ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.19 р. Справа № 917/663/19

м. Полтава

за позовною заявою Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, вул. Київська 10, м. Обухів, Київська область, 08700

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АвтоКраз", вул.Київська, 62, м.Кременчук, Полтавська область,39631

про стягнення 37 616,00 грн.

Суддя Солодюк О.В.

Секретар судового засідання Олійник Н.І.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Розглядається позовна заява про стягнення 37 616,00 грн. неустойки за невиконання умов договору на закупівлю/поставку товарів № 214 від 27.08.18р.

Ухвалою суду від 03.05.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 04.06.2019р. на 09-30 год.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що підприємству відповідача нараховані штрафні санкції у вигляді неустойки у розмірі 0,1% від суми договору - вартості автомобіля, який повинен був поставлений, - за прострочення поставки, яка повинна була бути виконана у період з 15.12.2018р. до 31.12.2018р. (16 днів). Невиконання зобов`язання за договором (додатковою угодою), зробило неможливим придбання замовником автомобіля за бюджетні кошти та результатом відкритих торгів, до кінця 2018р.

Відповідач у клопотанні (вх. № 6525 від 24.06.2019р.) вважає розмір штрафних санкцій, зазначених у позовній заяві, значно перебільшеним та просить зменшити розмір штрафних санкцій (пені) на 90 відсотків, посилаючись на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД АвтоКрАЗ» перебуває у досить скрутному становищі, адже, має ряд непогашеної та непосильної заборгованості перед Державною службою України з надзвичайних ситуацій, ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», AT «Укргазвидобування», своєчасна не сплата якої призвела до накладення державною виконавчою службою арешту на кошти ТОВ «ТД АвтоКрАЗ». Товариство повністю позбавлено можливості здійснювати свої обов`язки перед державним бюджетом України щодо сплати податків та зборів. Крім того, товариство не виконує взяті на себе зобов`язання щодо сплати комунальних послуг за водопостачання та теплопостачання, за електроенергію та інше.

Відповідач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД АвтоКрАЗ» є офіційним дилером Приватного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ», який є єдиним виробником великовантажної техніки в Україні. Основною метою діяльності та джерелом прибутку відповідача є реалізація транспортних засобів марки «КрАЗ» на території держави. Просить суд врахувати і той факт, що автомобілі за даним Договором були реалізовані ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» на підставі Договору комісії, що укладено між ПрАТ «АвтоКрАЗ» та ТОВ «ТД АвтоКрАЗ», кінцевим вантажоодержувачем за яким є Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області.

Відповідно до умов договору комісії комісійна винагорода Комісіонера (ТОВ «ТД АвтоКрАЗ») складає 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. за реалізований автомобіль. Тож, зазначає відповідач, нарахування штрафних санкцій у розмірі, виставленому позивачем, є не співрозмірним отриманій вигоді ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» від реалізації товару.

Згідно інформації наданої заводом-виробником ПрАТ «АвтоКрАЗ» у вигляді калькуляції, автомобілі були виготовлені зі збитком для підприємства.

Відповідно до даних Балансу (звіту про фінансовий стан) ТОВ «ТД АвтоКрАЗ», станом на 31 грудня 2018 року не покритий збиток підприємства виріс з 5 759 000,00 грн. до 8 943 000,00 грн., що у підсумку на 3 184 000 грн.00 коп. більше від суми яка була на початок звітного періоду.

Відповідач також просить звернути увагу суду на той факт, що у підприємства фактично відсутній власний капітал. ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» позбавлено реальної можливості його накопичити через величезні борги, які суттєво унеможливлюють нормальне функціонування підприємства, що в свою чергу призводить до неможливості покрити та виплатити всі існуючи та пред`явлені зобов`язання в такому значному обсязі. Сума нарахованих штрафних санкцій є надмірно великою в порівнянні із вчиненим відповідачем простроченням поставки товару, а доказів понесення позивачем збитків внаслідок допущення такого порушення, як і будь-яких посилань на можливість їх завдання, не надано. ТОВ «АвтоКрАЗ» неодноразово направляло на адресу позивача листи з проханням продовжити строк поставки шляхом укладання додаткової угоди.

Відповідач зазначає, що листом від 29.12.2018р. повідомляв позивача про наявність форс-мажорних обставин, причиною виникнення яких є погодні умови, що призвели до закриття автомобільних шляхів Полтавської області. Крім того, ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» звертався до позивача з розробленим проектом Додаткової угоди № 2 до Договору закупівлі № 214 від 27.08.2018 року, змістом якої було відтермінування поставки товару до «31 грудня 2018 року». Однак, з боку Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області ці пропозиції були залишені без належного реагування чи відповіді.

Відповідач також в обґрунтування своїх заперечень посилається на ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України та на п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Відповідач просить суд взяти до уваги наступне:

- поведінка відповідача свідчить про вжиття ним заходів до виконання зобов`язання за Договором, докладання ним можливих зусиль для уникнення прострочки поставки товару, враховуючи звернення до позивача із проханням внести зміни до договору та збільшити строк поставки товару;

- прострочення строку поставки товару виникло з об`єктивних причин, яких відповідач намагався уникнути, а зобов`язання за договором було виконано повністю;

- намагання відповідача вирішити спір в досудовому порядку;

- пеня - фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання у подальшому, а не засіб безпідставного збагачення;

- відсутність в матеріалах справи доказів негативних наслідків від несвоєчасної поставки, а також те, що порушення зобов`язання у даній справі фактично не завдало збитків позивачу та іншим учасникам господарських відносин, зворотного матеріали справи не містять;

- незначний строк прострочення виконання негрошового зобов`язання (відповідач допустив порушення строку поставки на 15 календарних днів).

ТОВ «ТД АвтоКрАЗ» не погоджується із застосуванням періоду прострочення, що вказаний в позовній заяві, адже, відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 12.10.2018 року до договору № 214 від 27.08.2018 року, термін поставки товару - до 15.12.2018 року.

Відповідач зазначає, що 16 грудня 2018 року припадає на вихідний день - неділю, тож днем, в який мала відбутися поставка товару є наступний робочий - 17 грудня 2018 року, понеділок, що відповідає ч. 5 ст. 254 ЦК України.

Тож, відповідно кількість прострочення поставки автомобіля складає 15 календарних днів, замість заявлених 16. Проведений позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум пені є таким, що не відповідає вимогам частині 2 статті 251, частині 2 статті 252, статті 253, частини 1 статті 255, частині 3 статті 549 Цивільного кодексу України.

02.08.2019р. ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, призначено розгляд справи на 27.08.2019р. на 09-30 год.

23.08.2019р. ухвалою виправлено описки в описовій та резолютивній частинах ухвали господарського суду Полтавської області від 02.08.2019р. по справі № 917/663/19, в якій виключено абзаци 3 та 4 з описової частини та пункт 1 з резолютивної частини ухвали та зазначено, що пункт 2,3,4 резолютивної частини ухвали вважати пунктами 1,2,3 відповідно.

27.08.2019р. ухвалою суду відкладено розгляд справи на 30.09.2019р. на 15-00 год.

Від представника позивача до суду надійшли пояснення про надання письмових доказів (вх. № 9761 від 13.09.2019р.), в яких останній зазначає, що 27 серпня 2018 року між Виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області (далі-Замовник) і ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ АВТОКРАЗ» (далі - Постачальник) був укладений договір №214 на закупівлю/поставку товарів, згідно з яким Постачальник був зобов`язаний поставити комбінований дорожній автомобіль на базі самоскиду з навісним обладнанням, а Замовник прийняти і оплатити товар, зазначений у договорі.

Відповідно до п.4.1 договору поставка товару здійснювалась до 15 жовтня 2018року. Відповідно до п. 9.1. договір діє до 31 грудня 2018 року. Станом на 31.12.2018 року Постачальником не були виконані зобов`язання за договором, що є порушенням та невиконанням умов договору, тобто, Замовник не отримав вказаний у договорі товар. В зв`язку з цим Замовник на виконання п. 6.1.6.2.6.3 договору був вимушений звернутися до суду з вимогою стягнути з Постачальника неустойку у розмірі 37 616,00 гривень.

Враховуючи вищевикладене, у позивача відсутні видаткова накладна, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів та будь які експлуатаційні документи.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені, що підтверджується поштовими повідомленнями.

В судовому засіданні 30.09.2019р. ухвалено рішення згідно ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

За результатами електронних відкритих торгів, відповідно до протоколу тендерних пропозицій від 27.07.2019р. №135 ТОВ «Торговий Дім АвтоКрАЗ» тендерним комітетом Виконавчого комітету Обухівської міської ради був визнаний переможцем закупівель «Великовантажні мототранспортні засоби (придбання комбінованого дорожнього автомобіля на базі самоскида з навісним обладнанням, а.с.10). Із трьох учасників було обрано одного. Один із учасників - ТОВ «Сучасні вантажівки» надав нижчу цінову пропозицію, проте, був відхилений у зв`язку з порушенням процедур подання пропозицій. Була подана скарга від 30.07.2018р. вих. № 624 СВ-07 до Антимонопольного комітету України на рішення про неправомірне відхилення тендерної пропозиції ТОВ «Сучасні вантажівки» (а.с.15). За результатами засідання адміністративної колегії АМК України дії Виконавчого комітету Обухівської міської ради були визнані правомірними.

27.08.2018р. між Виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області (замовник (покупець) (далі-позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім АвтоКрАЗ» (учасник (постачальник) (далі-відповідач) був укладений договір на закупівлю/поставку товарів № 214 строком до 31.12.2018р., відповідно до якого учасник (постачальник, відповідач) зобов`язувався поставити товар: код ДК 021:2015 - 34140000-0: Великовантажні мототранспортні засоби (Придбання комбінованого дорожнього автомобіля на базі самоскиду з навісним обладнанням (бункер та відвал з гідравлічним управлінням)), відповідно до Специфікації (Додаток № 1), що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а замовник (покупець, позивач) зобов`язувався прийняти і оплатити товар, зазначений у цьому договорі у відповідності до технічного завдання тендерної документації. (а.с.11-14).

Відповідно до п.1.3 вищезазначеного договору найменування, асортимент, кількість та ціна товару, що поставляється згідно з цим договором, визначені у Специфікації (далі - Специфікація), яка є його невід`ємною частиною. Поставка товару здійснюється силами та засобами постачальника. Вартість доставки входить до ціни товару.

Відповідно до п. 3.6 договору моментом поставки товарів є фактична його передача за актом прийому-передачі товарів та передача всіх передбачених договором і законом первинних документів на товар, у т.ч. гарантій, документів про якість, накладних, тощо.

Відповідно до п. 4.1 договору поставка товару здійснюється до 15.10.2018р.

Відповідно до п. 4.2 договору місце поставки (передачі) товару: Україна, Київська область, м. Обухів, вул. Каштанова, 23.

Відповідно до п. 4.3 договору датою поставки товару вважається день підписання актів приймання-передачі товару. Строк поставки товару може бути змінений за згодою сторін, про що укладається відповідна додаткова угода до цього договору.

Відповідно до п. 4.4 договору товар передається замовнику згідно з видатковою накладною, рахунком-фактурою, які надаються постачальником. Разом з товаром постачальник надає замовнику наступну документацію: комплект експлуатаційних документів, та документи для реєстрації в органах Державної реєстрації транспортних засобів.

Відповідно до п. 4.5 договору після передачі товару та надання документів, зазначених в п. 4.4 договору між сторонами оформлюється відповідний Акт приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін.

Поставка є здійсненою виключно після передання товару та надання документів, зазначених в п. 4.4., п. 4.5 договору.

Згідно п. 4.6 договору датою передачі товару від учасника (постачальника) замовнику (покупцю), вважається дата підписання Акту приймання-передачі товару.

Відповідно до п. 5.3.1 договору учасник (постачальник) зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

Згідно п. 9.1. договору цей договір діє до 31.12.2018 р.

Відповідач зобов`язання по поставці позивачу товару - машина дорожня комбінована МДКЗ-40 на базі самоскида КрАЗ-5401С2 у кількості 1 шт. вартістю з ПДВ в розмірі 2 351 000,00 грн. не виконав.

Відповідач листом від 05.10.2018р. № 4029/06 повідомив позивача стосовно поставки товару, яким просив відтермінувати поставку вищезазначеної автомобільної техніки до 15.12.2018р. та вважати даний лист невід`ємною частиною вищевказаного договору, а у разі необхідності укласти відповідну додаткову угоду (а.с. 19).

На вищезазначений лист позивач до відповідача звернувся з листом № 2417 від 10.10.2018р., яким просив надати обґрунтування підстав (згідно з чинним законодавством) для зміни істотних умов договору №214 від 27.08.2018р. на поставку Машини дорожньої комбінованої МДКЗ-40 на базі самоскида КрАЗ-5401С2 (а.с. 20).

Відповідач листом № 4060/06 від 11.10.2018р. пропонував позивачу розглянути можливість укладення додаткової угоди до вказаного договору із внесенням змін щодо строку постачання, та викласти п. 4.1. договору у наступній редакції: поставка товару здійснюється до 15 грудня 2018р. В додаток до цього листа відповідач додав проект додаткової угоди №1 до договору № 214 від 27.08.2018р. у двох екземплярах (а.с. 21).

12.10.2018р. сторонами була укладена додаткова угода №1 до договору №214 від 27.08.2018р., якою сторони погодили п. 4.1 договору викласти в новій редакції: «Поставка товару здійснюється до 15 грудня 2018р» (а.с.23).

11.12.2018р. позивач до відповідача звернувся з листом, в якому просив з метою уникнення відповідачем неналежного виконання зобов`язань за договором невідкладно виконати умови договору та здійснити поставку машини дорожньої комбінованої МДКЗ-40 на базі самоскида КрАЗ-5401С2 у термін не пізніше 15.12.2018р.

Станом на 31.12.2018р. відповідач зобов`язання по поставці товару за спірним договором не виконав, що слугувало підставою для звернення позивача до відповідача з претензією за № 213 від 28.01.2019 р. щодо невиконання умов договору та сплати неустойки в сумі 37 616, 00 грн. (а.с.28) та з даним позовом до суду.

Відносини, що склалися між сторонами, за своєю правовою природою регулюються загальними положеннями про договір поставки.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Докази поставки відповідачем позивачу товару (оформлення відповідних документів по договору на закупівлю/поставку товарів № 214 від 27.08.2018р.) в матеріалах справи відсутні.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 ГК України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 ГК України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій здійснюється протягом 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Передбачена законами України відповідальність застосовується з врахуванням положень цього договору.

Відповідно до п. 6.2 договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товару за бюджетні кошти, учасник (постачальник) сплачує замовнику (покупцю) штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі, передбаченому даним розділом договору для учасника (постачальника).

Відповідно до п. 6.3.1 договору порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто, виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

Відповідно до п. 6.3.3 договору у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому покупцем, учасник (постачальник) сплачує неустойку у розмірі 0,1% від суми недопоставленого товару за кожен день затримки. Сплата неустойки не звільняє постачальника від прийнятих на себе зобов`язань за договором.

Позивач відповідачу нарахував неустойку за період з 15.12.2018р. по 31.12.2018р. (16 днів) у розмірі 37 616,00 грн.

Відповідно до умов договору, з врахуванням укладеної додаткової угоди до цього договору, термін поставки товару зазначено до 15.12.2018р., тому, неустойка повинна була нараховуватися з 16.12.2018р.

Згідно ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так як 15.12.2018р., 16.12.2018р. припадають на вихідні дні, то останнім днем поставки товару є наступний робочий день, понеділок - 17.12.2018р.

Судом здійснено перерахунок неустойки за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" на суму 2 351 000,00 грн. за період з 18.12.2018р. по 31.12.2018р. Сума неустойки становить 32 914,00 грн.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 32 914,00 грн. неустойки по договору на закупівлю/поставку товарів № 214 від 27.08.2018р., які підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню. В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Посилання відповідача у клопотанні про зменшення розміру неустойки (пені) на 90 відсотків, судом задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У частині 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів існування підстав для зменшення неустойки або переліку виняткових обставин, на підставі яких суд має право зменшити розмір штрафних санкцій.

Відповідачем до матеріалів справи не надано жодного доказу на підтвердження викладених обставин - відповідних договорів, фінансових звітів (балансів) з 2018 року по теперішній час, які б відображали в повній мірі господарську діяльність ТОВ "ТД АвтоКраз", постанов державних виконавців про накладення арештів на грошові кошти, майно підприємства, тощо.

Наданий відповідачем до матеріалів справи баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 31.12.2018р. (а.с.47-48) є недостатнім доказом на підтвердження скрутного фінансового становища, оскільки не відображає в повній мірі прибутковість чи збитковість господарської діяльності підприємства відповідача.

Щодо доводів відповідача про те, що автомобілі за договором були реалізовані ТОВ "ТД АвтоКраз" на підставі Договору комісії, а комісійна винагорода комісіонера (ТОВ "ТД АвтоКраз") складає 2 000,00 грн. за кожний реалізований автомобіль, у зв`язку з чим вважає, що нарахування штрафних санкцій у розмірі, виставленому позивачем, є не співрозмірним отриманій вигоді ТОВ "ТД АвтоКраз" від реалізації товару, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідні обставини не підтверджуються матеріалами справи. Окрім того, укладення Договору комісії між ПрАТ "АвтоКраз" та ТОВ "ТД АвтоКраз", на який посилається відповідач, на певних умовах, залежало від волевиявлення сторін, у тому числі, і відповідача.

Відповідач також не довів, що розмір неустойки є надмірно великим в порівнянні зі збитками кредитора (позивача), а також не довів, що розмір неустойки може дійсно суттєво вплинути на майновий стан відповідача.

Також, суд не приймає до уваги, наданий відповідачем лист від 29.12.2018р. № 4593/06 зі зверненням до позивача стосовно поставки спірного автомобіля з проектом додаткової угоди №2 до договору закупівлі/поставку товарів №214 від 27.08.2018р., з зазначенням іншого терміну поставки товару - до 31.12.2018 р. (а.с.50-51), оскільки додаткова угода № 2 не підписана позивачем і в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачем позивачу вищезазначеного листа.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АвтоКраз", вул. Київська, 62, м. Кременчук, Полтавської області, 39631, р/р НОМЕР_1 в АТ «Акордбанк» МФО 380634, на користь Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, вул. Київська, 10, м. Обухів, Київської області, 08700, р/р НОМЕР_2 в ДКС України МФО 820172, - 32 914,00 грн. неустойки, 1 921,00 грн. - витрати по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову - відмовити.

Згідно ч.1,ч.2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Солодюк О.В.