ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2019 року м.Дніпро Справа № 908/35/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Вечірка І.О., Чус О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області на рішення господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 (повний текст судового рішення складено 04.06.2019, суддя Азізбекян Т.А.) у справі

за позовом заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1, м. Запоріжжя в інтересах держави, в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м. Київ, в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, м. Запоріжжя

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність Авіа Буд", м. Запоріжжя

про стягнення 934,81 євро, що еквівалентно 28450,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

Заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою в інтересах держави, в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність Авіа Буд" про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 934,81 євро, що еквівалентно 28 450,70 грн. відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.06.2018 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області на 341 км а/д Харків-Сімферополь, проведено перевірку транспортного засобу марки МАЗ (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), який належить ТОВ «Співдружність Авіа Буд». За даним фактом посадовими особами складено акт від 20.06.2018 № 053986 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 20.06.2018 № 0010702, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 20.06.2018 № 0013702, припис від 24.07.2018 №090674 щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт. Факт порушення вагових обмежень також підтверджується довідкою про зважування від 20.06.2018 №13588. На підставі складених у ході здійснення габаритно-вагового контролю матеріалів складено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритного транспортного засобу від 20.06.2018 та нараховано плату за проїзд у розмірі 932,81 євро, що за перерахунком згідно офіційного курсу валют євро до гривні НБУ станом на 20.06.2018 еквівалентно 28 450,70 грн. (на день проведення розрахунку), яку відповідачем на час звернення прокурора до суду не сплачено.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 у даній справі у задоволенні позову відмовлено.

Зазначене рішення обґрунтовано посиланням на те, що зі змісту акта від 20.06.2018 №0013702 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 20.06.2018 та розрахунку вбачається, що дані документи не містять характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг і чи враховувався під час зважування сипучий стан вантажу, тощо.

Зважування проводилось в літній період, на відкритому місці, де температура навколишнього середовища могла бути набагато вище +40 С. Температура при зважуванні жодним чином в акті не зафіксована.

Згідно товарно-транспортної накладної від 20.06.2018 вантаж, який перевозився - щебінка 80/40. Тобто, вантаж є сипучим та таким, що змінює навантаження на осі в русі. А загальна вага вантажу перевищена не була.

Доказів надання водієві можливості власноруч привести габаритно-вагові показники у відповідність шляхом перерозподілу сипучого вантажу по осям, як це передбачено п.23 Порядку № 879, не надано.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Не погодившись із згаданим рішенням, Заступник прокурора Запорізької області звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Скаржник зазначає, що зважування було здійснено у відповідності до вимог п.9 розділу ІІ Наказу № 255 та з урахуванням конструкції самого вагового обладнання Esiti AS 09.224, яке передбачає лише по осьове зважування.

Внесення позивачем при здійсненні габаритно-вагового контролю до відповідних документів даних про температурний режим повітря не передбачено жодним нормативно-правовим актом.

Апелянт вважає, що п.23 Порядку № 879 дає право власнику транспортного засобу вживати певні заходи, та не зобов`язує жодну посадову особу органу контролю вчиняти дії з метою недопущення порушення вимог чинного законодавства.

При цьому під час проведення посадовими особами позивача 20.06.2018 перевірки дотримання відповідачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, у водія ТОВ "Співдружність Авіа Буд" ОСОБА_1 були відсутні будь-які зауваження або заперечення, про що свідчить його підпис в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0013702 та в акті проведення перевірки №053996.

В акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0013702 зафіксовано, що транспортний засіб відповідача завантажено щебенем і маршрут його руху складає з м.Запоріжжя - ПГВК (пункт габаритно-вагового контролю) - с.Шелюги (Запорізька область) протяжністю 46,648+112,806). Розрахунок плати за проїзд також містить аналогічні дані про маршрут транспортного засобу відповідача.

Враховуючи те, що скаржник взагалі не мав дозволу на рух великовагового транспортного засобу на зазначеному маршруті, позивачем правомірно, відповідно до п.31-1 Порядку № 879, розраховано плату за проїзд за всю відстань маршруту, а не за її частину.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач вважає, що позивач належними та допустимими доказами жодним чином не довів факт порушення з боку ТОВ "Співдружність Авіа Буд".

Позивачем вказано, що нормативно допустима повна маса транспортного засобу складає 40 тон, при цьому фактична маса складала 30,84 тон. Вантаж, який перевозився є сипучим та таким, що змінює навантаження осі в русі. Відповідачем жодним чином не перевищувалась допустима повна маса транспортного засобу, а, у зв`язку з різким ухилом дороги, перед місцем вагового контролю, могло відбутися переміщення сипучого вантажу.

Ваги, якими вимірювався транспортний засіб відповідача мають Свідоцтво про державну метрологічну атестацію №34-1191 від 08.09.2009. У наведеному свідоцтві вказано, що ваги належать ТОВ "Нова Ера". Яке відношення комерційні структури мають до Державної служби України з безпеки на транспорті і який порядок використання приладів, які належать комерційній структурі державною службою, прокурор в апеляційній скарзі не довів.

Ні в акті №053986, ні в акті №0013702 не вказано, які саме прилади застосовувались для зважування транспортного засобу відповідача.

Що стосується самої довідки про зважування від 20.06.2018, відповідач зазначає, що 24.04.2019 ним була подана заява про визнання цього доказу недопустимим.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2019 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Чус О.В., Вечірка І.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2019 відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги заступника прокурора Запорізької області на рішення господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.08.2019 провадження у справі №908/35/19 за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.10.2019 провадження у справі поновлено, постановлено здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи, без повідомлення (виклику) учасників справи.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Посадовими особами Управління Укртрансбезбеки, на підставі направлення на перевірку від 18.06.2018 № 003187, проведено 20.06.2018 о 04 год. 02 хв. на 341 км а/д Харків-Сімферополь, перевірку транспортного засобу марки МАЗ (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), який належить ТОВ «Співдружність Авіа Буд» (, м.Запоріжжя, вул. Офіцерська, 32).

У цей же день, 20.06.2018, за наслідками перевірки складено довідку № 0010702 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №053986 та акт №0013702 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів.

Із указаних документів випливає, що навантаження на задню вісь 23,89 тони - нормативно допустиме 16,0 тонн, що є порушенням п. 22.5 Правил дорожнього руху України.

На підставі складених у ході здійснення габаритно-вагового контролю матеріалів посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області складено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритного транспортного засобу від 20.06.2018 та нараховано плату за проїзд у розмірі 932,81 євро, що за перерахунком згідно офіційного курсу валют Євро до Гривні Національного банку України станом на 20.06.2018 еквівалентно 28 450,70 грн. (на день проведення розрахунку, а саме на 20.06.2018 курс гривні до 100 євро становив 3050,3323 гривень).

Листом від 11.07.2018 № 3508/25-18 Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області повідомлено про нарахування ТОВ «Співдружність Авіа Бут» плати за проїзд у розмірі 932,81 євро та здійснення оплати за вказаними реквізитами.

Також, відносно ТОВ «Співдружність Авіа Бут» складено припис від 24.07.2018 №090674 щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт, який відповідачем не виконано.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, дослідивши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.

Положенням статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури №1, посилаючись на нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави з метою надходження коштів до бюджету, звернулася з позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про стягнення до Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 28 450,70 грн.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

З наведеного можна дійти висновку, що наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Тобто, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (частини третя, четверта статті 53 Господарського процесуального кодексу України, частина третя статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Апеляційним господарським судом досліджено та встановлено, що у матеріалах справи наявні докази дотримання прокурором частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо попереднього повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення з даним позовом до суду, а саме лист в.о. керівника Запорізької місцевої прокуратури №3 від 22.12.2018 №120-819вих18.

Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області зверталося до прокуратури Запорізької області з листом 10.09.2018 № 4637/25-18, в якому просило розглянути можливість щодо представництва інтересів держави в особі Укртрансбезпеки в суді з питання стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування, а саме з товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність Авіа Буд", посилаючись, зокрема, на те, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.06.2018 у справі №820/1203/17, ані Конституцією України, ані законами України Укртансбезпеку не наділено правом звернення до адміністративного суду щодо стягнення грошових коштів за проїзд транспортного засобу з перевищенням вагових параметрів.

Докази звернення Державної служби України з безпеки на транспорті з аналогічними позовами до господарських судів відсутність, що свідчить про її бездіяльність та зумовило звернення прокуратури з відповідним позовом в інтересах Державної служби України з безпеки на транспорті.

Відтак, перевіривши обґрунтованість наведених прокурором доводів в обґрунтування підстав для звернення його з позовом у даній справі для захисту інтересів держави, колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на предмет та підстави заявленого позову, прокуратурою належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та визначені законом підстави для звернення до суду прокурора.

Предметом спору є стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»: заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Частинами 14-17 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.

Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.ч.1, 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги»: рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» унормовує, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пп.3 п.2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» № 879 від 27.06.2007, визначено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 за № 1567 (із внесеними до нього змінами), зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів (далі - транспортний засіб), під час проведення рейдових перевірок здійснюється посадовою особою Укртрансбезпеки або її територіального органу (далі - посадова особа) у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла).

Пунктами 3, 6 вказаного Порядку передбачено, що зупинення транспортного засобу здійснюється для проведення рейдової перевірки посадовою особою в будь-який час на маршруті руху, а у разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 і 3 до цього Порядку.

Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідачем порушено вимоги вказаних вище нормативних актів, що встановлено складеними позивачем актом від 20.06.2018 №053986 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 20.06.2018 №0010702, актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 20.06.2018 № 0013702, довідкою про зважування від 20.06.2018 №13588.

При цьому, зазначені акти підписані водієм відповідача без зауважень.

Порядком № 879 встановлено порядок обчислення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, яка за своїм правовим змістом є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

За приписами пункту 28 Порядку № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до пункту 30 Порядку № 879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31 Порядку № 879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

За приписами пункту 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

З аналізу зазначених норм можна зробити висновок, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

За результатами зважування автомобіля та габаритно-вагового контролю, посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області зафіксовано навантаження на осі: 1) 6,95 тонн; 2)11,45; 3) 12,44, повна маса транспортного засобу. При цьому, встановлено, що осі 2 та 3 об`єднані в одну, тобто є здвоєними. Навантаження на здвоєну вісь становить 23,89 тон, при допустимих 16 тон.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, (затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568), перевізником є фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Матеріалами справи підтверджено, що перевезення вантажу здійснювалося автомобілем МАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить відповідачу - товариству з обмеженою відповідальністю "Співдружність Авіа Буд".

У матеріалах справи наявні усі передбачені Порядком № 879 документи, зокрема, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 20.06.2018 №0010702, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 20.06.2018 №0013702 та розрахунок плати за проїзд до акту від 20.06.2018 № 0013702, у зв`язку з виявленням під час габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам і правилам перевезення вантажу відповідачем.

Пунктом 2 Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених Постановою №879, встановлено наступні ставки плати за проїзд для великовагових транспортних засобів з перевищенням допустимих осьових навантажень: до 5 відсотків включно - 0,05 євро, від 5 до 10 відсотків включно - 0,1 євро, від 10 до 20 відсотків включно 0,27 євро, понад 20 відсотків за кожні наступні 5 відсотків - 0,15 євро.

Суд апеляційної інстанції вважає, що розмір плати за проїзд визначено позивачем у відповідності до вимог зазначених вище норм Порядку № 879 та відповідно до ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879).

Відповідно до пункту 26 Порядку № 879, кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Станом на 20.06.2018, день проведення розрахунку, сума 932,81 євро за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України, складає 28450,70 грн.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Такого висновку щодо застосування норм права прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не вніс плату у строк, визначений пункті 31-1 Порядку № 879, і вона набула статусу заборгованості перед Державним бюджетом України, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що вимоги прокурора щодо стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України 28 450,70 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково зазначено, що зі змісту акта від 20.06.2018 № 0013702 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 20.06.2018 та розрахунку вбачається, що дані документи не містять характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг і чи враховувався під час зважування сипучий стан вантажу, тощо, враховуючи таке.

Відповідно до п.п.2,5 розділу ІІ Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255, пересувний пункт габаритно-вагового контролю влаштовується на автомобільних дорогах загального користування з урахуванням параметрів видимості для певної категорії дороги згідно з вимогами ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина I. Проектування. Частина II. Будівництво» у спеціально обладнаних для проведення габаритно-вагового контролю місцях або на майданчиках для відпочинку, стоянках та майданчиках для короткочасної зупинки автомобілів, обладнаних перехідно-швидкісними смугами.

Пересувний пункт повинен бути укомплектований таким технічним обладнанням: спеціалізований транспортний засіб; комплект пересувних автомобільних ваг для осьового зважування транспортних засобів у русі, до складу якого входять дві вагові платформи, ваговий індикатор у футлярі та чотири вирівнювальні доріжки; рулетка стрічкова, рейка телескопічна завдовжки 6 м для вимірювань параметрів висоти транспортних засобів, рулетка електронна в комплекті зі світловідбивачем; комп`ютерна техніка; акумулятор для резервного електроживлення; бензиновий (дизельний) електрогенератор; засоби зв`язку; свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію;платіжний термінал для розрахунку електронним платіжним засобом.

За п.9 Наказу №255 вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Згідно довідки про зважування, зважування здійснювалося за допомогою ваги Esiti AS 09-224 із вантажоприймальними платформами №09-460 та №09-488, які мають свідоцтво про державну метрологічну атестацію №34-1191 від 08.09.2009. Також зазначені засоби зважування мають свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 22.06.2017 № 34-00/2494, що чинне до 22.06.2018. За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ГОСТу 29329-92, що підтверджується підписом та відтиском повірочного тавра державного повірителя.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що зазначений у свідоцтві про державну метрологічну атестацію №34-1191 від 08.09.2009 діапазон зважування до 15 000 кг, відноситься до параметрів визначення навантаження на окрему вісь (одиничну або здвоєну), а не взагалі повної маси вантажного транспортного засобу, що відповідає вимогам п.9 розділу ІІ Наказу №255 та конструкції самого вагового обладнання Esiti AS 09-224, яке передбачає лише поосьове зважування.

Таким чином, відсутнє перевищення метрологічних параметрів вказаного зважувального обладнання.

Формами документів, які складаються під час габаритно-вагового контролю, не передбачено внесення відомостей про реквізити зважувального обладнання.

Водночас, відповідач не довів належними і допустимими доказами, що його водію під час здійснення габаритно-вагового контролю відмовлено в ознайомленні на його вимогу із документами, що посвідчують періодичну повірку (метрологічну атестацію) зважувального обладнання.

З урахуванням наведеного, передчасним є висновок господарського суду щодо відсутності документального підтвердження характеристики вимірювального обладнання.

Приймаючи до уваги, що зважування було здійснено 04 години 02 хвилини, а тому висновок суду першої інстанції про те, що під час зважування температура навколишнього середовища могла бути набагато вище +40 С, є лише необґрунтованим припущенням.

Також суд апеляційної інстанції вважає помилковою позицію суду першої інстанції щодо ненадання водію автомобіля можливості власноруч привести габаритно-вагові показники у відповідність шляхом перерозподілу сипучого вантажу по осям, яке це зазначено у п.23 Порядку № 879.

Так, пунктом 23 Порядку № 879 передбачено, що власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Отже, наведене правова норма дає право власнику транспортного засобу вживати певні заходи та не зобов`язує жодну посадову особу органу контролю вчиняти дії з метою подальшого недопущення порушення вимог чинного законодавства.

Крім того, згідно з пп. 12 п. 2 Порядку № 879 повторне вимірювання і зважування - це будь-яке наступне вимірювання транспортного засобу, що перебуває в межах одного стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю, з часу в`їзду такого транспортного засобу на територію пункту до виїзду з неї. Не є повторним вимірювання, яке проводиться через технічні перебої в роботі вимірювального і зважувального обладнання, що не суперечить вимогам затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методики.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів звернення до позивача із вимогою щодо проведення повторного вимірювання і зважування.

Зі змісту пунктів 28,30,31-1 Порядку №879 вбачається, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування залежить від протяжності маршруту. Водночас, п.31-1 Порядку №879 лише уточнює, що за відсутності дозволу на проїзд, плата за проїзд має бути визначена незалежно від того виконав транспортний засіб марштрут чи тільки має намір його виконати.

Відповідачем не доведено, що ним було отримано у встановленому порядку дозвіл на участь у дорожньому русі належних йому транспортних засобів, загальна вага та навантаження на осі яких перевищували нормативні параметри.

Таким чином, позивачем правомірно розраховано плату за всю відстань маршруту, а не за її частину.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання відповідача на товарно-транспортну накладну від 20.06.2018, оскільки розрахунок плати за проїзд визначається за наслідком габаритно-вагового контролю, у тому числі шляхом визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті, а тому відомості з наведної ТТН не можуть спростовувати встановлені під час такого контролю показники.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про те, що довідка про зважування від 20.06.2018 є недопустимим доказом, оскільки не містить необхідних для документу реквізитів.

Так, форма довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю визначена Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України 10.10.2013 № 1007/1207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 року за № 215/24992.

Посадовими особами Укртрансбезпеки складено довідку від 20.06.2018 року №0010702 про результати здійснення габаритно-вагового контролю за встановленою формою. Доказів зворотного відповідачем не надано.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що відповідач із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування розрахунку плати з проїзд, великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу на суму 932,81 євро, не звертався.

Отже, дослідивши матеріали справи та враховуючи встановлений факт навантаження транспортних засобів, що належать позивачу, з перевищенням допустимих параметрів фактичної маси навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, колегія суддів зазначає, що наявне порушення позивачем вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", що є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 934,81 євро, що еквівалентно 28 450,70 грн.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду прийняте із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню. Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

3.5. Розподіл судових витрат.

З урахуванням приписів п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги колегією суддів покладаються на відповідача.

Керуючись стст.269,275,277,281-283 Господарського процесуального кодексу України України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 06.05.2019 у справі №908/35/19 скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність Авіа Буд" (69068, м.Запоріжжя, вул.Офіцерська, буд.32, ) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті, 03135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 14, , до державного бюджету за наступними реквізитами: р/р № 0003 в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Запорізькій області (, МФО 813015, призначення платежу 22160100) плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 934,81 євро, що еквівалентно 28 450,70 (двадцять вісім тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 70 коп., відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку 20.06.2018.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність Авіа Буд" (69068, м.Запоріжжя, вул.Офіцерська, буд.32, ) на користь прокуратури Запорізької області в особі Запорізької місцевої прокуратури № 1, 69002, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 17, , розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , відкритий у Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: прокуратура Запорізької області, код класифікації видатків бюджету 2800, , витрати зі сплати судового збору за поданння позовної заяви в сумі 1 762,00 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643,00 грн.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України України.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.О.Вечірко

О.В.Чус