Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/930/19
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького, буд.6,м. Київ,01601;

до відповідача: Комунального підприємства "Теплокомуненерго"

Надвірнянської районної ради,

вул. Комунальна, буд.5, м. Надвірна, Івано-Франківська область,78405;

про стягнення 37 592,42грн, з яких: 34 216,80грн - пеня, 2 442,68грн - 3% річних, 932,94грн - інфляційні втрати,

за участю:

від позивача: не з"явились;

від відповідача: Савчук М.І. - адвокат, (ордер серія ІФ №078886 від 08.10.2019; свідоцтво серія ІФ №712 від 07.12.2017).

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Надвірнянської районної ради 37 592,42 грн, з яких: 34 216,80грн - пеня, 2 442,68грн - 3% річних, 932,94грн - інфляційні втрати за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання за договором купівлі-продажу природного газу №4055/16-БО-15 від 15.12.2015.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 04.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

При цьому судом взято до уваги приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої в Римі 04.11.1950, ратифікованої Україною 17.07.1997 (набрала чинності для України 11.09.1997), якими гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема цивільного характеру. Одночасно реалізація "права на суд" передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого згідно із ст.32 Конвенції, поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Буланов та Купчик проти України" від 09.12.2010, "Чуйкіна проти України" від 13.01.2011).

Представник позивача в судове засідання не з"явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений в судовому засіданні 08.10.2019. Позовні вимоги позивач виклав у позовній заяві, обґрунтовує їх порушенням відповідачем строків виконання грошового зобов"язання обумовленого пунктом 6.1. договору постачання природного газу №4055/16-БО-15 від 15.12.2015, у зв"язку з чим, на підставі пункту 8.2. договору та приписів частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано відповідачу 34 216,80грн - пені, 2 442,68грн - 3% річних, 932,94грн - інфляційних втрат. Позовні вимоги мотивує приписами статей 509, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 629, 655, 692 Цивільного кодексу України, статей 173, 174, 175, 193, 216, 230, 231, 232 Господарського кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, свої заперечення виклав у відзиві на позовну заяву №133 від 17.09.2019 (вх№16075/19 від 19.09.2019). Звертає увагу суду на те, що Комунальне підприємство "Теплокомуненерго" Надвірнянської районної ради є виробником теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам. Вказує, що вартість поставленого позивачем природного газу оплачена відповідачем в повному обсязі до набрання чинності - 30.11.2016 Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" № 1730-VIII, а частина 3 статті 7 цього Закону передбачає, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом. Просить суд в позові відмовити.

Беручи до уваги приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, норми частин 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи те, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті - спір належить вирішити у відсутності представника позивача за матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення.

Фактичні обставини справи вказують на те, що між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник/позивач) та Комунальне підприємство "Теплокомуненерго" Надвірнянської районної ради (споживач/відповідач) укладено договір постачання природного газу №4055/16-БО-15 від 15.12.2015 з додатковими угодами №1 від 30.12.2015, №2 від 29.01.2016, №3 від 22.02.2016, №4 від 28.03.2016, №5 від 28.04.2016, №6 від 26.05.2016, №7 від 26.07.2016, №8 від 22.08.2016, згідно умов якого, постачальник передає у 2016 році споживачу природний газ, а споживач приймає, оплачує цей природний газ та використовує його виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами (пункти 1.1., 1.2. договору).

У відповідності до пункту 6.1. договору в редакції додаткової угоди №4 від 28.03.2016 оплата планових обсягів газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як вбачається з актів приймання - передачі від 31.01.2016, від 29.02.2016, від 31.03.2016, 30.04.2016, 31.05.2016, 30.06.2016, 31.07.2016 позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 1 487 205,40грн.

Матеріали справи містять виписку АТ "НАК "Нафтогаз України" по операціях з КП "Теплокомуненерго" в період з 01.01.2015 по 31.07.2018 у відповідності до якої, відповідачем в повному обсязі здійснено розрахунок за поставлений природний газ - 06.10.2016.

Предметом судового розгляду є матеріально-правова вимога позивача про застосування до відповідача відповідальності за порушення строку оплати поставленого природного газу обумовленої пунктом 8.2. договору у вигляді пені в сумі 34 216,80грн та наслідків порушення грошового зобов`язання обумовлених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, а саме 2 442,68грн - 3% річних, 932,94грн - інфляційні втрати.

30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" № 1730-VIII від 03.11.2016. Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Метою вказаного Закону є поліпшення фінансового становища теплопостачальних підприємств життєзабезпечення, запобігання їхнього банкрутства, забезпечення фінансової стабільності та уникнення кризових ситуацій під час проходження опалювального періоду.

Згідно з частиною 1 статті 3 цього Закону, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Доказів включення Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Надвірнянської районної ради до вказаного реєстру суду не подано.

Водночас частиною 3 статті 7 Закону № 1730-VIII від 03.11.2016 встановлено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Вказаною нормою передбачена законна можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сфері виробництва теплової та електричної енергії у спосіб не нарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суму заборгованості.

Частина 3 статті 7 Закону № 1730-VIII від 03.11.2016 є нормою прямої дії. Виконання цієї норми закону не потребує від відповідача вчинення будь-яких дій, в т.ч. включення до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії. Право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин, враховуючи те, що на дату набрання чинності - 30.11.2016 Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" заборгованість КП "Теплокомуненерго" перед АТ "НАК "Нафтогаз України" за договором постачання природного газу №4055/16-БО-15 від 15.12.2015 - погашена у повному обсязі (06.10.2016), що не заперечується позивачем, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача додаткових юридичних обов"язків за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання у вигляді пені в сумі 34 216,80грн, 3% річних в сумі 2 442,68грн, інфляційні втрати в сумі 932,94грн. Така ж правова позиція дотримана у постановах Верховного Суду від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16, від 15.03.2018 у справі №904/10736/16, від 21.03.2018 у справі №905/403/17, від 22.03.2018 у справі №914/123/17, від 02.05.2018 у справі №914/102/17.

Як вказують частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином на основі вище вказаного, позовні вимоги позивача визнаються судом недоведеними, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись статтею 1291 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" № 1730-VIII від 03.11.2016, статтями 73-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до відповідача Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Надвірнянської районної ради про стягнення 37 592,42грн - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 28.10.2019

Суддя С.Кобецька