, податкової накладної, видаткової накладної на кожну партію товару та документів якості на поставлений товар (п. 5.2.1 Договору).

Підтвердженням одержання товару покупцем є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін (п. 5.2.5. Договору).

Пунктом 6.3.1 договору визначено обов`язок постачальника забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором.

В свою чергу, відповідно п. 6.1.1 договору, покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

Пунктом 7.3. договору передбачено, що покупець за даним договором несе наступну відповідальність: за несвоєчасну оплату покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми неоплаченої вартості товару.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018, а в частині розрахунків - до повного виконання (п. 10.1. Договору).

Специфікацією № 1, що є додатком № 1 до договору № ПВРЗ (ВМТП-18.581)ю від 14.08.2018, сторони погодили товар, що поставляється за договором, а саме: профіль вагонної стійки ст.09Г2С або 09Г2Д, код товару - 44110000-4 (конструкційні матеріали); ГОСТ, ДСТУ - 5267.0-90 7556:2014 8541:2015, у кількості - 455 т, загальна сума поставки: 12 972 960, 00 грн., з урахуванням ПДВ 20 %: 2 162 160, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 1 738 376, 64 грн., що підтверджується видатковими накладними № 848 від 23.08.2018 на суму 538 021, 44 грн., № 1041 від 01.11.2018 на суму 596 756, 16 грн., № 1042 від 02.11.2018 на суму 603 599, 04 грн., які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Проте, відповідач виконав грошові зобов`язання щодо оплати поставленого товару за видатковими накладними № 1041 від 01.11.2018 на суму 596 756, 16 грн. та № 1042 від 02.11.2018 на суму 603 599, 04 грн. з порушенням строків встановлених договором, а саме п. 4.2 договору, що підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою АТ "ОТП Банк" № 015-01-3/126 від 13.03.2019.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення умов Договору сплатив вартість поставленого товару з порушенням строків, у зв`язку з чим позивачем за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання нараховані пеня та 3% річних і інфляційні втрати.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які мають ознаки договору поставки, згідно якого в силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За правовою природою договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної сторони прав та обов`язків.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 1 738 376, 64 грн., що підтверджується видатковими накладними № 848 від 23.08.2018 на суму 538 021, 44 грн., № 1041 від 01.11.2018 на суму 596 756, 16 грн., № 1042 від 02.11.2018 на суму 603 599, 04 грн., які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

За змістом ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За змістом ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вище згадувалось, положеннями п. 4.2 Договору сторони погодили, що покупець оплачує постачальнику кожну прийняту партію товару не пізніше 10 банківських днів з дати поставки товару покупцю, але не раніше реєстрації податкової накладної, за умовами своєчасного надання постачальником належним чином оформлених рахунку-фактури, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, податкової накладної, документів якості на поставлений товар.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійсним оплату за видатковою накладною № 1041 від 01.11.2018 на суму 596 756,16 грн. - 18.02.2019; за видатковою накладною 1042 від 02.11.2018 на суму 603 599,04 грн. - 18.02.2019.

Як стверджує позивач, відповідач у порушення умов пункту 4.2. Договору у визначені строки оплату товару не здійснив, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Учасники господарських відносин в силу приписів ст. 216 ГК України несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (п. 1 ст. 218 ГК України).

Порушенням зобов`язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.1, 3 ст. 549 ЦК України ).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються на підставі ч. 6 ст. 231 ГК України у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

За умовами п. 7.3 Договору за несвоєчасну оплату покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми неоплаченої вартості товару.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач, подаючи до суду позов у даній справі, просив суд на підставі пункту 7.3. Договору та статті 625 Цивільного кодексу України стягнути з відповідача 55 938, 16 грн. - пені за періоди з 16.11.2018 по 18.02.2019 та з 17.11.2018 по 18.02.2019, 27 812, 71 грн. - інфляційні втрати за період грудень 2018 по лютий 2019 та 9 323, 02 грн. - 3 % річних за періоди з 16.11.2018 по 18.02.2019 та з 17.11.2018 по 18.02.2019.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, позивач, із доводами якого погодився суд першої інстанції, розрахунок пені та 3% річних здійснював з одинадцятого банківського дня з дати поставки товару (дати підписання видаткової накладної) та по дату оплати відповідачем видаткових накладних включно.

Однак, як наголошував відповідач у відзиві на позовну заяві та наразі наголошує в апеляційній скарзі, умовами пункту 4.2. Договору сторони погодили, зокрема, що «Покупець оплачує постачальнику кожну прийняту партію товару не пізніше 10 банківських днів з дати поставки товару покупцю, але не раніше реєстрації податкової накладної…».

За змістом пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Пунктом 8 вказаного Порядку визначено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.

Проаналізувавши зміст вказаних норм та пункту 4.2. Договору, колегія суддів дійшла висновку, що сторони, керуючись принципом свободи договору, визначили в останньому інший порядок (строк) оплати отриманого товару, ніж той, на який посилається позивач у позовній заяві та суд першої інстанції в оскарженому рішенні (з моменту підписання видаткових накладних). Сторони в договорі передбачили відкладальну обставину для оплати поставленого товару. У разі відсутності реєстрації відповідної податкової накладної протягом 10 банківських днів з дати поставки товару, відповідач має право оплатити поставлений товар включно до дня реєстрації позивачем податкової накладної.

Таким чином, умовами Договору сторони погодили, що оплата має бути здійснена протягом 10 банківських днів з дати поставки та не раніше дати реєстрації податкової накладної, тобто, якщо пройде 10 банківський строк з дати поставки, а податкова накладна не зареєстрована, то у покупця не настає обов`язку оплати товару, саме дата реєстрації податкової накладної і є кінцевим терміном оплати за отриманий товар, а наступний день є початком відліку для нарахування відповідачу штрафних санкцій.

Відтак, при розрахунку періоду прострочення оплат мають бути враховані дати реєстрації податкових накладних за спірними видатковими накладними.

На підставі наданих відповідачем суду апеляційної інстанції квитанцій про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, судом встановлено, що:

податкова накладна № 11 від 01.11.2018 (за видатковою накладною № 1041 від 01.11.2018) зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 29.11.2018;

податкова накладна № 12 від 02.11.2018 (за видатковою накладною № 1042 від 02.11.2018) зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 27.11.2018.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Відповідач, обґрунтовуючи неможливість подачі даних доказів до суду першої інстанції, зазначає, що судом першої інстанції факту реєстрації податкових накладних не було досліджено, тоді як позивачем такі докази до суду надані не були.

Враховуючи зазначені вище доводи апелянта, оскільки судом першої інстанції не досліджувалось обставин щодо факту реєстрації податкових накладних по спірним видатковим накладним, колегія суддів дійшла до висновку про прийняття до розгляду витягу з Єдиного реєстру податкових накладних № 553670.

Враховуючи факт реєстрації податкових накладних, прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого позивачем товару за видатковою накладною № 1041 виникло з 30.11.2018, а за видатковою накладною № 1042 - з 28.11.2018, а не з 16.11.2018 та 17.11.2018 як помилково вважав суд першої інстанції (без урахування дати реєстрації податкових накладних).

Крім цього, як позивачем, так і судом першої інстанції при здійсненні розрахунків безпідставно включено в період прострочення день фактичної сплати боргу - 18.02.2019.

З огляду на наведене та враховуючи дати реєстрації податкових накладних, апеляційний суд дійшов висновку, що для видаткової накладної № 1041 від 01.11.2018 прострочення складає 80 днів, а саме за період з 30.11.2018 (включно) по 17.02.2019 (включно), а за видатковою накладною № 1042 від 02.11.2018 - 82 днів, а саме за період з 28.11.2018 року(включно) по 17.02.2019 (включно).

Відтак, здійснивши власні розрахунки пені (з урахуванням п. 7.2 Договору) та 3% річних, нарахованих за видатковою накладною№ 1041 від 01.11.2018 за період з 30.11.2018 по 17.02.2019 та за видатковою накладною № 1042 від 02.11.2018 за період з 28.11.2018 року по 17.02.2019, апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 47 951,81 грн. пені та 7 991,97 грн. 3% річних, відповідно в іншій частині цих вимог слід відмовити.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з ним та вважає його вірним, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 27 812,71 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, судове рішення - частковій зміні з викладенням його резолютивної частині в новій редакції, а саме, щодо частково задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 47 951,81 грн. пені, 7 991,97 грн. 3% річних, 27 812,71 грн. інфляційних втрат.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 року у справі № 910/3805/19 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 року у справі № 910/3805/19 змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код - 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" (04111, м. Київ, вул. Черняховського, буд. 29, ідентифікаційний код - 41323412) 47 951,81 грн. пені, 7 991,97 грн. 3% річних, 27 812,71 грн. інфляційних втрат та 1 728,69 грн. судового збору.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сота Україна» (04111, м. Київ, вул. Черняховського, буд. 29, ідентифікаційний код 41323412) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) 2 881, 50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи № 910/3805/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді А.Г. Майданевич

С.А. Пашкіна