ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 920/1461/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Мачульського Г.М.,

за участю секретаря судового засідання - Журавльова А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Група" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 (Хрипун О.О., Чорногуз М.Г., Тарасенко К.В.) у справі № 920/1461/13 Господарського суду Сумської області

за позовом Сумського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Державного підприємства "Сумське лісове господарство" до 1) Сумської міської ради, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Група", третя особа Головне управління Держземагенства в Сумській області про скасування рішення, визнання недійсним та розірвання договору оренди, визнання відсутності права, зобов`язання повернути земельну ділянку

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. 23.08.2013 Сумський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері (далі - Прокурор) звернувся в Господарський суд Сумської області в інтересах держави в особі Державного підприємства "Сумське лісове господарство" (далі - Позивач) з позовом до Сумської міської ради (далі - Відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Група" (далі - Відповідач-2) про: 1) визнання незаконним і скасування рішення Відповідача-1 №502-МР від 25.05.2011 "Про припинення та перехід права користування земельною ділянкою"; 2) визнання недійсним та розірвання договору оренди від 13.07.2012 про надання Відповідачу-2 в оренду земельної ділянки (кадастровий номер :08:018:0005) площею 2,16 га, яка знаходиться за адресою: м.Суми, вул.Нагорна; 3) визнання відсутності у Відповідача-2 права користування земельною ділянкою згідно договору оренди від 13.07.2012; 4) зобов`язання Відповідача-2 повернути Позивачу земельну ділянку площею 2,16 га.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державною інспекцією сільського господарства в Сумській області 01.07.2013 проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, якою встановлено, що Відповідачем-1 передано Відповідачу-2 в оренду земельну ділянку площею 2,16 га на підставі рішення №502-МР від 25.05.2011, яке не відповідає вимогам чинного законодавства та з перевищенням наданих повноважень щодо розпорядження лісовими земельними ділянками, вилучення яких проведено без згоди постійного землекористувача, яким є Позивач, про що складено акт №107. Оскільки спірна земельна ділянка відноситься до лісогосподарських земель, тому вказане вище рішення прийнято з порушенням приписів статей 122, 149 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статей 27, 46, 57 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) та розпорядження Кабінету Міністрів України № 610-р від 10.04.2008.

Короткий зміст судових рішень у справі

3. Рішенням Господарського суду Сумської області від 17.10.2013 відмовлено в задоволені позову. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.01.2014 рішення Господарського суду Сумської області від 17.10.2013 скасовано частково, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Визнано незаконними та скасовано пункти 2-5 рішення Сумської міської ради №502-МР від 25.05.2011 "Про припинення та перехід права користування земельною ділянкою"; визнано недійсним укладений між Відповідачами договір оренди земельної ділянки від 13.07.2012. В інший частині рішення Господарського суду Сумської області від 17.10.2013 залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 15.10.2014 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 27.01.2014 та рішення Господарського суду Сумської області від 17.10.2013 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

4. За результатами нового розгляду, рішенням Господарського суду Сумської області від 18.02.2015 у задоволенні позову відмовлено. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.08.2017 рішення Господарського суду Сумської області від 18.02.2015 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано незаконними та скасовано пункти 2-5 рішення міської ради №502-МР від 25.05.2011 "Про припинення та перехід права користування земельною ділянкою". Зобов`язано Відповідача-2 повернути Позивачу земельну ділянку (кадастровий номер :08:018:0005) площею 2,16 га, що розташована за адресою: м.Суми, вул. Народна. Припинено провадження у справі в частині визнання недійсним та розірвання укладеного між Відповідачами договору оренди земельної ділянки від 13.07.2012. В решті позовних вимог відмовлено. Постановою Верховного Суду від 30.01.2019 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.08.2017 та рішення Господарського суду Сумської області від 18.02.2015 у справі №920/1461/13 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Сумської області.

Короткий зміст судового рішення, ухваленого судом першої інстанції

5. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 11.06.2019 позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 1 частини 1 статті 226 ГПК України.

6. Ухвала суду мотивована тим, що в порушення наведеної в частині 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прямої заборони даний позов заявлено Прокурором в інтересах державного підприємства, яке не є органом державної влади або іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого належить захист інтересів держави в галузі екологічної безпеки та захисту природних ресурсів. Навпаки, визначений Прокурором Позивач є самостійним суб`єктом господарювання з повним обсягом процесуальної дієздатності, який має всі процесуальні можливості для самостійного захисту своїх прав та інтересів у суді.

Короткий зміст оскаржуваної постанови, прийнятої судом апеляційної інстанції

7. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 ухвалу Господарського суду Сумської області від 11.06.2019 скасовано, а справу повернуто до суду першої інстанції.

8. Постанова суду мотивована тим, що, зважаючи на те, що позов у даній справі заявлено в 2013 році, ні процесуальне законодавство, ні Закон України "Про прокуратуру" в редакції, чинній на час звернення Прокурором до суду з позовом, не містили прямої заборони подавати позов в інтересах держави в особі державного підприємства, а тому неврахування місцевим господарським судом положень статті 58 Конституції України щодо зворотної дії законів в часі призвело до неправильного застосування норм частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та передчасного висновку про відсутність, у даному випадку, законних підстав для представництва інтересів держави Прокурором та залишення позову без розгляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 226 ГПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги Відповідача-2

9. Відповідач-2 подав касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, в якій просить її скасувати, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Аргументи учасників справи

Доводи Відповідача-2, який подав касаційну скаргу (узагальнено)

10. Судом апеляційної інстанції залишено поза увагою, що згідно чинного законодавства прокуратура з 2015 року позбавлена повноважень представляти інтереси державних компаній, тобто, позбавлена процесуальної дієздатності, що є підставою для застосування пункту 1 частини 1 статті 226 ГПК України.

11. Участь Прокурора у даному судовому процесі без передбаченої законом необхідності порушує принцип рівності сторін.

Позиція Прокурора у відзиві на касаційну скаргу

12. Апеляційним господарським судом враховано, що на момент звернення Прокурора з позовом у даній справі, заборона, визначена частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" не діяла і, звертаючись з позовом у 2013 році, Прокурором було дотримано вимоги ГПК України.

Позиція Відповідача-1 у відзиві на касаційну скаргу

13. Від Відповідача-1 до Верховного Суду 16.10.2019 надійшло клопотання, в якому Відповідач-1 зазначив, що підтримує вимоги касаційної скарги, вважає їх обґрунтованими та законними, а також, керуючись статтею 42 ГПК України, просить Суд здійснювати розгляд касаційної скарги без участі свого представника.

Позиція інших учасників справи у відзиві на касаційну скаргу

14. Позивач та Третя особа відзив на касаційну скаргу не надали, що у відповідності до частини 3 статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення у даній справі у касаційному порядку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанції

15. Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції послався на те, що, в порушення наведеної в частині 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прямої заборони, даний позов заявлено Прокурором в інтересах державного підприємства, яке не є органом державної влади або іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого належить захист інтересів держави в галузі екологічної безпеки та захисту природних ресурсів.

16. До внесення змін до Конституції України Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" №1401-VIII від 02.06.2016 питання повноважень прокуратури регулювалися нормою статті 121, яка зокрема, визначала, що прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Після внесення змін до Конституції України передбачено, що відповідні повноваження (представництво інтересів держави) прокуратура здійснює вже у виключних випадках і в порядку, що визначені законом (стаття 1311 Основного Закону).

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

16.1. При цьому, як вірно зазначає суд апеляційної інстанції, Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 набрав чинності 15.07.2015, тобто, після подання Прокурором 23.08.2013 позову у цій справі, а, відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

17. Відповідно до частини 3 статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Вказане положення втілює визнаний у праві підхід до вирішення питання про те, якими процесуальними правилами слід керуватися юрисдикційному органу, вирішуючи спір.

18. Пунктом 1 частини 1 статті 226 ГПК України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Тобто, суд встановлює та оцінює процесуальну дієздатність особи, яка звернулася із позовом, на час вчинення нею окремої процесуальної дії, а саме зверненням такої особи із позовом.

Згідно зі статтею 2 ГПК України в редакції, чинній на час подання позовної заяви (23.08.2013) господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді.

Статтею 361 Закону України "Про прокуратуру" в редакції, чинній на час подання позовної заяви визначено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

19. Таким чином, з огляду на наведе вище законодавство, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що неврахування місцевим господарським судом положень статті 58 Конституції України щодо зворотної дії законів в часі, призвело до неправильного застосування норм частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та передчасного висновку про відсутність, у даному випадку, законних підстав для представництва інтересів держави Прокурором та залишення позову без розгляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 226 ГПК України. З огляду на зазначене, доводи скаржника, наведені в пунктах 10, 11 постанови, Судом відхиляються.

20. Таким чином, колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги Відповідача-2 на предмет законності судового рішення виключно в межах, які безпосередньо стосуються правильності дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом, в даному випадку, на результат вирішення спору не впливають.

21. Наведені в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування постанови апеляційного господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

22. З огляду на викладене вище, касаційна скарга Відповідача-2 задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення апеляційного господарського суду підлягає залишенню без змін.

Щодо розподілу судових витрат

23. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржуване судове рішення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Група" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 у справі №920/1461/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Мачульський Г.М.