ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2019 р. Справа№ 911/634/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Тарасенко К.В.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО" та Фермерського господарства "Ніна"

на рішення Господарського суду Київської області від 11.07.2019

(повний текст складено - 22.07.2019)

у справі № 911/634/19 (суддя Сокуренко Л.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО"

до Фермерського господарства "Ніна"

про стягнення 1 134 848,11 грн.

за зустрічним позовом Фермерського господарства "Ніна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО"

про стягнення 339 816,11 грн. та зобов`язання вчинити дії

за участю представників:

від позивача: Тютюнник В.А.,

від відповідача: Мішакіна Л.О.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "НФМ АГРО" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до ФГ "Ніна" про стягнення 1 134 848,11 грн., а саме 871 472,74 грн. пені, 74 328,70 грн. 3% річних та 189 046,67 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 23.03.2018 по 25.02.2019 на встановлену у постанові Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 у справі № 911/212/18 заборгованість за договором № Н-043 Т-17 поставки сільськогосподарської техніки від 21.06.2017.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.05.2019 до спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічний позов ФГ "Ніна" до ТОВ "НФМ АГРО" про стягнення 339 816,11 грн. пені за затримку з передачею товару покупцеві відповідно до п. 7.1 договору та зобов`язання вчинити дії, а саме оформити та підписати акт приймання-передачі товару за договором поставки № Н-043 Т-17 від 21.06.2017.

Рішенням Господарського суду Київської області від 11.07.2019 первісні позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ФГ "Ніна" на користь ТОВ "НФМ АГРО" 213 782,45 грн. пені, 74 109,36 грн. 3 % річних, 189 046,67 грн. інфляційних втрат та 7 154,08 грн. судового збору, в іншій частині первісних позовних вимог відмовлено. Зустрічні позовні вимоги задоволено частково, зобов`язано ТОВ "НФМ АГРО" оформити та підписати акт приймання-передачі товару за договором поставки № Н-043 Т-17 від 21.06.2017 на користь ФГ "Ніна", стягнуто з ТОВ "НФМ АГРО" на користь ФГ "Ніна" 1 921,00 грн. судового збору, в іншій частині зустрічних позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи первісний позов, місцевий господарський суд виконав перерахунок нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат, а також обмежив період нарахування пені шестимісним строком з моменту, коли зобов`язання мало бути виконано, в межах розрахунку позивача визначивши період нарахування з 23.03.2018 по 16.06.2018. При цьому, судом відхилено твердження позивача за первісним позовом щодо наявності погодження між сторонами збільшення періоду нарахування пені понад 6 місяців з огляду на юридичну необґрунтованість останніх.

Частково задовольняючи зустрічний позов, місцевий господарський суд виходив з того, що вартість товару повністю оплачена позивачем за зустрічним позовом, у зв`язку із чим у останнього виникло право на отримання товару, яке має бути засвідчено відповідно до умов договору шляхом підписання акта прийому-передачі товару. При цьому, судом з посиланням на наявні у матеріалах справи копії листів встановлено, що позивачем за зустрічним позовом вчинялись всі необхідні дії, передбачені умовами договору та чинним законодавством України, але відповідачем за зустрічним позовом свої зобов`язання щодо підписання акту прийому-передачі товару не виконано.

Місцевий господарський суд відмовив в задоволенні в зустрічного позову в частині стягнення пені з підстав його необґрунтованості, зазначивши, що договором поставки передбачена відповідальність постачальника безпосередньо за порушення обов`язку з вчасної передачі товару, а не за порушення зобов`язання щодо підписання акта прийому-передачі.

Не погодившись з рішенням, ТОВ "НФМ АГРО" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції ч. 6 ст. 232 ГК України, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи, просить скасувати рішення в частині часткової відмови ТОВ "НФМ АГРО" у стягненні з ФГ "Ніна" пені у розмірі 657 690,29 грн. за договором поставки № Н-043 Т-17 від 21.06.2017, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог; скасувати повністю рішення за зустрічним позовом та ухвалити за зустрічним позовом нове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову.

За твердження ТОВ "НФМ АГРО", у договорі № Н-043 Т-17 від 21.06.2017 сторони встановили нарахування пені за весь час прострочення.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги в частині зустрічного позову ТОВ "НФМ АГРО" зазначило, що вчинило всі заходи, спрямовані на підписання документів з передання майна у власність ФГ "Ніна". ТОВ "НФМ АГРО" наполягає, що майно за договором № Н-043 Т-17 від 21.06.2017 покупцю не передавалось, а знаходиться у володінні ФГ "Ніна" за договором зберігання. За твердженням відповідача за зустрічним позовом, ФГ "Ніна" своїми діями фактично відмовилось прийняти належне виконання, оскільки не виконало вимогу повернути майно зі зберігання та прийняти у власність.

Не погодившись з рішенням, ФГ "Ніна" також звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення частково скасувати та прийняти нове рішення, яким первісні позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з ФГ "Ніна" на користь ТОВ "НФМ АГРО" 213 782,45 грн. пені, 74 109,36 грн. 3 % річних, та 7 154,08 грн. судового збору, в іншій частині первісних позовних вимог відмовити; зустрічні позовні вимоги задовольнити повністю.

За твердженням ФГ "Ніна", нарахування на суму боргу інфляційних втрат є безпідставним, оскільки розміри платежів, визначені в рахунках постачальника у гривнях вже враховували курс долара США до гривні на міжбанківському валютному ринку. ФГ "Ніна" також наполягає, що ТОВ "НФМ АГРО" не виконало зобов`язання щодо поставки товару на умовах договору № Н-043 Т-17 від 21.06.2017.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2019 за апеляційними скаргами ТОВ "НФМ АГРО" та ФГ "Ніна" на рішення Господарського суду Київської області від 11.07.2019 у справі № 911/634/19 відкрито апеляційне провадження, призначено апеляційні скарги до спільного розгляду на 01.10.2019.

06.09.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив, в якому ФГ "Ніна" просило відхилити апеляційну скаргу ТОВ "НФМ АГРО" та відмовити позивачу у задоволенні вимог апеляційної скарги у повному обсязі. За твердженням ФГ "Ніна", суд першої інстанції обґрунтовано здійснив власний перерахунок пені, обмеживши період нарахування встановленим законом шестимісячним строком. В частині задоволення зустрічного позову, на думку ФГ "Ніна", рішення ухвалене у відповідності до фактичних обставин справи.

17.09.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ФГ "Ніна", в якому ТОВ "НФМ АГРО" просило залишити апеляційну скаргу ФГ "Ніна" без задоволення. Посилаючись на преюдиціальне значення постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 у справі № 911/212/18, ТОВ "НФМ АГРО" наполягає на обґрунтованості нарахування на суму заборгованості інфляційних втрат. ТОВ "НФМ АГРО" також стверджує, що ним виконано всі заходи, спрямовані на підписання документів з передання майна у власність ФГ "Ніна", яке перебуває у останнього в володінні, редакція ж запропонованих продавцем до підписання документів стосовно передання майна відповідає актуальним умовам, що склалися. ТОВ "НФМ АГРО" наголошує на відсутності будь-яких правових підстав для стягнення з продавця пені, оскільки сільськогосподарська техніка знаходиться у фактичному володінні покупця.

23.09.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення ТОВ "НФМ АГРО" з урахуванням відзиву ФГ "Ніна", в яких наголошено, що період нарахування пені відповідає ч. 6 ст. 232 ГК України. Крім того, ТОВ "НФМ АГРО", пославшись на преюдиціальність рішення Господарського суду Київської області від 12.08.2019 у справі № 911/934/19, стверджує про припинення договору зберігання у зв`язку з переходом права власності на майно до зберігача від поклажодавця, що виключає необхідність складання акта приймання-передачі. Без клопотання про долучення нових доказів до пояснень додано копію рішення Господарського суду Київської області від 12.08.2019 у справі № 911/934/19.

27.09.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшла відповідь на відзив, поданий ТОВ "НФМ АГРО" на апеляційну скаргу ФГ "Ніна". У відповіді на відзив ФГ "Ніна" наполягає на незаконності нарахування інфляційних втрат на суму заборгованості, стверджуючи, що інфляційні втрати вже враховані у збільшенні ціни, вираженій у національній валюті, за рахунок збільшення курсу долара СЩА по відношенню до гривні, а постанова Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 у справі № 911/212/18 не може розцінюватись як преюдиціальна під час розгляду цієї справи. Крім того, ФГ "Ніна", пославшись на преюдиціальність рішення Господарського суду Київської області від 12.08.2019 у справі № 911/934/19, стверджує про встановлення факту невиконання ТОВ "НФМ АГРО" обов`язку щодо передачі сільськогосподарської техніки. Без клопотання про долучення нових доказів до відповіді на відзив додано роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Господарського суду Київської області від 12.08.2019 у справі № 911/934/19.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 17.10.2019.

16.10.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення позиції ФГ "Ніна" щодо акта приймання-передачі техніки до договору поставки № Н-043 Т-17 від 21.06.2017. Без клопотання про долучення нових доказів до пояснень додано листування сторін, копії недоформлених акта та накладної від 25.07.2019.

Представники сторін в судовому засіданні вимоги та доводи своїх апеляційних скарг підтримали, а апеляційну скаргу іншої сторони просили залишити без задоволення з огляду на її необґрунтованість.

Відповідно до вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасники справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Беручи до уваги встановлені ст. 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не приймає за докази у справі № 911/634/19 надані в суд апеляційної інстанції рішення Господарського суду Київської області від 12.08.2019 у справі № 911/934/19, листування сторін, копії недоформлених акта та накладної від 25.07.2019.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 20.06.2017 між ТОВ "НФМ Агро" (поклажодавець) та ФГ "Ніна" (зберігач) укладено договір зберігання № Н -015 ОП-17, згідно із п. 1.1 якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання вказане в специфікації майно, а саме: комбайн Case ІН 6140, новий; жниварку зернову Case ІН 3020, flex, 25ft, нову. Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 15.12.2017. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 9.1, 9.3 договору зберігання).

Згідно із п. 3.1.3 договору зберігання зберігач зобов`язаний нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна поклажодавця, переданого на зберігання зберігачеві, у відповідності з цим договором та чинним в Україні законодавством з моменту одержання майна від поклажодавця та до моменту його повернення поклажедавцеві.

На виконання договору зберігання 20.06.2017 сторонами підписано акт приймання-передачі на відповідальне зберігання жниварки зернової Case ІН 3020, flex, 25ft, нової, а 07.07.2017 сторонами підписано акт приймання-передачі на відповідальне зберігання комбайну Case ІН 6140, нового.

Таким чином, сільськогосподарську техніку ТОВ "НФМ Агро" було передано ФГ "Ніна" на відповідальне зберігання до моменту його повернення поклажедавцеві за договором зберігання № Н-015 ОП-17 від 20.06.2017.

Місцевим господарським судом також встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21.06.2017 між ТОВ "НФМ Агро" (постачальник) та ФГ "Ніна" (покупець) укладено договір № Н-043 Т-17 поставки сільськогосподарської техніки (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця сільськогосподарську техніку (далі по тексту - товар) згідно з умовами оплати, які викладені в п. 2.3 та Графіку внесення платежів, зазначеному в Додатку № 2.

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру правовідносин.

Найменування товару, його кількість, базова ціна товару в гривнях та її еквівалент в іноземній валюті, строк передачі товару покупцю та базис поставки, визначені в Додатку № 1, Графік внесення платежів. Визначені в Додатку № 2, які є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2 Договору). Характеристика на товар вказана в Додатку № 3 та Додатку № 4 до цього Договору (п. 1.5 Договору).

Предметом договору згідно з Додатком № 1 до договору є новий комбайн Case ІН 6140, в комплекті з новою жниваркою зерновою Case ІН 3020, flex, 25ft, які постачальник зобов`язався передати покупцю протягом 5 робочих днів при умові надходження 100% від вартості за товар на розрахунковий рахунок постачальника, базис поставки EXW (м. Верем`я, Обухівський р-н, Київська обл.).

Згідно із п. 2.2 Договору на момент підписання цього Договору вартість товару становить 6 254 387,50 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 1 042 397,92 грн. Грошовий еквівалент в іноземній валюті становить 238 169,39 доларів США. Сторони домовились, що розміри курсу продажу долара США на УМВБ, які застосовуються при визначенні грошового еквіваленту за цим Договором, визначаються на підставі даних, оприлюднених на Українському фінансовому сервері (http:/minfin.com.ua).

У п. 2.3 Договору сторони встановили, що протягом терміну дії Договору. грошові зобов`язання покупця існують і підлягають сплаті в гривнях згідно із Графіком внесення платежів, зазначеному в Додатку № 2, що є невід`ємною частиною даного Договору. П. 2.3.1 - 2.3.3 сторони погодили оплату: Перший платіж 25,47% - до 06.07.2017; Другий платіж 35,69% - до 24.07.2017; Третій платіж 38,84% - до 15.12.2017.

Згідно із п. 2.4 Договору покупець здійснює оплату за цим Договором на підставі рахунків постачальника, які ним виписані з урахуванням вищенаведених умов (п. 2.3.1 - 2.3.3) в національній валюті України - гривні. Сторони даного Договору домовилися, що сума другого та третього платежу відповідно до п.п. 2.3.2 - 2.3.3 підлягає індексації (коригуванню) на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення курсу на момент закриття торгів, колонка продажу (Ask) долару США на міжбанківському валютному ринку в день, що передує дню платежу, на курс на момент закриття торгів, колонка продажу (Ask) долару США на міжбанківському валютному ринку в день, який передує дню підписання цього ЖДоговору, що становить 26,0450 гривень за один долар США. Сторони погодили визначати курс на момент закриття торгів колонка продажу (Ask) долару США на міжбанківському валютному ринку на підставі даних порталу "Мінфін" (http:/minfin.com.ua).

В той же час, у п. 2.5 Договору сторони погодили, що зміни ціни Договору, згідно з Додатком № 1 та Додатком № 2, на підставі вимог п. 2 підлягають узгодженню шляхом підписання додаткової угоди.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

За умовами п. 7.2 Договору, у випадку прострочення терміну оплати, встановленого умовами цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення з моменту виникнення заборгованості за весь строк прострочення платежів та суму боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 15.12.2017 листом за вих. № 164 постачальником направлено на адресу покупця рахунок № СФ-51489 від 15.12.2017 на сплату покупцем кінцевої суми вартості товару за Договором поставки № Н-043 Т-17 від 21.06.2017, який не був оплачений у обумовлений Договором строк - до 15.12.2017.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання щодо оплати товару у строки передбачені Договором, постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 у справі № 911/212/18 було стягнуто з ФГ "Ніна" на користь ТОВ "НФМ Агро" основний борг за Договором поставки № Н-043 Т-17 від 21.06.2017 на суму 2 668 625,01 грн., пеню на суму 221 020,64 грн., 3 % річних на суму 21 275,89 грн., інфляційні втрати на суму 64 407,26 грн. за період з 16.12.2017 по 22.03.2018.

Встановлена постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 у справі № 911/212/18 сума основного боргу за Договором поставки № Н-043 Т-17 від 21.06.2017 була перерахована ФГ "Ніна" на користь ТОВ "НФМ Агро" за платіжними дорученнями № 15 від 22.02.2019 на суму 1 000 000,00 грн. та № 16 від 25.02.2019 на суму 1 668 625,01 грн., копії яких містяться у матеріалах справи.

Таким чином покупцем було повністю виконане зобов`язання по оплаті товару за Договором поставки № Н-043 Т-17 від 21.06.2017 лише 25.02.2019.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання щодо оплати товару у строки передбачені Договором ТОВ "НФМ АГРО" донараховано 871 472,74 грн. пені, 74 328,70 грн. 3% річних та 189 046,67 грн. інфляційних втрат за період з 23.03.2018 по 25.02.2019 на встановлену у постанові Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 у справі № 911/212/18 заборгованість.

За змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Сама по собі наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору

Перевіривши наданий ТОВ "НФМ Агро" розрахунок первісних позовних вимог, колегія суддів вважає його обґрунтованим в частині стягнення 868 840,67 грн. пені, 74 109,36 грн. 3% річних та 189 046,67 втрат від інфляції за період з 23.03.2018 по 24.02.2019 (включно).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, який наданий позивачем за первісним позовом містить помилки, оскільки в розрахунок включено дні фактичних оплат.

Разом із тим, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (п. 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

При цьому, місцевий господарський суд мотивовано відхилив заперечення відповідача за первісним позовом щодо безпідставності нарахування інфляційних втрат на суму заборгованості у зв`язку із прямою забороною законом застосування індексації внаслідок знецінення до простроченого грошового зобов`язання визначеного в іноземній валюті.

Дійсно, за змістом ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Тобто, норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного суду у складі суддів судової палати у цивільних справах від 27.01.2016 у справі № 6-771цс15.

Однак у даній справі сторонами Договору погоджено вартість товару в гривнях, заборгованість за договором встановлена постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 у справі № 911/212/18 у гривнях, додаткових угод щодо зміни ціни Договору (коригування) сторони не надали, тому суд вважає за можливе нарахування на прострочену заборгованість інфляційних втрат.

Колегія також суддів враховує, що відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 2.5 постанови № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" пленум Вищого господарського суду України роз`яснив, що до пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис ч. 6 ст. 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Проте із змісту п. 7.2 Договору вбачається, що сторони погодили не лише сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання, а й термін сплати пені: з моменту виникнення заборгованості за весь строк прострочення платежів.

У постанові від 21.06.2017 у справі № 910/2031/16/3-432гс17 Верховним Судом України висловлена правова позиція, що якщо сторони у договорі поставки врегулювали відносини щодо розміру й терміну сплати пені за несвоєчасну оплату поставленого товару, то висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення пені за період прострочення грошового зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, є необґрунтованим і помилковим.

Колегія суддів враховує, що у відзиві на позовну заяву ФГ "Ніна" заявляло клопотання про зменшення розміру неустойки відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, вмотивоване існуванням спору та погашенням заборгованості одразу ж після отримання остаточного рішення суду, відсутністю збитків у ТОВ "НФМ Агро".

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17 зазначено, що за змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17 зазначено, що зменшення суми пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Колегія суддів враховує, що після виконання покупцем своїх зобов`язань з оплати придбаного товару передбачена п. 7.2 Договору неустойка втратила свою стимулюючу функцію та стає додатковим прибутком постачальника. Після отримання остаточного судового рішення сума безспірної заборгованості була негайно сплачена ФГ "Ніна". Крім того, загальна сума вже стягнутої та заявленої до стягнення пені становить більш ніж 40% від суми простроченої, але вже сплаченої заборгованості, що не можна визнати співмірним наслідком порушення. При тому, що жодних збитків постачальнику не спричинено, адже відповідачем за зустрічним позовом частково прострочено виконання зобов`язання щодо попередньої оплати, а зустрічне зобов`язання на час спору ще не виконане.

За встановлених обставин суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України зменшує розмір пені до 43 442,03 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що оцінка сторонами спору обставин виконання ними своїх зобов`язань не враховує правову природу укладених між ними договорів. Зокрема сторонами визнається та матеріалами справи підтверджується, що сільськогосподарська техніка перебуває у володінні ФГ "Ніна" на підставі договору зберігання № Н-015 ОП-17 від 20.06.2017, який передбачає повернення переданого на зберігання майна поклажодавцеві - ТОВ "НФМ Агро". Збіг в одній особі зберігача за договором зберігання № Н-015 ОП-17 від 20.06.2017 та покупця за Договором № Н-043 Т-17 від 21.06.2017 не припиняє зобов`язання постачальника передати визначений Договором товар покупцеві. Судження ТОВ "НФМ АГРО" про поєднання в одній особі поклажодавця та покупця є хибними, оскільки матеріалами справи не підтверджуються заміна сторони у зобов`язаннях з підстав, визначених ст. 512 ЦК України.

Відповідно до ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Передбачений ст. 949 ЦК України обов`язок зберігача повернути річ кореспондується з встановленим ст. 948 ЦК України обов`язок поклажодавця забрати річ після закінчення строку зберігання.

Погоджене сторонами право користування річчю, переданою на зберігання, відповідно до ст. 944 ЦК України, не є свідченням поєднання зберігача та поклажодавця в одній особі.

Стаття 662 ЦК України встановлює обов`язок продавця передати товар визначений договором купівлі-продажу покупцеві. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно із ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Частина 4 ст. 265 ГК України передбачає право сторін для визначення умов договорів поставки використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Погоджений сторонами Договору базис поставки товару EXW "франко-завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб. Продавець зобов`язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором. Продавець зобов`язаний дати покупцю достатнє повідомлення щодо часу і місця, коли і де товар буде наданий у розпорядження останнього. Продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для надання товару в розпорядження покупця.

За змістом п. 3.1, 3.2 Договору ТОВ "НМФ Агро" зобов`язаний повідомити (в будь-якій формі) покупця про дату отримання товару, передати товар покупцеві в термін, який вказано в Додатку № 1, та в місці, визначеному в графі "базис поставки" цього Договору.

Згідно з Додатком № 1 до Договору постачальник зобов`язався передати покупцю товар протягом 5 робочих днів при умові надходження 100% від вартості за товар на розрахунковий рахунок постачальника, базис поставки EXW (м. Верем`я, Обухівський р-н, Київська обл.).

Приймання товару по кількості та якості відбувається у передбаченому у п. 4.1 - 4.4 порядку. Так, приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем в день його отримання від постачальника, покупець зобов`язаний перевірити комплектність, цілісність тари, пломб на ній (при їх наявності), а також відсутність ознак пошкодження товару і у випадку їх виявлення негайно, до закінчення приймання, письмово заявити постачальнику. При відсутності такої заяви товар вважається прийнятим покупцем. При передачі товару обов`язково складається акт приймання-передачі, в якому вказується стан товару на момент передачі.

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент зарахування 100% вартості товару на поточний рахунок постачальника та підписання акта приймання-передачі (п. 8.2 договору).

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо обов`язковості підписання сторонами Договору акта приймання-передачі. Проте, місцевий господарський суд, частково задовольняючи зустрічний позов, не врахував, що складанням та підписанням акта засвідчується певна товарна операція, а саме факт передачі постачальником товару покупцеві відповідно до умов Договору, акт складається та підписується в момент передачі Товару. Тому без вчинення власне дій з приймання та передачі товару від постачальника покупцю відповідно до обумовлених умов Договору, підписання акта є неправомірним, а позовна вимога за зустрічним позовом в цій частині не підлягає задоволенню.

Матеріали справи не містять доказів передачі придбаного за Договором поставки № Н-043 Т-17 від 21.06.2017 товару від постачальника покупцю. Не надано також суду доказів належного виконання постачальником свого обов`язку передати товар в розпорядження покупцю в обумовлений Договором строк та місці.

Так, відповідач за зустрічним позовом стверджує, що після отримання 100% вартості товару за Договором поставки сільськогосподарської техніки № Н-043Т-17 від 21.06.2017 ТОВ "НФМ-Агро" здійснювало неодноразові спроби з підписання документів по передачі майна у власність, в тому числі з виїздом на місце ФГ "Ніна" з представником ТПП, для фіксування стану техніки, яка приймається зі зберігання, а потім передається у власність. Зокрема 04.03.2019 ТОВ "НФМ-Агро" надіслало на адресу ФГ "Ніна" лист вих. № 005, в якому просило ФГ "Ніна" виконати обов`язок з прийняття товару, в цьому ж листі були надані на підписання ФГ "Ніна" документи з повернення сільськогосподарської техніки зі зберігання за договором зберігання та документи з передачі техніки у власність за Договором поставки (непідписані з боку ТОВ "НФМ-Агро"). Відповідач за зустрічним позовом також стверджує, що 05.03.2019 уповноважені представники ТОВ "НФМ-Агро" разом з експертом Дніпровської торгово-промислової палати Більговським В.В. з`явились за місцезнаходженням ФГ "Ніна" для безпосереднього огляду сільськогосподарської техніки при прийманні її зі зберігання та для фіксування стану техніки, що передається покупцю у власність за Договором поставки, а також для передачі погашених свідоцтв про реєстрацію техніки покупцю (про дату візиту та її мету ТОВ "НФМ-Агро" заздалегідь повідомило ФГ "Ніна" листом № 01-03/2019 від 01.03.2019). Однак, за твердженням відповідача за зустрічним позовом, 05.03.2019 представникам ТОВ "НФМ-Агро" та експерту ТПП доступу до сільськогосподарської техніки керівництвом ФГ "Ніна" надано не було, документи щодо повернення зі зберігання та передачі у власність також не були підписані з боку ФГ "Ніна". 15.03.2019 та 29.03.2019 ТОВ "НФМ-Агро" повторно зверталось до ФГ "Ніна" з вимогою повернути майно зі зберігання та прийняття його у власність.

Оцінивши доводи ТОВ "НФМ-Агро", колегія суддів дійшла висновку, що вони не підтверджують належне виконання постачальником зобов`язань перед покупцем з передачі товару. Так, непідписані з боку ТОВ "НФМ-Агро" додані до листа від 04.03.2019 вих. № 005 додаткова угода та акт свідчать про намір постачальника в односторонньому порядку змінити умови Договору № Н-043 Т-17 від 21.06.2017. Інші доводи стосуються виконання сторонами договору зберігання, що виходить за межі позовних вимог у даній справі.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів відхиляє як непідтверджені належними доказами доводи ТОВ "НФМ-Агро", що ним вчинені всі заходи, спрямовані на підписання документів з передання майна у власність ФГ "Ніна".

У зв`язку із порушенням постачальником зобов`язання з передачі покупцю товару настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до п. 7.1 договору, постачальник несе відповідальність за затримку з передачею товару покупцеві, сплачуючи пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непереданого товару за кожен день затримки.

Перевіривши наданий позивачем за зустрічним позовом розрахунок пені за період з 05.03.2019 по 26.04.2019 колегія суддів вважає його обґрунтованим у сумі 339 816,11 грн.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених первісних та зустрічних позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам.

В той же час допущена судом першої інстанції при розгляді справи помилка у визначенні обґрунтованого розміру первісних позовних вимог та оцінці підставності зустрічних позовних вимог, є підставою для зміни рішення Господарського суду Київської області від 11.07.2019 у справі № 911/634/19.

Понесені сторонами судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України, підлягають відшкодуванню пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО" та Фермерського господарства "Ніна" на рішення Господарського суду Київської області від 11.07.2019 у справі № 911/634/19 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 11.07.2019 у справі № 911/634/19 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

"1. Первісні позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Ніна" (місцезнаходження: 08742, Київська обл., Обухівський р-н, с. Жуківці, вул. Київська, 2; код 20573873) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО" (місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Зіни Бєлої, буд. 156, кв. 8, кім. 5; код 39206071) 43 442,03 грн. пені, 74 109,36 грн. 3 % річних, 189 046,67 грн. інфляційних втрат та 16 979,90 грн. судового збору.

3. В іншій частині первісних позовних вимог відмовити.

4. Зустрічні позовні вимоги задовольнити частково.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО" (місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Зіни Бєлої, буд. 156, кв. 8, кім. 5; код 39206071) на користь Фермерського господарства "Ніна" (місцезнаходження: 08742, Київська обл., Обухівський р-н, с. Жуківці, вул. Київська, 2; код 20573873) 339 816,11 грн. пені та 5 090,24 грн. судового збору.

6. В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовити."

3. Стягнути з Фермерського господарства "Ніна" (місцезнаходження: 08742, Київська обл., Обухівський р-н, с. Жуківці, вул. Київська, 2; код 20573873) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО" (місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Зіни Бєлої, буд. 156, кв. 8, кім. 5; код 39206071) 17 620,30 грн. судових витрат за подання апеляційної скарги.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО" (місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Зіни Бєлої, буд. 156, кв. 8, кім. 5; код 39206071) на користь Фермерського господарства "Ніна" (місцезнаходження: 08742, Київська обл., Обухівський р-н, с. Жуківці, вул. Київська, 2; код 20573873) 7 645,86 грн. судових витрат за подання апеляційної скарги.

5. Матеріали справи № 911/634/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді М.Г. Чорногуз

К.В. Тарасенко