ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Справа № 915/2039/19
м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,
за участю секретаря судового засідання Ржепецької К. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 39/1; ідентифікаційний код 42129888)

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 )

про: стягнення 10285,45 грн,

за участі представників сторін:
від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

Суть спору:

25.09.2019 товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 03/08-2700 від 25.09.2019 про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України заборгованості в сумі 28728,78 грн, зокрема: пені в розмірі 9172,74 грн, інфляційних витрат у сумі 18786,86 грн, 3 % річних у сумі 769,18 грн; а також судового збору в сумі 1921,00 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі договору № 46/15 від 29.01.2019 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з додатками та додатковими угодами до нього; актів про прийняття-передавання товарної продукції (8 шт.); рахунків (14 шт.); платіжних доручень (10 шт.); застосування норм статей 525, 526, 625, 714 Цивільного кодексу України, статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та мотивовані несвоєчасним виконанням боржником договірних грошових зобов`язань за спожиту активну електричну енергію протягом періоду з 14 березня 2019 року по 01 вересня 2019 року.

Ухвалою суду від 27.09.2019 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/2039/19 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; розгляд справи по суті призначено на 17 жовтня 2019 року об 11:15; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

10.10.2019 до суду від позивача надійшла заява № 03/02-3058 від 09.10.2019 про зменшення позовних вимог, за текстом якої заявник повідомив суд про те, що при написанні позовної заяви за № 03/08-2700 від 25.09.2019 ним було допущено технічну описку в частині позову про нарахування інфляційних витрат та помилково зазначено про нарахування відповідачу за несвоєчасну оплату рахунків за активну електроенергію інфляційних витрат у розмірі 18786,86 грн замість 343,53 грн. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача: пеню у розмірі 9172,74 грн; інфляційні витрати у сумі 343,53 грн; 3 % річних у сумі 769,18 грн та судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Таким чином, розглянувши заяву позивача про зменшення позовних вимог, що надійшла до суду 10.10.2019, тобто до початку першого судового засідання, суд дійшов висновку, що вказана заява подана позивачем у відповідності до приписів ст. 46 ГПК України, відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін, а тому приймається судом до розгляду.

16.10.2019 до суду від відповідача надійшов відзив б/н від 15.10.2019 на позовну заяву, у якому заявник просить суд відмовити позивачу стосовно стягнення з відповідача інфляційних витрат у сумі 18786,86 грн, у зв`язку із неправильним обрахуванням даної суми.

Крім того, 16.10.2019 до суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 15.10.2019 (вх. № 16012/19) про зменшення розміру стягнення пені від розрахованої позивачем на 99 %.

17.10.2019 до суду від позивача надійшла заява № 03/02-3223 від 17.10.2019, за текстом якої заявник просить провести судове слухання по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення грошових коштів у відсутності представника позивача.

При цьому зазначено, що позовні вимоги заявником підтримуються в повному обсязі.

Станом на момент проведення судового засідання від учасників справи будь-яких інших заяв як по суті справи, так і з процесуальних питань, до суду не надходило.

17.10.2019 представники сторін в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином про що свідчать відмітки про отримання позивачем (02.10.2019) та відповідачем (08.10.2019) копій ухвали Господарського суду Миколаївської області від 27.09.2019 у справі 915/2039/19 на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення зі штрихкодовими ідентифікаторами 591, 583.

При цьому, як вже було зазначено вище, позивач просив розглянути справу за відсутності представника позивача.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників сторін.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, суд 17.10.2019 за результатами розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження підписав вступну та резолютивну частину рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд
В С Т А Н О В И В:

29 січня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України був укладений договір № 46/15 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір), відповідно до предмету якого позивач, як постачальник, продає електричну енергію за кодом ДК 021-2015:09310000-5 (електрична енергія) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а відповідач, як споживач, оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

За умовами наведеного договору:

- цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - Споживач) постачальником універсальних послуг (далі Постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього Договору (п. 1.1 Договору);

- загальна вартість цього Договору становить 1062500,00 грн, крім того ПДВ - ________ грн, разом з ПДВ - 1275 000,00 грн. (один мільйон двісті сімдесят п`ять тисяч грн 00 коп.)., у тому числі на час дії тимчасового кошторису на суму ________, з урахуванням передбаченої суми надходжень відшкодувань від організацій орендарів, що становить ________ грн (п. 5.1 Договору);

- ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» і ПРРЕЕ. Сторони домовилися про те, що ціна на електричну енергію, встановлена Регулятором, повинна бути обов`язкова для сторін з дати її введення в дію (п. 5.5 Договору);

- ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до Споживача диференційованих цін (тарифів) на електричну енергію суми, вказані в рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін (тарифів) (п. 5.7 Договору);

- розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.8 Договору);

- розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника (далі - спецрахунок). При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Постачальника, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок Постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни (п. 5.9 Договору);

- оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем (п. 5.10 Договору);

- якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором в строки, передбачені комерційною пропозицією, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ (з урахуванням особливостей, встановлених для вразливих споживачів). У разі порушення Споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим Договором. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції (п. 5.11 Договору);

- Споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, визначених у цьому Договорі (пп. 1 п. 6.1 Договору);

- Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору(пп. 1 п. 6.2 Договору);

- Постачальник має право отримувати від Споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього Договору (пп. 1 п. 7.1 Договору);

- Постачальник зобов`язується: забезпечувати комерційну якість послуг з постачання електричної енергії відповідно до вимог чинного законодавства та цього Договору (пп. 1 п. 7.2 Договору); обчислювати і виставляти рахунки Споживачу відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим Договором (пп. 2 п. 7.2 Договору);

- за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством (п. 9.1 Договору);

- Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг набирає чинності з « 01» січня 2019 р. і укладається на строк до « 31» грудня 2019 р. (включно), а в частині розрахунків договір діє до повного їх завершення (п. 13.1 Договору).

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Відповідно до умов п. 2, 4, 6, 8 Комерційної пропозиції для бюджетних установ, яка є Додатком № 3 до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 46/15 від 29.01.2019, споживач протягом розрахункового періоду до 20 числа поточного місяця здійснює плановий платіж у розмірі вартості 80 % обсягу очікуваного споживання електричної енергії поточного розрахункового періоду на поточний рахунок з одночасним наданням акту прийому - передачі товарної продукції. У випадку співпадання дати оплати з вихідним чи святковим днями, Споживач здійснює оплату у найближчий робочий день, що передує вихідному чи святковому дню.

Постачальник до 5 числа наступного за розрахунковим місяця надає Споживачу рахунок на оплату за фактично спожиту електроенергію у попередньому місяці. Споживач має можливість самостійно формувати рахунок на оплату за спожиту електричну енергію, інші рахунки, за допомогою інтернет-магазину комунальних послуг: ok.energy.mk.ua (далі-Сервіс). Споживач протягом одного робочого дня зобов`язаний підписати електронно-цифровим підписом (далі-ЕЦП) рахунок на оплату за спожиту електричну енергію, інші рахунки, «Акт прийняття-передавання товарної продукції» та після цього завантажити їх на Сервіс. У разі не завантаження Споживачем підписаних ЕЦП документів, вони вважаються підписаними з боку Споживача без зауважень.

У разі несвоєчасної оплати обумовлених даним Додатком платежів, Постачальник електричної енергії проводить Споживачу нарахування за весь час прострочення: - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування; - 3% річних від простроченої суми. При цьому сума боргу повинна бути сплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Пеня, 3% річних та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок Постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках, протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг набирає чинності з « 01» січня 2019 р. і укладається на строк до « 31» грудня 2019 р. (включно), а в частині розрахунків договір діє до повного їх завершення.

Додатковою угодою № 7КЕЕ від 05.02.2019 до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 46/15 від 29.01.2019 сторони погодили внесення змін до п. 5.1 Договору, шляхом викладення його в такій редакції: «загальна вартість цього Договору становить 1062500,00 грн, крім того ПДВ 212500,00 грн, разом з ПДВ - 1275000,00 грн. (один мільйон двісті сімдесят п`ять тисяч грн 00 коп.)».

Додатковою угодою б/н від 27.06.2019 до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 46/15 від 29.01.2019 сторони погодили таке:

- внесення змін до п. 5.1 Договору, шляхом викладення його в такій редакції: «загальна вартість цього Договору становить 820773,92 грн, крім того ПДВ 164154,79 грн, разом з ПДВ 984928,71 грн (дев`ятсот вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот двадцять вісім грн 71 коп.)»;

- внесення змін до Додатку № 3 «Комерційна пропозиція», шляхом коригування інформації про очікувані обсяги споживання електричної енергії на зазначений період, та викладення п. 8 вказаного Додатку до Договору в такій редакції: «Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг набирає чинності з « 29» січня 2019 р. і укладається на строк до « 01» вересня 2019 р. (включно).

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд встановив таке.

Предметом даного позову виступає майнова вимога постачальника електричної енергії до споживача про стягнення пені, інфляційних витрат та 3 % річних за несвоєчасне виконання останнім грошових зобов`язань за спожиту активну електричну енергію.

Отже, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про електропостачання.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Пунктом 3.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (далі ПРРЕЕ) передбачено, що постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 3.1.7 ПРРЕЕ договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 276 ГК України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачити попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

В пп. 1 п. 5.2.1 та пп. 2 п. 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов вищенаведеного договору, товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія», як виконавцем, було надано Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, як замовнику, товар, а саме активну електроенергію, що підтверджується актами про прийняття-передавання товарної продукції: від 28.02.2019 на суму 162546,77 грн (за лютий 2019 р.); від 28.02.2019 на суму 3261,60 грн (за лютий 2019 р.); від 31.03.2019 на суму 151280,63 грн (за березень 2019 р.); від 30.04.2019 на суму 124517,87 грн (за квітень 2019 р.); від 31.05.2019 на суму 74467,16 грн (за травень 2019 р.); від 30.06.2019 на суму 80936,76 грн (за червень 2019 р.); від 31.07.2019 на суму 3895,20 грн (за липень 2019 р.); від 31.07.2019 на суму 103467,88 грн (за липень 2019 р.) на загальну суму 704373,87 грн.

Крім того, на виконання п. 4 Додатку № 3 до Договору постачальником надавалися споживачу рахунки: № 46/15/2/1 на суму 162546,77 грн (за лютий 2019 р.); № 46/15/2/1 на суму 3261,60 грн (за лютий 2019 р.); № 46/15/3/1/П1 на суму 126192,00 грн (за березень 2019 р.); № 46/15/3/1 на суму 151280,63 грн (за березень 2019 р.); № 46/15/4/1/П1 на суму 67427,93 грн (за квітень 2019 р.); № 46/15/4/1 на суму 124517,87 грн (за квітень 2019 р.); № 46/15/5/1 на суму 67427,93 грн (за травень 2019 р.); № 46/15/5/1 на суму 74467,16 грн (за травень 2019 р.); № 46/15/6/1/П1 на суму 53640,07 грн (за червень 2019 р.); № 46/15/6/1 на суму 80936,76 грн (за червень 2019 р.); № 46/15/7/1/П1 на суму 82817,32 грн (за липень 2019 р.); № 46/15/7/1 на суму 103467,88 грн (за липень 2019 р.); № 46/15/7/1 на суму 3895,20 грн (за липень 2019 р.); № 46/15/8/1/П1 на суму 68620,63 грн (за серпень 2019 р.).

Відповідачем були здійснені відповідні оплати за спожиту активну електричну енергію, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень: № 517 від 18.03.2019 на суму 136281,52 грн; № 875 від 11.04.2019 на суму 63718,48 грн; № 876 від 17.04.2019 на суму 83326,75 грн; № 1055 від 02.05.2019 на суму 10946,33 грн; № 1056 від 02.05.2019 на суму 3261,60 грн; № 1361 від 28.05.2019 на суму 4235,40 грн; № 1164 від 14.05.2019 на суму 74702,79 грн; № 1302 від 27.05.2019 на суму 35844,62 грн; № 1362 від 28.05.2019 на суму 4851,90 грн; № 1476 від 11.06.2019 на суму 61878,74 грн.

Таким чином, за даними позивача, які не спростовані та не заперечені відповідачем, останній дійсно порушив договірні зобов`язання в частині своєчасності здійснення платежів за спожиту активну електричну енергію за розрахункові періоди з лютого 2019 року по серпень 2019 року.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до змісту ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як свідчать матеріали справи, розрахунок заявлених позивачем до стягнення сум відповідачем остаточно не спростовано, контррозрахунок не надано, заперечень щодо факту порушення строків оплати не висловлено.

Твердження відповідача щодо неправильного обрахування позивачем суми інфляційних витрат, викладені у відзиві, взяті судом до уваги. Разом із тим, суд зауважує, що позивач відповідно до заяви № 03/02-3058 від 09.10.2019 про зменшення позовних вимог повідомив суд про наявність технічної описки в частині позову про нарахування інфляційних витрат та просив стягнути з відповідача інфляційні витрати в сумі 343,53 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у даних правовідносинах позивачем доведено, а відповідачем не заперечено, що останнім дійсно у спірний період з лютого 2019 року по серпень 2019 року порушені норми та приписи чинного законодавства, в частині своєчасності проведення оплати за поставлену активну електричну енергію, в зв`язку із чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Так, внаслідок неналежного виконання зобов`язань по сплаті рахунків за спожиту активну електричну енергію відповідачу позивачем була нарахована пеня за сукупний період з 14.03.2019 по 01.09.2019 (по кожному рахунку окремо) на загальну суму 9172,74 грн; 3 % річних за сукупний період з 14.03.2019 по 01.09.2019 (по кожному рахунку окремо) на загальну суму 769,18 грн та інфляційні витрати по рахункам № 46/15/2/1, № 46/15/2/1 та № 46/15/3/1 на загальну суму 343,53 грн.

Стосовно заявленої позивачем до стягнення суми пені в розмірі 9172,74 грн, суд зазначає таке.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

За правилами п. 5.11 Договору у разі порушення Споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим Договором. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Крім того, відповідно до п. 6 Комерційної пропозиції (Додаток № 3 до Договору) у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним Додатком платежів, Постачальник електричної енергії проводить Споживачу нарахування за весь час прострочення: - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування; - 3% річних від простроченої суми. При цьому сума боргу повинна бути сплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Як вже було наведено, на підставі ст. 549 ЦК України, ст. 230 ГК України та відповідних положень Договору, позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню.

Водночас, перевіривши розрахунки позивача, суд встановив, що нарахування пені по рахунку № 46/15/3/1 на суму 151280,63 грн (за березень 2019 р.) позивачем здійснено з допущенням помилок, зокрема за сукупний період (з урахуванням періодичності погашення боргу) з 09.04.2019 по 28.05.2019.

Разом із тим, за умовами п. 5.10 Договору, оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

У рахунку № 46/15/3/1 на суму 151280,63 грн (за березень 2019 р.) наявна інформація про дату його отримання споживачем 03.04.2019. Таким чином, встановлений умовами Договору строк для його оплати мав бути не менше 5 робочих днів і тривав до 10.04.2019.

Судом здійснено перерахунок розміру пені за допомогою програми Законодавство та встановлено, що обґрунтованою сумою пені за рахунком № 46/15/3/1 на суму 151280,63 грн (за березень 2019 р.) за період з 11.04.2019 по 11.04.2019 є 149,21 грн.

Таким чином, за сукупний період з 14.03.2019 по 01.09.2019 (по кожному рахунку окремо) підлягає стягненню пеня на загальну суму 8874,33 грн.

Водночас, суд зауважує, що відповідачем заявлялося клопотання б/н від 15.10.2019 (вх. № 16012/19) про зменшення розміру стягнення пені на 99 %.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідачем зазначено, що заявлені позивачем до стягнення нарахування здебільшого виникли в зв`язку з тим, що держава не в повній мірі та з запізненням виділяє кошти для оплати платежів за договором № 46/15. Відповідно до статті 22 Розділ VII «Фінансове та матеріально-технічне забезпечення, контроль за діяльністю національної гвардії України» Закону України «Про Національну гвардію України» фінансування діяльності Національної гвардії України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, не заборонених законом. Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України з об`єктивних причин не мала змоги своєчасно розрахуватися за спожиту активну електричну енергію, що є винятковими обставинами. Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України є стратегічно важливою та соціально значущою, яка призначена для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки. До того ж, до моменту звернення позивача до суду Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України не мала заборгованості з наданих послуг та повністю виконала свої договірні зобов`язання.

З урахуванням наведеного відповідач просив суд зменшити розмір заявленої пені від розрахованої позивачем на 99%.

Розглянувши клопотання відповідача б/н від 15.10.2019 (вх. № 16012/19) про зменшення розміру стягнення пені, суд вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке:

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, за своєю правовою природою пеня, як один із видів штрафних санкцій, виконує стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення пені зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як свідчать матеріали справи, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України є державною бюджетною установою та фінансується за рахунок державного бюджету України. Крім того, господарський суд враховує, що відповідач здійснює виконання специфічних функцій, пов`язаних із захистом обороноздатності держави. Тому будь-яке надмірне стягнення з військової частини грошових сум, не передбачених кошторисом частини та державним бюджетом, може призвести до неспроможності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України належним чином виконувати свої функції.

Судом враховані аргументи відповідача щодо того, що на момент звернення позивача до суду відповідач не мав заборгованості з наданих послуг та повністю виконав свої договірні зобов`язання.

Крім того, суд приймає до уваги посилання відповідача та те, що стягнення додаткових коштів у вигляді пені в заявленій до стягнення сумі негативно позначиться на рівні матеріального забезпечення установи.

При цьому, господарський суд вважає необхідним зазначити, що використання права на зменшення розміру штрафних санкцій та розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Отже, враховуючи те, що відповідач є державною бюджетною установою, та оскільки в матеріалах справи позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором або погіршення матеріального стану підприємства саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору № 46/15 від 29.01.2019 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, беручи до уваги факт погашення відповідачем основної заборгованості за договором, а також те, що період прострочення оплати незначний, суд вважає, що стягнення з відповідача пені у повному обсязі, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання. За такого суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пені на 70%, зокрема встановивши розмір належної до стягнення пені 2662,30 грн (30% обґрунтовано заявленого до стягнення розміру).

У задоволені ж позову про стягнення пені в іншій частині, а саме в сумі 6212,03 грн, господарський суд відмовляє.

Щодо заявлених до стягнення сум інфляційних витрат у розмірі 343,53 грн та 3% річних у розмірі 769,18 грн суд зазначає таке.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних.

Водночас, перевіривши розрахунки позивача в частині нарахування 3% річних в розмірі 769,18 грн, який заявляє позивач, суд встановив, що нарахування позивача здійснені з допущенням помилок.

Судом встановлено, що розрахунок 3 % річних по рахунку № 46/15/3/1 на суму 151280,63 грн (за березень 2019 р.) позивачем здійснено за сукупний період (з урахуванням періодичності погашення боргу) з 09.04.2019 по 28.05.2019.

Разом із тим, за умовами п. 5.10 Договору, оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

У рахунку № 46/15/3/1 на суму 151280,63 грн (за березень 2019 р.) наявна інформація про дату його отримання споживачем 03.04.2019. Таким чином, встановлений умовами Договору строк для його оплати мав бути не менше 5 робочих днів і тривав до 10.04.2019.

Судом здійснено перерахунок розміру 3% річних за допомогою програми Законодавство та встановлено, що обґрунтованою сумою 3% річних за рахунком № 46/15/3/1 на суму 151280,63 грн (за березень 2019 р.) за період з 11.04.2019 по 11.04.2019 є 12,43 грн.

Таким чином, за сукупний період з 14.03.2019 по 01.09.2019 (по кожному рахунку окремо) підлягають стягненню 3 % річних на загальну суму 744,31 грн.

З огляду на що, суд відмовляє позивачу в стягненні з відповідача 3% річних в сумі 24,87 грн.

Позивачем також нараховано відповідачу інфляційні витрати по рахункам № 46/15/2/1, № 46/15/2/1 та № 46/15/3/1 на загальну суму 343,53 грн за фактичний сукупний період з березня по травень 2019 року.

Суд перевірив розрахунок інфляційних втрат наданий позивачем, та дійшов висновку про те, що відповідні нарахування заявник проведені вірно.

Отже, в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до п.4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Крім того, відповідно до положень п. 2.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача належить стягнути на користь позивача (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, не враховуючи зменшення розміру пені) 1860,68 грн ((9962,17 / 10285,45) * 100 % = 96,86 %; 96,86 % * 1921,00 = 1860,68) судового збору.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-78, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) заборгованість в розмірі 3750,14 грн, з яких: пеня у розмірі 2662,30 грн, інфляційні витрати в сумі 343,53 грн, 3 % річних у сумі 744,31 грн, а також 1860,68 грн судового збору.

В решті позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 6212,03 грн та 3 % річних в сумі 24,87 грн відмовити позивачу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 39/1; ідентифікаційний код 42129888).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ).

Повне рішення складено та підписано судом 22.10.2019.

Суддя О.Г. Смородінова