ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1937/19

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ-ГРУПП" (65101, Одеська обл., м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, буд. 10, оф. 208)

до Дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ІСТ" (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г)

про стягнення 48172,31 грн. заборгованості за договорами № РІ021414 від 22.01.2014 р. та № РІ038518 від 01.10.2018 р.

секретар судового засідання: Демідова А.А.

представники сторін:

від позивача: Клименко С.А. (довіреність б/н від 02.01.2019 р.);

від відповідача: Павленко С.В. (довіреність б/н від 20.05.2019 р.; свідоцтво адвоката ЧН № 000531 від 30.11.2018 р.);

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ-ГРУПП" (далі - ТОВ "ЕКСІМ-ГРУПП", позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ІСТ" (далі - ДП "РІТЕЙЛ ІСТ", відповідач) про стягнення 48172,33 грн. заборгованості згідно з договорами № РІ021414 від 22.01.2014 р. та № РІ038518 від 01.10.2018 р.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами № РІ021414 від 22.01.2014 р. та № РІ038518 від 01.10.2018 р., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 48172,33 грн. основної заборгованості, а також судовий збір.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.08.2019 р. було відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, яке було призначено на 05.09.2019 р.

05.09.2019 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 03.09.2019 р. (вх. № 16830/19 від 05.09.2019 р.), за змістом якого відповідач просить суд продовжити йому строк для подання відзиву на позов до 11.09.2019 р., мотивуючи вказане клопотання тим, що ухвалу суду про відкриття провадження останнім було отримано лише 27.08.2019 р.

05.09.2019 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив б/н від 04.09.2019 р. (вх. № 16208/19 від 27.08.2019 р.) на позовну заяву, за змістом якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач, посилаючись на пункт 7.10 договору № РІ021414 від 22.01.2014 р., зазначає, що оскільки позивачем не було надано ДП "РІТЕЙЛ ІСТ" передбачених п. 3.6 вказаного договору документів, то відповідач вправі здійснити затримку розрахунку до надання таких документів. Поряд з цим, відповідач наголошує, що оскільки оплата за товар відповідно до договору здійснюється лише після його реалізації, то, з огляду на відсутність доказів такої реалізації поставленого товару, у ДП "РІТЕЙЛ ІСТ" ще не настав обов`язок по оплаті за договором. Окрім того, відповідач наголошує, що у наданому ТОВ "ЕКСІМ-ГРУПП" акті перевірки розрахунків містяться дані щодо розрахунків за всіма правовідносинами сторін, а відтак, на його думку, неможливо встановити розмір заборгованості ДП "РІТЕЙЛ ІСТ" перед позивачем саме за договором № РІ021414 від 22.01.2014 р.

У судовому засіданні 05.09.2019 р. представник позивача підтримувала позовні вимоги; представник відповідача проти позову заперечував з мотивів, викладених у відзиві б/н від 04.09.2019 р. (вх. № 16208/19 від 27.08.2019 р.) на позовну заяву, а також зазначив, що у зв`язку з поданням зазначеного відзиву, відповідачеві не потрібно продовжувати строк для його подання.

05.09.2019 р. в судовому засіданні було оголошено перерву з розгляду справи до 19.09.2019 р.

19.09.2019 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 03.09.2019 р. (вх. № 17907/19 від 05.09.2019 р.), за змістом якого відповідач просить суд відкласти розгляд справи № 911/1937/19 на іншу дату з огляду на те, що представник ДП "РІТЕЙЛ ІСТ" братиме участь у судовому засіданні з розгляду апеляційної скарги Північним апеляційним господарським судом в іншій справі, яке призначено на 19.09.2019 р. о 14:20, а також, враховуючи, що це перша неявка представника відповідача, просить визнати її поважною.

19.09.2019 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання б/н від 19.09.2019 р. (вх. № 17917/19 від 19.09.2019 р.) про продовження ТОВ "ЕКСІМ-ГРУПП" строку для подання відповіді на відзив, до якого останній додав таку відповідь.

За змістом відповіді № 12/08 від 16.09.2019 р. на відзив позивач зазначає, що твердження відповідача про правомірність затримки ним розрахунку з ТОВ "ЕКСІМ-ГРУПП" до отримання посвідчення якості товару, є необґрунтованим, оскільки позивачем було надано всю необхідну супровідну документацію, передбачену законом та п. 3.6 договору № РІ021414 від 22.01.2014 р. Окрім того, за твердженням позивача, ДП "РІТЕЙЛ ІСТ" не зверталось з письмовою вимогою до ТОВ "ЕКСІМ-ГРУПП" про отримання зазначених документів. З огляду на викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні 19.09.2019 р. представник позивача підтримувала позовні вимоги та позицію позивача, викладену у відповіді № 12/08 від 16.09.2019 р. на відзив; представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання сторони були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

19.09.2019 р. в судовому засіданні було оголошено перерву до 17.10.2019 р.

30.09.2019 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшло уточнення № 25/09 від 25.09.2019 р. суми позовних вимог (вх. № 18578/19 від 30.09.2019 р.), відповідно до якого позивач просить суд стягнути з відповідача 48172,31 грн. основного боргу, а не 48172,33 грн., внаслідок виявлення технічної помилки у прохальній частині позовної заяви, а також судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Враховуючи, що уточнення позивачем розміру заборгованості у даній справі, зазначеної у прохальній частині позовної заяви, не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає вказане уточнення позивача № 25/09 від 25.09.2019 р. (вх. № 18578/19 від 30.09.2019 р.) до розгляду.

У судовому засіданні 17.10.2019 р. представник позивача позовні вимоги підтримувала у повному обсязі; представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Як зазначено в ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

У судовому засіданні 17.10.2019 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

22.01.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ-ГРУПП" (постачальник) та Дочірнім підприємством "РІТЕЙЛ ІСТ" (покупець) було укладено договір № РІ021414, відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених договором, та у відповідності з замовленнями покупця, поставити товар, а покупець зобов`язався приймати товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації.

Товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості, цінам та у строк, які вказані у замовленні (п. 3.1 договору).

Згідно з п. 3.6 договору, постачальник при поставці товару передає покупцю наступну супровідну документацію: накладні, з визначеними реквізитами, постачальник несе відповідальність за арифметичні помилки в накладних; товарно-транспортні накладні; податкові накладні; належним чином завірені копії посвідчення якості, ветеринарних свідоцтв чи довідок (для товарів тваринного походження), сертифікатів відповідності у разі необхідності сертифікат про визнання іноземного сертифікату, гігієнічні висновки (для товарів, що підлягають обов`язковій сертифікації), інструкції з використання, гарантійні сертифікати, технічні паспорти тощо, що вимагається відповідно до законодавства України для оптової чи роздрібної торгівлі; погоджений з покупцем примірник замовлення.

За умовами п. 5.1 вказаного договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця.

Відповідно до п. 7.1 договору поставки покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних; ціна на товар в специфікації вказується у гривнях.

Пунктом 7.8 договору поставки узгоджено, що загальна сума цього договору складається з суми накладних, за якими здійснена поставка товару.

У відповідності з п. 7.9 договору поставки, оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника після реалізації товару кожні 35 днів. При цьому, відповідним пунктом сторонами узгоджено, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше 500,00 грн. з кожного магазину.

Відповідно до п. 7.10 договору, покупець має право затримати розрахунки з постачальником, зокрема, у випадку невиконання/ненадання належно оформленої супровідної документації, передбаченої п. 3.6 договору, до моменту надання такої документації у повному обсязі.

Згідно з п. 7.13 договору, не рідше ніж кожні три місяці з моменту укладення цього договору, сторони зобов`язані підписувати акти звірки взаєморозрахунків. Акти звірки взаєморозрахунків по цьому договору підписуються не пізніше кожного 30 числа першого місяця наступного кварталу.

У відповідності з п. 7.14 договору кожний місяць з моменту укладення цього договору сторони зобов`язані підписувати всі первинні та інші документи. Первинні та інші документи по цьому договорі підписуються не пізніше кожного 10 числа першого місяця наступного кварталу.

Згідно з п. 10.1 договору, він набирає силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 р.

У подальшому, 01.10.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ-ГРУПП" (постачальник) та Дочірнім підприємством "РІТЕЙЛ ІСТ" (покупець) було укладено договір № РІ038518, який підписано з протоколом розбіжностей, що узгоджені сторонами.

Відповідно до умов даного договору, постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених договором, та у відповідності з замовленнями покупця, поставити товар, а покупець зобов`язався приймати товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації (п. 1.1 договору).

Товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості, цінам та у строк, які вказані у замовленні (п. 3.1 договору).

Згідно з п. 3.6 договору, постачальник при поставці товару передає покупцю супровідну документацію, перелік якої аналогічний переліку, визначеному п. 3.6 договору № РІ021414.

За умовами п. 5.1 вказаного договору поставки, перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця.

Відповідно до п. 7.1 договору поставки покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних; ціна на товар в специфікації вказується у гривнях.

Пунктом 7.8 договору поставки узгоджено, що загальна сума цього договору складається з суми накладних, за якими здійснена поставка товару.

У відповідності з п. 7.9 договору (з урахуванням протоколу розбіжностей) оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника щосереди кожні 35 днів після реалізації товару; у випадку, якщо день оплати (середа) випадає на вихідний або святковий день, то оплати здійснюються найближчої середи, яка є робочим днем; реалізацією слід вважати відвантаження товару зі складу покупця третім особам, незалежно від перерахування від них грошових коштів за відвантажений товар.

Відповідно до п. 7.10 договору, покупець має право затримати розрахунки з постачальником, зокрема, у випадку невиконання/ненадання належно оформленої супровідної документації, передбаченої п. 3.6 договору, до моменту надання такої документації у повному обсязі.

Згідно з п. 7.13 договору, не рідше ніж кожні три місяці з моменту укладення цього договору, сторони зобов`язані підписувати акти звірки взаєморозрахунків. Акти звірки взаєморозрахунків по цьому договору підписуються не пізніше кожного 30 числа першого місяця наступного кварталу.

У відповідності з п. 7.14 договору кожний місяць з моменту укладення цього договору сторони зобов`язані підписувати всі первинні та інші документи. Первинні та інші документи по цьому договорі підписуються не пізніше кожного 10 числа першого місяця наступного кварталу.

Згідно з п. 10.1 договору, він набирає силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 р.

Постачальником на виконання умов договорів № РІ021414 від 22.01.2014 р. та № РІ038518 від 01.10.2018 р. була здійснена поставка товару покупцю, що підтверджується, зокрема, видатковими накладними № КВЛ0000578 від 10.05.2017 р. на суму 1786,60 грн., № КВЛ0000645 від 24.05.2017 р. на суму 903,60 грн., № КВЛ0000684 від 30.05.2017 р. на суму 2847,62 грн., № КВЛ0000686 від 30.05.2017 р. на суму 4525,91 грн., № КВЛ0000697 від 31.05.2017 р. на суму 1374,67 грн., № КВЛ0000708 від 02.06.2017 р. на суму 897,70 грн., № КВЛ0000744 від 14.06.2017 р. на суму 1042,70 грн., № КВЛ0000849 від 04.07.2017 р. на суму 1460,14 грн., № КВЛ0000950 від 26.07.2017 р. на суму 863,65 грн., № КВЛ0001030 від 11.08.2017 р. на суму 1473,82 грн., № КВЛ0001107 від 29.08.2017 р. на суму 1127,64 грн., № КВЛ0001157 від 06.09.2017 р. на суму 1205,35 грн., № КВЛ0001174 від 08.09.2017 р. на суму 1044,79 грн., № КВЛ0001192 від 12.09.2017 р. на суму 1667,62 грн., № КВЛ0001220 від 18.09.2017 р. на суму 868,82 грн., № КВЛ0001345 від 11.10.2017 р. на суму 2132,77 грн., № КВЛ0001399 від 24.10.2017 р. на суму 1407,58 грн., № КВЛ0001408 від 25.10.2017 р. на суму 557,50 грн., № КВЛ0001498 від 07.11.2017 р. на суму 476,60 грн., № КВЛ0001596 від 22.11.2017 р. на суму 578,38 грн., № КВЛ0001744 від 13.12.2017 р. на суму 315,58 грн., № КВЛ0001789 від 21.12.2017 р. на суму 795,32 грн., № КВЛ0000107 від 17.01.2018 р. на суму 1787,63 грн., № КВЛ0001650 від 30.11.2018 р. на суму 3376,08 грн., № КВЛ0001687 від 04.12.2018 р. на суму 1525,84 грн., № КВЛ0001701 від 06.12.2018 р. на суму 2147,05 грн., № КВЛ0001702 від 06.12.2018 р. на суму 4652,86 грн., № КВЛ0001742 від 10.12.2018 р. на суму 4601,40 грн., № КВЛ0000152 від 29.01.2019 р. на суму 1396,44 грн., № КВЛ0000161 від 30.01.2019 р. на суму 621,22 грн., № КВЛ0000251 від 20.02.2019 р. на суму 488,42 грн.

ДП "РІТЕЙЛ ІСТ" було частково оплачено поставлений товар, що підтверджується виписками з банківського рахунку ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» за період з 17.02.2016 р. до 07.06.2019 р.

ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» та ДП "РІТЕЙЛ ІСТ" було підписано акт перевірки розрахунків за період з 01.02.2019 р. по 28.02.2019 р. на суму 48172,31 грн. простроченої дебіторської заборгованості (оригінал акту перевірки розрахунків, копію якого долучено до справи, було оглянуто судом).

ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» було направлено на адресу ДП "РІТЕЙЛ ІСТ" лист-вимогу № 07/02 від 22.02.2019 р., відповідно до якої позивач вимагав в строк до 15.03.2019 р. сплатити заборгованість або повернути товар на загальну суму 51400,25 грн.

ТОВ «ЕКСІМ-ГРУПП» було направлено на адресу ДП "РІТЕЙЛ ІСТ" претензію № 20 від 13.05.2019 р., відповідно до якої позивач вимагав до 24.05.2019 р. сплатити суму боргу в розмірі 48172,33 грн.

Як зазначає позивач, відповіді на лист-вимогу та претензію отримано не було, заборгованість не сплачено, товар не повернуто. Отже, оскільки в порушення своїх договірних зобов`язань відповідачем не було здійснено оплати вартості поставленого позивачем товару в сумі 48172,31 грн., то у ДП "РІТЕЙЛ ІСТ" утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Поряд з цим, згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач в частині вартості неоплаченого товару не заперечує, проте наголошує, що надані позивачем видаткові накладні належним чином не оформлені, оскільки з їх тексту неможливо ідентифікувати особу та встановити повноваження особи, яка отримала товар, а також що позивачем не надано відповідачу належним чином оформлені документи, передбачені п. 3.6 договору, у зв`язку з чим відповідач має право затримати оплату за товар в порядку п. 7.10 договору.

Оцінивши на предмет належності, допустимості та достовірності подані позивачем докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також подані відповідачем докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи із наступного.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав до справи, зокрема, договори № РІ021414 від 22.01.2014 р. та № РІ038518 від 01.10.2018 р., видаткові накладні, акт перевірки розрахунків, якими підтверджено поставку позивачем відповідачу товару, за який останній не розрахувався, на загальну суму 48172,31 грн.

Зазначена сума заборгованості покупця перед постачальником також міститься в акті звірки розрахунків за період з 01.02.2019 р. до 28.02.2019 р., складеному сторонами. Однак доказів сплати вказаної заборгованості до справи не надано.

Натомість, в обґрунтування своєї позиції відповідач, посилаючись на пункт 7.10 договорів, зазначав, що оскільки позивачем не було надано ДП "РІТЕЙЛ ІСТ" передбачених п. 3.6 вказаного договору документів, то відповідач вправі здійснити затримку розрахунку до надання таких документів. Поряд з цим, відповідач наголошував, що оскільки оплата за товар відповідно до договору здійснюється лише після його реалізації, то, з огляду на відсутність доказів такої реалізації поставленого товару, у ДП "РІТЕЙЛ ІСТ" ще не настав обов`язок по оплаті за договором.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пункту 5.1 договорів перехід права власності на товар від позивача до відповідача здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі відповідача.

Відповідно до ст. 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Поряд з цим, згідно зі ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які містять відомості про господарську операцію.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити як назва документа (форми); дата складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів документа кореспондується з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р., згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.5 вказаного Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Відсутність у видатковій накладній назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності її підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки/штампу самої юридичної особи, відсутність реквізитів довіреності на цю особу не може свідчити про те, що така особа є неуповноваженою чи що така видаткова накладна є неналежним доказом у справі. Водночас, відтиск печатки/штампу на видатковій накладній є свідченням участі юридичної особи у здійсненні господарської операції за цією накладною.

З огляду на викладене, судом відхиляються заперечення відповідача щодо неналежного оформлення накладних, які засвідчували здійснення господарських операцій сторонами.

Крім того, ненадання позивачем супровідної документації, визначеної пунктами 3.6 договорів, за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати зазначену господарську операцію.

Суд звертає увагу, що будь-яких доказів звернення відповідача до позивача з вимогою надати визначені договором належним чином оформлені документи, із встановленням при цьому розумного строку для їх передання, доказів відмови відповідача від договору та повернення отриманого товару чи вчинення інших дій, які б могли свідчити про невиконання позивачем своїх зобов`язань за договором поставки у повному обсязі, у відповідності до вимог законодавства та умов укладеного між сторонами договору, відповідачем не надано.

Таким чином, відповідач з часу отримання товару не скористався наданим йому нормами ст. 666 Цивільного кодексу України правом встановити позивачу строк для передачі документів, що стосуються товару, якщо відповідач вважав таку передачу необхідною, а в разі невиконання вказаних вимог - правом відмовитися від договору та повернути товар.

Разом з тим, ненадання податкових накладних, посвідчень якості чи погоджених замовлень не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити переданий йому товар.

Поряд з цим, заперечуючи проти позову, відповідач наголошував на тому, що строк оплати поставленого позивачем відповідачу товару не настав, оскільки у позивача немає відомостей щодо реалізації відповідачем поставленого товару.

Слід зазначити, що договорами № РІ021414 від 22.01.2014 р. та № РІ038518 від 01.10.2018 р. передбачено обов`язок відповідача оплачувати поставлений позивачем товар після його реалізації кожні 35 днів.

Водночас, сторони передбачили у договорах право відповідача повернути позивачу товар у випадку, якщо він не виходить на необхідний рівень продажу у роздрібній мережі відповідача для вказаної категорії товару, або якщо товар не був реалізований на протязі строку його придатності, або товар виявився неякісним при тестуванні, за умови повідомлення відповідачем позивача про обсяг та причини повернення товару, а також про перелік торгівельних точок, з яких позивач зобов`язаний протягом 5 календарних днів з моменту одержання такого повідомлення від відповідача вивезти вказаний товар (пп. 3.7.1 п. 3.7 договорів).

Суд звертає увагу, що будь-яких доказів звернення відповідача до позивача з повідомленням про повернення товару із зазначенням, що він не реалізований, не виходить на необхідний рівень продажу або сплив його строк придатності чи з інших причин до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що ненадання позивачем доказів реалізації товару не може свідчити про відсутність у відповідача обов`язку оплатити отриманий товар.

Отже, судом критично оцінюються доводи відповідача про те, що у нього не виник обов`язок з оплати отриманого товару, оскільки за умовами відповідного договору поставки товар переходить у власність покупця в момент приймання-передачі товару на складі покупця (п. 5.1 договорів), отже, покупець за договором поставки має всі правомочності власника і вільно ним розпоряджається. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні докази реалізації товару, тому що позивач не є особою, яка реалізовує переданий товар, а відповідачем не було надано належних доказів того, що товар не був реалізований.

Разом з тим, факт поставки товару підтверджується матеріалами справи, а сума заборгованості відповідачем не заперечується.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що відповідач належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами заявлених до нього вимог не спростував, доказів повернення поставленого позивачем товару суду не надав.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 48172,31 грн. основного боргу за договорами № РІ021414 від 22.01.2014 р. та № РІ038518 від 01.10.2018 р. є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Решта долучених до матеріалів справи доказів та наданих сторонами пояснень була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ІСТ" (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г, код 38903507) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСІМ-ГРУПП" (65101, Одеська обл., м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, буд. 10, оф. 208, код 36155700) 48172 (сорок вісім тисяч сто сімдесят дві) грн. 31 коп. основного боргу, 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 28.10.2019 р.

Суддя В.М. Бабкіна