ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2091/19

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САНТЕ-АЛКО"

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ"

про стягнення 159 536,55 грн.

Без виклику представників сторін.

Суддя Т.П. Карпечкін

обставини справи:

До Господарського суду Київської області 16.08.2019 року надійшла позовна заява вих. № 18 від 16.08.2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю "САНТЕ-АЛКО" до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ" про стягнення 159 536,55 грн. з яких 139 088,90 грн. боргу за поставлений Товар та 20 447,65 грн. пені за Договором поставки товарів № 35-К від 22.02.2019 року.

Одночасно в позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розглянувши клопотання позивача про розгляд зазначеної справи в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, ціну позову, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня року, в якому подано відповідну позовну заяву, суд дійшов висновку про задоволення зазначеної заяви позивача та розгляд справи № 911/2091/19 за правилами спрощеного позовного провадження.

У зв`язку з чим, ухвалою Господарського суду Київської області від 20.08.2019 року відкрито провадження у справі № 911/2091/19, задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "САНТЕ-АЛКО" про розгляд справи № 911/2091/19 в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

07.10.2019 року від позивача надійшла заява, в якій останній просив закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з частковою сплатою 09.09.2019 року суми в розмірі 50 000,00 грн., в частині заявлених вимог про стягнення з відповідача на суму 50 000,00 грн. з яких 20 447,65 грн. пені, 29 552,35 грн. боргу, у відповідності до ст. 534 Цивільного кодексу України, та стягнути решту боргу за поставлений Товар в сумі 109 536,55 грн., в підтвердження чого надав платіжне доручення № 22316від 09.09.2019 року на суму 50 000,00 грн. та виписку по рахунку позивача.

Оскільки, станом на 21.10.2019 року відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, у встановлений судом строк відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надіслав, доказів повної або часткової сплати ним заборгованості, яка є предметом даного спору, не надав, клопотань про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву від відповідача не надходило, суд вважає, що, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

22.02.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "САНТЕ-АЛКО" (далі - позивач, Постачальник) та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ" (далі - відповідач, Покупець) було укладено Договір поставки товарів № 35-К (далі - Договір)

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві в погоджені цим Договором строки товар - алкогольні напої в асортименті (далі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар і сплатити за нього обумовлену цим Договором ціну.

Товар передається у власність Покупця. Перехід права власності на Товар відбувається в момент передачі Товару від Постачальника Покупцю на підставі видаткової накладної та інших супроводжувальних документів на Товар. Датою переходу права власності на Товар є дата підписання Сторонами видаткової накладної на поставку Товару (п. 1.2 Договору).

Покупець зобов`язаний сплатити вартість Товару, отриманого за кожною окремою видатковою накладною на поставку Товару, в строк, що не перевищує 30 календарних днів від дати поставки (п. 5.1 Договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох Сторін і діє по 31.122019 року, але в будь-якому випадку до повного проведення взаємних розрахунків між Сторонами (п. 8.1 Договору).

Як стверджує позивач, на виконання зобов`язань за Договором ним було поставлено відповідачу 26.09.2019 року та 19.03.2019 року Товар на суму 209 088,90 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 3782 від 26.02.2019 року на суму 54 937,68 грн., № 3783 від 26.02.2019 року на суму 82 475,94 грн., № 3784 від 26.02.2019 року на суму 54 738,24 грн., № 5650 від 19.03.2019 року на суму 16 937,04 грн., які підписані уповноваженими представниками Сторін та скріплені їх печатками, та товарно-транспортними накладними (копії наявні в матеріалах справи).

Однак, відповідач своєчасно та в повному обсязі отриманий Товар не оплатив, оплати за поставлений Товар проводив з простроченням, розрахувався частково на загальну суму 70 000,00 грн., зокрема 01.04.2019 року - 20 000,00 грн., 17.04.2019 року - 20 000,00 грн., 03.05.2019 року - 30 000,00 грн. (копії платіжних доручень та банківських виписок по рахунку позивача наявні в матеріалах справи), відтак, за відповідачем рахується заборгованість в сумі 139 088,90 грн.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 139 088,90 боргу за поставлений Товар.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати Товару, позивач просить також стягнути з відповідача 20 447,65 грн. пені на підставі п. 6.1 Договору за загальний період з 29.03.2019 року по 16.08.2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, судом встановлено наявність заборгованості відповідача перед позивачем на момент звернення до суду з даним позовом в сумі 139 088,90 грн.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 6.1 Договору у випадку несвоєчасної оплати вартості Товару Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період нарахуванням пені, від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що позивачем пеня нарахована окремо по кожному періоду на фактичні суми заборгованості. Пеня нарахована в межах п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Однак, судом було виявлено помилки в наданому позивачем розрахунку пені, зокрема, помилки в періоді нарахування по видатковій накладній № 5650 від 19.03.2019 року, по якій строк оплати у відповідності до п. 5.1 Договору виник 19.04.2019 року, а не як зазначено позивачем 29.03.2019 року. Окрім того, позивачем помилково дні часткових проплат (01.04.2019 року, 17.04.2019 року, 03.05.2019 року) включені в періоди нарахування пені на суми без врахування часткових проплат. Відтак, судом було здійснено правильний розрахунок пені за заявлений позивачем період з врахуванням виявлених недоліків, згідно з яким розмір пені склав 19 914,81 грн.

В ході розгляду спору, позивач подав заяву, в якій просив закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з частковою сплатою 09.09.2019 року суми в розмірі 50 000,00 грн. у відповідності до ст. 534 Цивільного кодексу України (відповідно щодо 20 447,65 грн. пені та 29 552,35 грн. боргу) та стягнути решту боргу за поставлений Товар в сумі 109 536,55 грн., в підтвердження чого надав платіжне доручення № 22316 від 09.09.2019 року на суму 50 000,00 грн. та виписку по рахунку позивача.

Щодо вказаної заяви позивача про закриття провадження у справі, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України відсутність предмета спору є підставою для закриття провадження у справі.

Статтею 534 Цивільного кодексу України передбачено черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням. А саме, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

- у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;

- у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

- у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Як зазначено в постанові Верховного суду від 18.04.2019 року у справі № 904/12527/16 «можливість застосування ст. 534 Цивільного кодексу України ставиться в залежність від змісту реквізиту "Призначення платежу" платіжного доручення, яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів з чітким призначення платежу щодо погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена ст. 534 ЦПК України застосовуватися не може.

У випадку, якщо стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отриманий без реквізиту "Призначення платежу" чи як загальна підстава - на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості, розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до ст. 534 ЦК України.

Правовою підставою для даного висновку є Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (п.3.8), затверджена постановою Національного банку Україні від 21.01.2004р. № 22, та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (п.1.2), затверджене наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.95., згідно з якими отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу.»

Як вбачається із доданого позивачем до заяви про закриття провадження платіжного доручення № 22316 від 09.09.2019 року на суму 50 000,00 грн., вказаний платіж отриманий позивачем із призначенням платежу «оплата за товари в асортименті з акцизом (магазини) зг.рах. б/н по дог. № 35-К від 01.02.2019. Тендер не передбачено. В т.ч. ПДВ 8333,33 грн.». Вказане призначення платежу є аналогічним призначенням платежу зазначеним у платіжних дорученнях, доданих позивачем в підтвердження часткових оплат за поставлений товар, здійснених відповідачем до подачі позову, які зараховані позивачем в рахунок погашення боргу за поставлений Товар.

Враховуючи вищезазначене, оскільки відповідач 09.09.2019 року здійснив переказ коштів в сумі 50 000,00 грн. з чітким призначення платежу, а саме як оплату за товар згідно спірного договору, черговість, встановлена ст. 534 Цивільного кодексу України, тут застосовуватись не може.

Відтак, оскільки позивач в ході розгляду спору надав докази сплати відповідачем 09.09.2019 року після відкриття провадження у справі суми, як встановлено судом, основного боргу за поставлений Товар в розмірі 50 000,00 грн., в підтвердження чого надав платіжне доручення № 22316 від 09.09.2019 року на суму 50 000,00 грн., провадження у справі в частині вимог про стягнення 50 000,00 грн. боргу за поставлений Товар підлягає закриттю судом на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмета спору в цій частині.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 109 003,71 грн. з яких 89 088,90 грн. боргу за поставлений Товар та 19 914,81 грн. пені. В частині стягнення 50 000,00 грн. суми основного боргу провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. В решті вимог (532,84 грн. пені) позов задоволенню не підлягає у зв`язку з помилками в розрахунку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Оскільки, провадження у справі закрито на суму 50 000,00 грн., позивачу належить повернути з Державного бюджету України судовий збір пропорційного позовним вимогам, в яких провадження було закрито, що складає 750,01 грн.

Решта понесених позивачем витрат по сплаті судового збору покладаються судом на відповідача в розмірі, пропорційному задоволеним позовним вимогам, а саме 1 635,06 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 129, 231, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про судовий збір", господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "САНТЕ-АЛКО" до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ" про стягнення 159 536,55 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16, ідентифікаційний код 37199618) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНТЕ-АЛКО" (04050, м. Київ, вул. М. Пимоненка, 13-К, ідентифікаційний код 33240672) 89 088 (вісімдесят дев`ять тисяч вісімдесят вісім) грн. 90 коп. основного боргу, 19 914 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн. 81 коп. пені та 1 635 (одна тисяча шістсот тридцять п`ять) грн. 06 коп. судового збору.

3. Закрити провадження у справі № 911/2091/19 в частині вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "САНТЕ-АЛКО" до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ" про стягнення 50 000,00 грн. основного боргу.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "САНТЕ-АЛКО" (04050, м. Київ, вул. М. Пимоненка, 13-К, ідентифікаційний код 33240672) з державного бюджету України судовий збір в сумі 750 (сімсот п`ятдесят) грн. 01 коп., сплачений відповідно до платіжного доручення № 2157 від 15.08.2019 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 911/2091/19.

5. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

6. В решті вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "САНТЕ-АЛКО" до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "УКРСПИРТ" про стягнення 532,84 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.10.2019 р.

Суддя Т.П. Карпечкін