ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 року м.Дніпро Справа № 908/744/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),

суддів: Іванова О.Г., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Ревкова Г.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" на рішеннягосподарського суду Запорізької області від 30.07.2019 року (суддя Корсун В.Л., повне рішення складено 09.08.2019 року) у справі № 908/744/19

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Запорізький хлібокомбінат № 1", 07300, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, проспект Івана Мазепи, 8

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл", 69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кімната 207

про стягнення 585 860,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з додатковою відповідальністю "Запорізький хлібокомбінат № 1" з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл»" про стягнення 585 860,63 грн. з яких: 565 284,26 грн. - основний борг, 13 834,69 грн. - пеня, 1 152,83 грн. - 3 % річних, 5 588,85 грн. інфляційні втрати. Одночасно просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу та витрати зі сплати судового збору.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 07/2018 від 01.03.2018 року в частині сплати за отриманий товар в розмірі 585 860,63 грн.

Рішенням господарського суду позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл»" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Запорізький хлібокомбінат № 1" - 520 964 грн. 63 коп. основного боргу, 8 765 грн. 99 коп. пені, 730 грн. 51 коп. 3 % річних, 637 грн. 57 коп. індексу інфляції, 7 966 грн. 48 коп. судового збору. Закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл»" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Запорізький хлібокомбінат № 1" 44 319,63 грн. основного боргу через відсутність предмету спору. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд послався на невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати повної вартості товару у визначений договором строк в сумі 520964,63 грн.

Суд прийшов до висновку, що є правомірним нарахування позивачем пені та 3 % річних з наступного дня після того, як зобов`язання мало бути виконано боржником. Перевіривши розрахунки позивача по сумі пені і 3% річних, суд прийшов до висновку, що пеня підлягає стягненню в сумі 8 765,99 грн., а 3% річних в сумі 730,51 грн. В іншій частині вимоги про стягнення пені і 3% річних є безпідставними. Також судом визнається правомірним нарахування позивачем відповідачу 637,57 грн. індексу інфляції за період з січня по лютий 2019 року, в іншій частині вимоги про стягнення індексу інфляції судом визнаються необґрунтованими та безпідставними.

Додатковим рішенням від 12.08.2019р. суд частково задовольнив позовні вимоги в частині витрат позивача на професійну правничу допомогу та стягнув на користь позивача 5 834, 20 грн. В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Суд вважає доказаним факт надання позивачу професійної правничої допомоги, але на меншу суму, ніж заявлено позивачем.

Не погодившись з рішенням суду ТОВ "Український Рітейл" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- господарський суд не встановив та не надав належної оцінки відсутності у видаткових накладних таких обов`язкових реквізитів як посади осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій і правильність її оформлення, а також інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції та не перевірив повноваження осіб на отримання товарно-матеріальних цінностей;

- у наданих позивачем видаткових накладних у графі «Отримав» міститься підпис та печатка ТОВ «Український Рітейл», проте не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис, а тому неможливо встановити хто саме їх підписав і не можливо встановити їх повноваження.

- судом не враховані норми законодавства України в частині врахування складності справи, реальності адвокатських затрат, розумності розміру гонорару, що свідчить про те, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 25 000 грн. є не співрозмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом послуг у суді першої інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг, реальністю таких затрат, їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача та документально не підтверджені, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Просить апеляційний суд вказане рішення скасувати, ухвалити нове рішення та відмовити в задоволенні позову; скасувати додаткове рішення суду від 12.08.2019 та відмовити Товариству з додатковою відповідальністю "Запорізький хлібокомбінат № 1" у задоволенні стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ТОВ "Запорізький хлібокомбінат № 1" просить апеляційний суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що рішення суду є обґрунтованим, винесеним на підставі правильного та повного дослідження доказів і встановлення обставин у справі, з додержанням норм процесуального та матеріального права. Посилаючись на висновки Верховного Суду при розгляді іншої справи, вважає, що неістотні недоліки в первинних документах, що містять відомості про господарську операцію, зокрема відсутність зазначення посади і прізвища особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, за наявності підпису матеріально-відповідальної особи, завіреною печаткою покупця, а також за наявності на первинних документах відомостей про дату складання документа, назви підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо, не є підставою для визнання господарської операції такою, що не відбулась, за умови, що достовірність здійснення господарських операцій за такими первинними документами підтверджена іншими належними доказами у справі. Вважає, що позивач надав суду всі належні та допустимі докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу при підготовці позовної заяви, документів до неї та при розгляді справи в суді першої інстанції.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Дарміна М.О. від 09.09.2019 року відкрите апеляційне провадження у справі № 908/744/19. Розгляд справи призначено у судовому засіданні.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 01.03.2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Запорізький хлібокомбінат № 1» (постачальник) та ТОВ «Український Рітейл» (покупець) укладено договір поставки № 07/2018 з Протоколом розбіжностей від 01.03.2018 року.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2 договору Постачальник зобов`язався поставляти, а Покупець приймати та оплачувати товар, далі «Товар», на умовах даного договору. Найменування, асортимент та ціна товару, який поставляється зазначається в Додатку № 1 «Специфікація», яке є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно п. 2.1 Договору, товар поставляється постачальником окремими партіями згідно із замовленнями на поставку. Постачальник зобов`язується приймати від покупця замовлення на поставку товару та здійснювати поставку товару за адресами, у кількості та на дату, що зазначені в замовленні, своїми транспортними засобами та за власний рахунок. У випадку підписання сторонами додатку № 5 "Графік поставок", графік поставок та строки поставки визначаються згідно підписаного додатку № 5. Покупець має право зробити замовлення поза графіком і дане замовлення буде мати обов`язкову силу для постачальника при направленні замовлення постачальнику не менш ніж за 12 годин до моменту поставки.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що замовлення передаються покупцем електронним зв`язком.

Пунктом 2.6 Договору встановлено, що зобов`язання з поставки вважаються виконаними з моменту передачі товару та повного пакету належним чином оформлених товаросупровідних документів покупцю згідно з умовами даного договору та діючого законодавства України. Замовлення вважається виконаним, а постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання з поставки, якщо він здійснив поставку товарів:

- у погоджені з покупцем день та час;

- в асортименті та кількості, згідно замовлення;

- за цінами, затвердженими сторонами у специфікації;

- з повним пакетом правильно заповненої супровідної документації;

- у повній відповідності до діючого законодавства України та умов договору.

Відповідно до п. 3.7 Договору, разом із товаром постачальник зобов`язаний надати наступні товаросупровідні документи:

- товарно-транспортну накладну;

- видаткову накладну;

- посвідчення якості товару;

- інші документи на товар, надання яких передбачено законодавством України.

Вимоги щодо оплати товару зазначаються в додатку № 6 до даного договору (п. 6.6 Договору).

Згідно з п. 3 додатку № 6 до Договору оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дня поставки товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Пунктом 11.1 договору встановлено, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.01.2019. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії даного договору жодна зі сторін в письмовій формі не заявить про його розірвання, договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.

Крім того, сторонами договору підписано, зокрема, Специфікацію, яка діє з 01.03.2018 року та, відповідно, Специфікацію, яка діє з 10.04.2018 року, які є Додатком № 1 до договору та якими визначено найменування, кількість, ціну товару тощо.

На виконання умов Договору за період з 09.11.18 по 25.01.19 включно було поставлено ТОВ Український Рітейл товар на загальну суму 589 778,64 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними: від 09.11.18 № ХК1А0006253 на суму 39 805,62 грн., від 16.11.18 № ХК1А0006377 на суму 19 687,23 грн.,від 14.12.18 № ХК1А0006891 на суму 61 740,03 грн., від 18.12.18 № ХК1А0006963 на суму 78 255,12 грн., від 04.01.19 № ХК1А0000061 на суму 5 308,92 грн., від 04.01.19 № ХК1А0000060 на суму 30 574,71 грн., від 11.01.19 № ХК1А0000149 на суму 39 342,00 грн., від 11.01.19 № ХК1А0000150 на суму 5 230,32 грн., від 18.01.19 № ХК1А0000268 на суму 30 967,44 грн., від 18.01.19 № ХК1А0000269 на суму 32 505,36 грн., від 25.01.19 № ХК1А0000389 на суму 40 599,96 грн., від 25.01.19 № ХК1А0000390 на суму 13 067,88 грн., від 01.02.19 № ХК1А0000518 на суму 18 522,72 грн., від 01.02.19 № ХК1А0000517 на суму 43 845,21 грн., від 08.02.19 № ХК1А0000640 на суму 56 383,38 грн., від 15.02.19 № ХК1А0000761 на суму 14 878,08 грн., від 15.02.19 № ХК1А0000760 на суму 59 064,66 грн. та відповідними товарно-транспортними накладними за зазначений період (а.с.50 61, 105 121).

Згідно уточненої позовної заяви станом на 09.04.2019р. борг за видатковою накладною від 09.11.2018р. № ХК1А0000149 на суму 39 342,00 грн. складає 15 311,24 грн.

Відповідачем на адресу позивача були направлені дві заяви-повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог за вих. № 654 від 22.03.2019 року та за вих. № 653 від 22.03.2019 року. За змістом вказаних заяв (повідомлень) ТОВ «Український рітейл» станом на 21.03.2019 року визнає наявність заборгованості перед ТОВ «Запорізький хлібокомбінат № 1» в сумі 565 284,26 грн. за договором поставки від 01.03.2018 року № 07/2018. Посилаючись на положення ст. 601 ЦК України, а також на те, що позивач станом на 21.03.2019 року є боржником перед ТОВ «Український Рітейл» за договором на надання послуг/або договором поставки в сумі 7 682,18 грн. (заява за вих. № 654) та в сумі 36 637,45 грн. (заява за вих. № 653) відповідно, відповідачем здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 7 682,18 грн. (заява за вих. № 654) та на суму 36 637,45 грн. (заява за вих. № 653) відповідно (а.с.99-100).

Позивач визнав наявність даної заборгованості в судовому засіданні.

Таким чином заборгованість складає 520 964,63 грн. і відповідачем сплачена не була, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Крім основної заборгованості позивач просив стягнути з відповідача 565 284,26 грн. - основний борг, 13 834,69 грн. - пеня, 1 152,83 грн. - 3 % річних, 5 588,85 грн. інфляційні втрати.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який построчив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У даному випадку позивачем доведено факт наявності заборгованості відповідача за договором поставки № 07/2018 від 01.03.2017р.

Доказів оплати поставленого товару ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду справи відповідачем не надано.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає висновок господарського суду про задоволення позову в частині стягнення основного боргу в сумі 520 964,63 грн. грн. законним та обґрунтованим.

Позивачем було нараховано 13 834,69 грн. - пеня, 1 152,83 грн. - 3 % річних, 5 588,85 грн. інфляційні втрати.

Господарським судом було перераховано 3% річних за період з 09.01.2019р. по 09.04.2019р. за кожною окремою видатковою накладною та встановлено, що позивачем розрахунок здійснено неправильно, внаслідок чого позов в цій частині обґрунтовано задоволено частково, в сумі 730,51 грн.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, в якому зазначено, що при застосуванні індексу інфляції потрібно мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому умовно необхідно вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з врахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Господарським судом правильно встановлено, що при розрахунку інфляційних втрат позивач включив до періоду розрахунку січень-лютий 2019.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, врахувавши дату початку порушення грошового зобов`язання за кожною окремо накладною у спірний період та суму боргу, що існувала у спірний період на останній день місяця, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат частково, в сумі 637,57 грн.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Господарським судом було перераховано суму пені, внаслідок чого позов в цій частині було задоволено частково, в сумі 8765,99грн.

Колегія суддів, перевіривши здійснений господарським судом перерахунок, визнає його арифметично вірним та таким, що виконаний у відповідності до дійсної суми заборгованості та періодам заборгованості, з урахуванням вірно визначених дат прострочення виконання зобов`язання, а тому вважає правильним висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 8765,99грн.

З огляду на викладене підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відсутні.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що у видаткових накладних не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис та про неможливість, у зв`язку з цим, встановити повноваження цієї особи є безпідставними, виходячи з наступного.

Частинами 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів документа аналогічний п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.5 вказаного Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

При цьому абзацом 9 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для не визнання господарської операції за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо.

В матеріалах справи наявні копії видаткових накладних, які містять назву підприємств постачальника і покупця, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, номер договору, на виконання якого здійснена поставка, адресу доставки, прізвище особи, яка приймала товар, підпис уповноважених осіб сторін, засвідчені відтиском печатки товариств.

У даному випадку за спірними видатковими накладними скаржником прийнято товар без заперечень. Докази заволодіння печаткою відповідача третіми особами або в будь-який інший спосіб втрати печатки відповідачем також не представлені.

Що стосується понесених витрат на одержання професійної правничої допомоги.

З огляду на п. 1 ч.3 ст. 123 ГПК витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 1, 2 ст. 126 ГПК України, встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За вимогами ч. ч. 3, 4 ст.126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно умов договору про надання правової допомоги № 1-АП від 11.09.2017 року, укладеного між адвокатським об`єднанням «Калниш, Носова і партнери» та ТОВ «Запорізький хлібокомбінат № 1» «Клієнт», відповідно до п.1.1. якого адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати всіма законними методами та способами юридичну (правову) допомогу Клієнт в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с.30-34).

Крім того, долучено заяву № 25/07-1 від 25.07.2019 року представника позивача адвоката Носової П.І. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9 500 грн., копію додатку № 22/07-1 від 22.07.2019 року до договору про надання правової допомоги від 11.09.2019 року про участь у справі у цій справі, копію платіжного доручення №5098 від 23.07.2019 року про перерахування позивачем адвокатському об`єднанню 9 500 грн. (156-158).

Відповідно до п.3.1.4 договору, Клієнт зобов`язується оплачувати витрати, необхідні для виконання його доручень.

Відповідно до п.1.3.5 договору Клієнт зобов`язується в порядку, розмірі і на умовах, визначених даним договором, додатковихугод оплатити адвокатському об`єднанню вартість наданих юридичних послуг

Відповідно до п.4.1 договору, юридичні послуги, що надаються адвокатським об`єднанням, Клієнт оплачує в гривнях, шляхом щомісячного переказу суми, що дорівнює 18 550 грн. без ПДВ.

Відповідно до п.4.5. договору за заявою клієнта сторони вправі узгодити вартість окремої судової справи з метою включення витрат на адвокатські послуги до суми позовних вимог.

Відповідно до п.4.7 договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної сторони. В акті вказуються обсяг наданої адвокатським об`єднанням юридичної допомоги, її вартість. Акт надається Клієнту не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу, позивачем були надані належним чином засвідчені копії: договору про надання правової допомоги від 11.09.17 № 1-АП, Додатку № 22/07-1 від 22.07.19 до договору про надання правової допомоги від 11.09.17 № 1-АП, Додаткову угоду № 1 до Додатку № 22/07-1 від 22.07.19 до договору про надання правової допомоги від 11.09.17 № 1-АП, платіжного доручення від 23.07.19 № 5098 на суму 9 500,00 грн.

Проаналізувавши надані докази в підтвердження факту понесення витрат на оплату послуг адвоката, суд першої інстанції з врахуванням часткового задоволення позовних вимог дійшов до правильного висновку про їх обґрунтованість в частині оплати послуг за договором про надання правової допомоги від 11.09.2019 року лише в сумі 5884,20 грн.

За наведених обставин Центральний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Запорізької області є законним та обґрунтованим, підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні, доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 30.07.2019р. у справі № 908/744/19 залишити без змін.

Додаткове рішення господарського суду Запорізької області від 12.08.2019р. у справі № 908/744/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21.10.2019р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін