ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" жовтня 2019 р. Cправа № 902/507/19

Господарський суд Вінницької області у складу судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Фізичної особи - підприємця Гринь Андрія Володимировича

( АДРЕСА_2 )

до: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця

(вул. Стрілецька, 87, м. Вінниця, 21007)

про стягнення 107 199,06 грн.

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О.,

представників сторін не з`явилися

У С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява б/н від 20.06.2019 Фізичної особи - підприємця Гринь Андрія Володимировича про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця 107 199,06 грн. з яких: 59 010,00 - основний борг; 21 479,64 грн - пеня (0,2% за кожен день) за несвоєчасне виконання зобов`язань; 21 821,90 грн - інфляційні збитки; 4 887,52 грн - відсотки (3% річних) за користування грошовими коштами.

Ухвалою суду від 27.06.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/507/19 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16.07.2019.

В судовому засіданні 16.07.2019 судом продовжено строк підготовчого провадження 30 днів та оголошено перерву до 05.09.2019 (протокольна ухвала).

Ухвалою суду від 05.09.2019 підготовче засідання відкладено на 26.09.2019.

При розгляді справи 26.09.2019, суд, за спільною згодою представників сторін, закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті, оголосив перерву в судовому засіданні до 09.10.2019 (протокольна ухвала)

09.10.2019 до суду надійшло клопотання від 09.10.2019 за підписом представника позивача - адвоката Голівського В.В. про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи з метою встановлення переліку та характеру проведених позивачем будівельних робіт та їх вартості.

Розглядаючи в судовому засіданні 09.10.2019 вказане клопотання суд виходив з того, що клопотання про призначення експертизи було подано під час розгляду справи по суті. Порушення процесуального порядку збирання доказів на стадії підготовчого провадження унеможливлює задоволення таких клопотань.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання представника позивача та призначення експертизи по справі.

В судовому засіданні 09.10.2019, за клопотанням представника позивача, судом оголошено перерву до 18.10.2019.

16.10.2019 до суду надійшло клопотання від 11.10.2019 за підписом представника позивача - адвоката Голівського В.В. про відкладення розгляду справи на іншу дату з підстав його зайнятості в іншому судовому процесі.

На визначену судом дату представник позивача не з`явився.

Представник відповідача також правом участі в засіданні суду не скористався. При цьому суд зважає, що представник відповідача про час та місце судового засідання повідомлений під розписку при розгляді справи 09.10.2019.

Розглядаючи в судовому засіданні 18.10.2019 клопотання представника позивача про відкладення судового засідання суд зауважує, що заявником не надано доказів в підтвердження наведених у клопотанні обставин. Крім того суд зважає на наступне.

За приписами ч.2 ст. 195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Як зазначено вище, до розгляду справи по суті суд перейшов в судовому засіданні 26.09.2019, відтак строк розгляду справи, з врахуванням вихідних днів, збігає 28.10.2019.

Оголошуючи перерву в судовому засіданні 09.10.2019 судом погоджено з представниками сторін, в тому рахунку і представником позивача Голівським В.В., дату судового засідання 18.10.2019. До того ж, перерва оголошена судом саме за клопотанням представника позивача.

Зважаючи на відсутність доказів в підтвердження наведених у клопотанні обставин, беручи до уваги погодження дати судового засідання з представником позивача, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання від 11.10.2019 та відкладення розгляду справи.

З урахуванням неявки представників сторін суд зважає на положення ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В силу ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 18.10.2019 прийнято судове рішення.

Стислий виклад позицій учасників судового процесу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на наступне.

09.06.2016 між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Вінниця (Замовник) та ФОП Гринь А.В. (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 0809/159 згідно з предметом якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання своїми силами та засобами, на свій ризик, надати послуги код ДК 021-2015 (CPV)45260000-7- Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи по «Поточному ремонту м`якої покрівлі будівлі лікувального корпусу № 10/48 ВМКЦ Центрального регіону м. Вінниця».

Відповідно до п. 2.1 Договору договірну ціну покрівельних робіт визначено в сумі 84 300,00 грн без ПДВ.

Позивач, у передбачений Договором термін, до 31 серпня 2016 року, у повному обсязі надав відповідні послуги, про що свідчать Акт приймання виконаних будівельних робіт, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, підсумкова відомість ресурсів, надходження яких 15 вересня 2016 року зареєстровано у Відповідача за вх. № 3619, № 3620 та № 3621.

Проте відповідач, в супереч вимогам п.п. 1.1, 2.4, 4.2.2, 4.2.3, 5.3, 5.4, Договору після одержання від позивача актів виконаних робіт не надав вмотивовану відмову від їх підписання та до цього часу не провів повного розрахунку за надані послуги.

Відповідач у відзиві вказує, що на виконання умов Договору позивачу було перераховано кошти у розмірі 30 % від ціни договору а саме 25290,00 грн., а останній у відповідності до п.2.5. Договору зобов`язаний був надати послуги КЕВ м. Вінниця в обсязі 100 % в місячний термін з моменту підписання договору.

За вх. №3619, 3620, 3621 від 15.09.2016 ФОП Гринь А.В. надав до КЕВ м. Вінниця акти виконаних робіт.

Під час здійснення комісійної перевірки об`ємів робіт, було встановлено що ремонтні роботи не були виконані підрядником в повному обсязі.

Згідно дефектного акту, площа улаштування покрівлі становила 800 кв.м. та ремонт покрівлі 220 кв.м. Вказаний дефектний акт був підписаний ФОП Гринь А.В., затверджений начальником КЕВ м. Вінниця та доданий позивачем до позовної заяви.

Проте, позивач фактично виконав улаштування покрівлі лише 625 кв.м., і надав у вересні 2016 акт виконаних робіт на суму 84 300,00, проте із меншим об`ємом виконаних робіт.

Керуючись пунктом 5.3. Договору та з огляду на невиконання Підрядником взятих на себе зобов`язань, за вих. №3685 від 19.09.2016 КЕВ м. Вінниця надав ФОП Гринь А.В. вмотивовану відмову від підписання Акту виконаних робіт.

Вказаним листом КЕВ м. Вінниця також повідомив ФОП Гринь А.В. про необхідність виконання взятих на себе зобов`язань в повному обсязі, оскільки за висновком комісії КЕВ м. Вінниця, за результатами обстеження робіт, загальна вартість фактично виконаних підрядником робіт становить 57 757,00 грн.

З огляду на наведене, відповідач вважає, що КЕВ м. Вінниця не порушила умов Договору №0809/159 від 09.08.2016, оскільки обов`язку щодо оплати вартості виконаних робіт у КЕВ м. Вінниця не виникало.

У відповіді на відзив позивач наголошує, що відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, не підтвердив належними та допустимими доказами свої доводи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

09 серпня 2016 року між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Вінниця (відповідач, за Договором Замовник) та Фізичною особою - підприємцем Гринь Андрієм Володимировичем (позивач, за Договором Виконавець) укладено Договір про надання послуг за № 0809/159 (надалі Договір)

Згідно з предметом Договору Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання своїми силами та засобами, на свій ризик, надати послуги код ДК 021-2015((CPV)45260000-7- Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи по «Поточному ремонту м`якої покрівлі будівлі лікувального корпусу №10/48 ВМКЦ Центрального регіону м. Вінниця», а Замовник зобов`язується оплатити Виконавцю надані послуги згідно умов даного Договору.

Договірна ціна складає 84 300,00 грн. без ПДВ. (п. 2.1. Договору)

Відповідно до п. 2.2. Договору ціна Договору може бути змінена у разі: зміни, уточнення обсягів і складу наданих послуг; зупинення надання послуг за рішенням Замовника та через обставини непереборної сили (Форс-мажор); зміни за рішенням або з вини Замовника чи Виконавця строку надання послуг.

Об`єм і характер послуг визначається умовами Договору та актами наданих послуг. (п. 2.3. Договору)

Оплата за даним Договором здійснюється в національній валюті Замовником на рахунок Виконавця протягом 15 днів з моменту закінчення надання послуг на підставі рахунку та Акту виконаних робіт. (п. 2.4. Договору)

У відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів № 117 від 23.04.2014р. Замовник має право здійснити попередню оплату послуг у розмірі 30% від ціни договору, а Виконавець зобов`язується в термін 1 (один) місяць надати Замовнику послуги в обсязі 100%.(п. 2.5. Договору)

Відповідно до п. 3.1. Договору Виконавець приступає до виконання своїх зобов`язань протягом трьох днів з моменту підписання Договору.

Термін надання послуг становить 90днів. ( п. 3.2. Договору)

Виконавець забезпечує надання послуг фахівцями у достатній кількості і необхідній кваліфікації, створює для них необхідні умови. Виконавець має право, за письмовою згодою Замовника, залучити, у якості третіх осіб, інші підприємства і організації, особисто відповідаючи перед Замовником за результати та якість їх діяльності. При цьому Виконавець укладає з такими особами за свій рахунок окремі угоди. (п. 3.6. Договору)

Якість наданих послуг повинна відповідати вимогам діючих стандартів України. Замовник має право відмовитись від прийняття послуги, коли вона не відповідає умовам Договору і вимагати від Виконавця відшкодування збитків, якщо вони виникли внаслідок неналежного виконання ним зобов`язання. (п. 3.7. Договору)

Після закінчення надання послуг Виконавець надає Замовнику Акт наданих послуг з переліком та обсягом виконаних робіт. Разом з Актом виконаних робіт Виконавець надає Замовнику рахунок на оплату. (п.п. 5.1., 5.2. Договору)

Замовник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати отримання складеного і підписаного виконавцем Акту (в 2-х примірниках) підписати зі свого боку вказаний Акт та один примірник підписаного Акту передати Виконавцю, або в цей же термін надати мотивовану відмову від його підписання. (п. 5.3. Договору)

Якщо послуги, які надаються Виконавцем, будуть надані не в повному обсязі, або такими, що не відповідають умовам Договору, то Замовник повідомляє про це Виконавця в момент підписання Акту виконаних робіт або при невикористаному терміну дії гарантійних зобов`язань, а Виконавець зобов`язується усунути виявлені недоліки за власний рахунок. (п. 5.4. Договору)

У випадку порушення умов даного Договору сторони несуть відповідність згідно діючого законодавства України. (п. 6.1. Договору)

Договір укладений на термін з дати його підписання до 31.12.2016 року. (п. 9.2. Договору)

Договір підписаний та скріплений печатками сторін 09.08.2016.

За доводами позивача, останнім виконано взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, тоді як відповідач від прийняття виконаних робіт відмовився, акту приймання-виконаних робіт за вересень 2016 року не підписав, та не провів розрахунки за виконані роботи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності з абзацем 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з п. 1 ст. 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Згідно з п. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна або способи її визначення.

Відповідно до 2.1. Договору договірна ціна складає 84 300,00 грн без ПДВ.

На підставі Постанови Кабінету Міністрів № 117 від 23.04.2014р. «Замовник» має право здійснити попередню оплату послуг у розмірі 30% від ціни договору, а «Виконавець» зобов`язується в термін 1 (один) місяць надати «Замовнику» послуги в обсязі 100%.(п. 2.5. Договору)

Відповідно до п. 2.4. Договору оплата за даним Договором здійснюється в національній валюті Замовником на рахунок Виконавця протягом 15 днів з моменту закінчення надання послуг на підставі рахунку та Акту виконаних робіт.

Відповідачем за платіжним дорученням № 687 від 12.08.2016, перераховано на рахунок позивача попередню оплату за Договором в розмірі 25 290,00 грн, що складає 30% ціни Договору.

За результатами виконаних робіт позивачем складено три акти приймання виконаних будівельних робіт, які надані відповідачу для погодження та підписання, вартість робіт за якими склала 84 300,00 грн.

З листування сторін, що не заперечується їх представниками, означені акти отримані відповідачем 15.09.2016 та зареєстровані за вхідними номерами №№ 3619, 3620, 3621.

Проте, як вказує позивач, відповідач відмовився від підписання актів, наполягаючи на підписанні виключно акту приймання виконаних робіт лише на суму авансового платежу.

Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з п. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

З огляду на відмову відповідача від підписання актів позивач 21.09.2016 звернувся до останнього з претензією № 15/09 від 19.09.2016 в якій просив до 30.09.2016 перерахувати суму основного боргу, що складає 59 010,00 грн.

На вказану претензію позивач отримав відповідь КЕВ м. Вінниця, а саме: лист № 3855 від 04.10.2016, відповідно до якого відповідач вказав, що комісією по прийняттю ремонтних робіт, створеною установчим наказом начальника КЕВ м. Вінниця, під час здійснення перевірки ремонтних робіт встановлено, що роботи виконані не в повному обсязі. Просив виконати взяті на себе зобов`язання по договору в повному обсязі.

Відповідно до п. 5.3. Договору Замовник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати отримання складеного і підписаного виконавцем Акту (в 2-х примірниках) підписати зі свого боку вказаний Акт та один примірник підписаного Акту передати Виконавцю, або в цей же термін надати мотивовану відмову від його підписання.

Якщо послуги, які надаються Виконавцем, будуть надані не в повному обсязі, або такими, що не відповідають умовам Договору, то Замовник повідомляє про це Виконавця в момент підписання Акту виконаних робіт або при невикористаному терміну дії гарантійних зобов`язань, а Виконавець зобов`язується усунути виявлені недоліки за власний рахунок. (п. 5.4. Договору)

Як встановлено судом, позивачем складено, а відповідачем затверджено дефектний акт в межах Договору про надання послуг № 0809/159 від 09.06.2016, чим позивач фактично визнав наявність дефектів у виконаних роботах.

Попри це, за доводами відповідача, які не спростовані позивачем, останнім не вчинено дій направлених на усунення дефектів виконаних робіт.

Натомість, в позовній заяві, позивач наполягає на виконанні зобов`язань за Договором з його сторони в повному обсязі, в підтвердження чого надає копії договорів про виконання разової роботи від 10.06.2016, укладених з фізичними особами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , акти приймання-передачі виконаних робіт за вказаними договорами від 31.08.2016, та накладні на поставку будівельних і покрівельних матеріалів № 816 від 11.08.2016, № 58 від 11.08.2016.

Водночас, за результатами дослідження означених доказів, не можна достеменно стверджувати, що визначені в накладних матеріали були використані позивачем на виконання зобов`язань за Договором. А договори про виконання разової роботи та акти приймання-передачі виконаних робіт не надають можливості встановити характер, обсяги, площу виконаних робіт як за кожним з договорів окремо, так і за трьома договорами в цілому, оскільки останні визначають лише загальні відомості по поточному ремонту м`якої покрівлі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами виконання робіт за Договором на суму 84 300,00 грн, яку останній заявляє до стягнення з відповідача.

Разом з тим суд зважає, що відповідачем визнається факт виконання робіт позивачем за Договором по покрівлі 625 кв.м. верхнього шару будівлі лікувального корпусу № 10/48 ВМКЦ Центрального регіону м. Вінниця, вартість яких, за висновками комісії, становить 57 757,00 грн.

Виходячи з наявних матеріалів справи та наведених законодавчих приписів, суд дійшов висновку, що позивачем належним чином виконано взяті на себе зобов`язання за Договором на суму 57 757,00 грн.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 2.4. Договору оплата за даним Договором здійснюється в національній валюті Замовником на рахунок Виконавця протягом 15 днів з моменту закінчення надання послуг на підставі рахунку та Акту виконаних робіт.

З огляду на те, що акти виконаних робіт відповідачем отримано 15.09.2016, виходячи з наведених умов Договору та зважаючи на визнання останнім виконання зобов`язання позивачем в частині, відповідач зобов`язаний був провести розрахунки до 30.09.2016.

При цьому судом встановлено, що відповідачем сплачено лише суму авансового платежу в розмірі 25290,00 грн.

Відтак, сума заборгованості за Договором становить 33720,00 грн.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем нараховано та заявлено до стягнення суму пені за період з 16.09.2016 по 16.03.2017 в розмірі 21 479,64 грн, процентів річних за період з 16.09.2016 по 20.06.2019 в розмірі 4 887,52 грн та інфляційних збитків за період з 16.09.2016 по 20.06.2019 в розмірі 21 821,90 грн.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 3 ст.549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст.3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Пунктом 6.2. Договору Сторони узгодили, що у разі порушення строків оплати наданих послуг, Замовник сплачує пеню в розмірі 0,2% неоплаченої суми, але не нижче подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних збитків є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного Договору та чинному законодавству.

Перевіривши розрахунок, доданий до позову, суд встановив, що позивачем не вірно визначено період прострочення виконання зобов`язання відповідачем.

Як зазначалось вище, з урахуванням п. 2.4. Договору, строк виконання відповідачем зобов`язань за Договором з оплати виконаних робіт сплив 30.09.2016. А отже, належним періодом нарахування пені є з 01.10.2016 по 16.03.2017 (граничний строк, визначений позивачем в розрахунку), 3% річних та інфляційних збитків - з 01.10.2016 по 20.06.2019.

З огляду на наведене, та зважаючи на часткове задоволення суми основного боргу, судом проведено власний розрахунок, за результатами якого отримано суму пені в розмірі 4361,27 грн, суму 3% річних в розмірі 2751,41 грн, суму інфляційних збитків в розмірі 12 329,51 грн. (розрахунки додаються)

Відтак, наведені вимоги підлягають частковому задоволенню, у визначених судом розмірах.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 86 ГПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1 921,00 грн згідно платіжного доручення № 816 від 20.06.2019. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог в сумі 53 162,19 грн з відповідача підлягає стягненню 952,66 грн судового збору.

Окрім того, при вирішенні питання судових витрат у даній справі судом розглянуто вимогу Позивача про стягнення з Відповідача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати, що останні мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.07.2018 р. у справі № 509/2669/15-ц).

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Як вбачається із матеріалів справи 05.02.2019 між адвокатом Голівським Вадимом Валерійовичем (Адвокат) та Фізичною особою - підприємцем Гринь Андрієм Володимировичем (Клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги адвокатом відповідно до якого Адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси Клієнта, в тому числі, але не виключно, у всіх судових установах України у справі про стягнення коштів за договором про надання послуг № 0809/159 від 09.08.2016.

В свою чергу Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату винагороду за надання юридичних послуг представника. (п. 1.2. Договору)

Відповідно до п. 4.1. Договору за надання юридичної допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар в розмірі 5000,00 грн.

Клієнтом оплачено адвокату Голівському В.В. гонорар в розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 798 від 05.02.2019.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Таким чином понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підтвердженими доказами.

Відповідно до ч.2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з п.3 ч.4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на дане положення норми процесуального закону суд, з огляду на розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу, враховуючи принцип співмірності щодо ціни позову та пропорційності розміру задоволених судом позовних вимог, з відповідача слід стягнути 2 479,60 грн витрат на послуги адвоката.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця (вул. Стрілецька, 87, м. Вінниця, 21007, ) на користь Фізичної особи - підприємця Гринь Андрія Володимировича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 33 720 (тридцять три тисячі сімсот двадцять) грн 00 коп. - основного боргу; 4361 (чотири тисячі триста шістдесят одну) грн 27 коп - пені; 2 751 (дві тисячі сімсот п`ятдесят одну) грн 41 коп. - 3% річних; 12 329 (дванадцять тисяч триста двадцять дев`ять) грн 51 коп. - інфляційних збитків; 952 (дев`ятсот п`ятдесят дві) грн 66 коп. - витрат зі сплати судового збору та 2 479 (дві тисячі чотириста сімдесят дев`ять) грн 60 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

В решті позову відмовити.

Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-Західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 23 жовтня 2019 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу АДРЕСА_2

3 - відповідачу (вул. Стрілецька, 87, м. Вінниця, 21007)