ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.10.19 Справа № 18/257

Суддя Іванко Л.А., після виходу 21.10.2019 року з відпустки, розглянувши матеріали

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "Букрос", 36034, м. Полтава, вул. Половка, буд. 88/1, ідент. код 00143136

до відповідача1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Аукціонний центр плюс", 36034, м. Полтава, пров. Латишева, буд. 9, кв. 40, ідент. код 40435921

відповідача2 акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д, ідент. код 14360570

про визнання договору недійсним

встановив:

Керуючий санацією ПАТ "Бурова компанія "Букрос" Тищенко Оксана Іванівна звернулась до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх.№ 1997/19 від 03.10.2019 року), в якій просить визнати недійсним Договір поруки № 359ВЛ від 25.01.2018 року, укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Аукціонний центр плюс".

21.10.2019 року згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, позовній заяві присвоєно № 18/257 та передано на розгляд судді Іванко Л.А.

При цьому, при визначенні судді для розгляду даної справи допущено порушення автоматизованого розподілу справ.

Так, в провадженні господарського суду Полтавської області (суддя Іванко Л.А.) знаходиться справа № 18/257 про банкрутство ПАТ "БК "Букрос". Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.11.2017 року введено процедуру санації ПАТ "БК "Букрос" згідно Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» у редакції, чинній до 19 січня 2013 року, положення якого не передбачають розгляд в процедурі санації в межах справи про банкрутство спорів за участю боржника.

Однак, при здійсненні автоматизованого розподілу позовної заяви ПАТ БК "Букрос" до ТОВ "Аукціонний центр плюс" та АТ КБ "Приватбанк" про визнання договору поруки недійсним, яка надійшла до суду 03.10.2019 року та зареєстрована за вх.№ 1997/19, безпідставно та з порушенням вищезазначених приписів 21.10.2019 року її передано на розгляд судді Іванко Л.А. без присвоєння окремого номеру судової справи, а приєднано до справи № 18/257 про банкрутство ПАТ "БК "Букрос".

Крім того, згідно Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду підставою передачі судової справи судді Іванко Л.А. зазначено ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Застосування зазначеної норми суперечить п.4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, яким встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно п.2 рішення зборів суддів від 12.04.2016 року, справи, в яких стороною є особа, щодо якої господарським судом Полтавської області чи іншим господарським судом порушена справа про банкрутство, а також інші справи та заяви, при вирішенні та розгляді яких виникає питання застосування законодавства про банкрутство, розглядаються суддями колегії з питань банкрутства.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Отже, в разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, суддя не може розглядати справу та підлягає відводу (самовідводу).

Відповідно до статті 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року No 1 був затверджений Коментар до Кодексу суддівської етики (далі - Коментар).

В цьому Коментарі зазначено, що суддя повинен дбати про те, щоб його поведінка була бездоганною з точки зору стороннього спостерігача. Дії та поведінка судді повинні підтримувати впевненість громадськості у чесності й непідкупності судових органів. Не досить лише вершити правосуддя; потрібно, щоб його звершення було очевидним для загалу.

В Коментарі також зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес Згідно з положеннями коментованої статті підставою для самовідводу може стати обставина, коли судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Це означає, що особисто судді стали відомі певні обставини або факти, які потенційно можуть вплинути на прийняття ним рішення по справі або викликати у сторін сумніви в справедливості та об`єктивності судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаушільдт проти Данії» (Заява № 10486/83) від 24.05.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (Заява № 3949/02) від 09.11.2006 судом зазначено, що наявність безсторонності згідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що у питанні визначення безсторонності суду, навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Відповідно до рішення у справі «Газета «Україна-центр» проти України» (Заява № 16695/04) від 15.10.2010, для забезпечення неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

В Бангалорських принципах поведінки суддів від 19.05.2006, які схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23 зазначено, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.

Таким чином, виходячи з аналізу вищезазначених правових норм та практики Європейського суду з прав людини, за вказаних обставин, з метою уникнення будь-яких сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості суду відносно розгляду конкретного спору та запобігання здійсненню маніпулювання обставинами, пов`язаними з розглядом суддею даної справи, посилань на упередженість судді у разі оскарження, в подальшому, процесуальних рішень в цій справі, суд вважає за доцільне заявити самовідвід від розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заявити та задовольнити самовідвід судді Іванко Л.А. від розгляду позовної заяви (вх.№ 1997/19 від 03.10.2019 року) Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "Букрос" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аукціонний центр плюс", акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про визнання договору поруки недійсним.

Ухвала підписана 22.10.2019 року

Ухвала прийнята в нарадчій кімнаті. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя Іванко Л.А.