ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"10" жовтня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/24260/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Браславець Ю.Ю.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 10.10.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву Публічного акціонерного товариства "Азот"

про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 за виключними обставинами

у справі №910/24260/16 (головуючий суддя Трофименко Т.Ю., судді Паламар П.І., Пінчук В.І.)

за позовом Національного антикорупційного бюро України

до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" (відповідач - 1)

Публічного акціонерного товариства "Азот" (відповідач - 2)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго"

про визнання договору недійсним

В судовому засіданні 10.10.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 Національне антикорупційне бюро України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа", Публічного акціонерного товариства "Азот" про визнання недійсним договору про переведення боргу №301-202 від 30.04.2015.

Позов обґрунтовано тим, що договір №301-202 укладено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави. Крім того, зазначений договір укладено із порушенням вимог законодавства, а саме ст.ст. 15-1, 26 Закону України "Про електроенергетику", пункту 6.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 (далі - ПКЕЕ); оскільки у цьому договорі змінено встановлений законом спеціальний порядок проведення розрахунків за електричну енергію, такий договір необхідно визнати недійсним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2017 у справі №910/24260/16 в позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 07.12.2017, рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2017 скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову, визнано недійсним договір про переведення боргу №301-202 від 30.04.2015, укладений між Приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Енергомережа" та Публічним акціонерним товариством "Азот".

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" на користь Національного антикорупційного бюро України 689, 00 грн. судового збору за подання позовної заяви та 757, 90 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Азот" на користь Національного антикорупційного бюро України 689, 00 грн. судового збору за подання позовної заяви та 757, 90 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Судове рішення обґрунтовано тим, що зміст договору №301-202 суперечить положенням ст.ст. 15-1, 26 Закону України "Про електроенергетику", п. 1 Положення про порядок проведення розрахунків за електричну енергію та пункту 6.3 ПКЕЕ.

Крім цього, колегія суддів дійшла висновку, що НАБУ як орган, створений для захисту інтересів держави, має право на звернення до суду з позовом у цій справі з огляду на імперативні положення Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України", а також на виконання покладених на нього завдань та (або) обов`язків.

Водночас визначено безпідставними доводи позивача, що спірний правочин порушує інтереси держави, а також про наявність умислу сторін договору щодо зазначеного порушення.

03.07.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява ПАТ "Азот" про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 у справі №910/24260/16 за виключними обставинами.

Зазначену заяву із посиланнями на положення п. 1 ч. 3 ст. 320 ГПК України обґрунтовано тим, що 05.06.2019 Другий сенат Конституційного Суду України розглянувши справу № 3-234/2018 (3058/18) за конституційною скаргою Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення п. 13 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України", прийняв рішення № 4-р(ІІ)/2019, відповідно до якого визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення п. 13 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14.10.2014 №1698-VІІ, згідно з яким НАБУ надається право "за наявності підстав, передбачених законом, подавати до суду позови про визнання недійсними угод у порядку, встановленому законодавством України".

Відповідно, встановлена Конституційним Судом України у рішенні від 05.06.2019 № 4-р(ІІ)/2019 неконституційність п. 13 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14.10.2014 № 1698-VІІ, положення якого застосували суди при розгляді справи № 910/24260/16, є виключною обставиною та підставою для перегляду постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 у цій справі.

Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" у письмових поясненнях просить відмовити у задоволенні заяви ПАТ "Азот" про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 за виключними обставинами, оскільки п. 13 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14.10.2014 № 1698-VІІ втратив чинність лише 05.06.2019, а до того мав юридичну силу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву відповідача - 2 03.07.2019 передано на розгляд судді Північного апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

08.07.2019 надіслано до Господарського суду міста Києва лист про направлення до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/24260/16 для забезпечення розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "АЗОТ" про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 у справі №910/24260/16 за виключними обставинами.

09.09.2019 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/24260/16.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 відкрито апеляційне провадження за заявою Публічного акціонерного товариства "Азот", розгляд заяви призначено на 10.10.2019.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 10.10.2019 заперечував проти задоволення заяви відповідача - 2 з підстав її необґрунтованості.

Представники відповідачів 1, 2 та третьої особи в судове засідання апеляційної інстанції 10.10.2019 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини їх неявки суду невідомі.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представників відповідачів 1, 2 та третьої особи обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

За результатами розгляду заяви про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 у справі № 910/24260/16 у зв`язку з виключними обставинами колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення цієї заяви з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами, зокрема, є: встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Колегія суддів зазначає, що перегляд судового рішення за виключними обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та є можливою лише за умови, коли рішення суду ще не виконано.

Тобто під час розгляду заяви про перегляд справи за виключними обставинами суди повинні встановити наявність обставин щодо невиконання або, навпаки, виконання судового рішення, яке є предметом перегляду. При цьому наявність фактів виконання судового рішення виключає можливість його перегляду на підставі пункту 1 частини 3 статті 320 ГПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову у цій справі є матеріально - правова вимога про визнання недійсним правочину, укладеного, на думку позивача, з порушенням положень статей 15-1, 26 Закону України "Про електроенергетику", пункту 6.3 ПКЕЕ; оскільки у договорі змінено встановлений законом спеціальний порядок проведення розрахунків за електричну енергію.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 07.12.2017, задоволено позовні вимоги, визнано недійсним договір №301-202 від 30.04.2015, укладений між Приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Енергомережа" та Публічним акціонерним товариством "Азот".

Згідно зі ст.ст. 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За змістом статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини 1 статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії"). Відступи від цього принципу виправдані лише тоді, коли вони необхідні за обставин суттєвого та неспростовного характеру.

У ст. 85 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017 і на дату ухвалення судових рішень у цій справі) визначено, що рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Відповідно до статті 105 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017 і на дату ухвалення судових рішень у цій справі) постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Статтею 111-11 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017 і на дату ухвалення судових рішень у цій справі) визначено, що постанова касаційної інстанції набирає сили з дня її прийняття.

Набрання законної сили рішення суду виражає правову визначеність акта правосуддя та свідчить про його остаточність, обов`язковість та преюдиційність.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 у справі № 910/24260/16, яка, як зазначалося вище, вже була переглянута судом касаційної інстанцій, залишена без змін, тобто набрала законної сили.

Слід зауважити, що частиною 1 статті 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

За змістом статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Згідно з частиною 3 статті 207 ГК України виконання господарського зобов`язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення.

Із викладеного вбачається, що прийнявши постанову у цій справі шляхом задоволення позову, господарські суди встановили факт відсутності прав і обов`язків та юридичних наслідків у певного кола осіб, а також припинення зобов`язання сторін із моменту укладення договору, який визнано недійсним. При цьому наказу на виконання такого рішення господарський суд не видає і виконавче провадження за цим рішенням не здійснюється (за винятком рішення у частині розподілу судових витрат), тому рішення про визнання договору недійсним є виконаним із моменту набрання ним законної сили.

З врахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для розгляду заяви ПАТ "Азот" про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 у цій справі, адже факт виконання судового рішення виключає можливість його перегляду на підставі пункту 1 частини 3 статті 320 ГПК України.

Водночас колегія суддів вважає за необхідне акцентувати, що обставини, на які посилається заявник як на виключні, не можуть вплинути на спірні правовідносини у цій справі, оскільки ці правовідносини виникли до прийняття Конституційним Судом України рішення від 05.06.2019 № 4-р(ІІ)/2019 у справі №3-294/2018 (3058/18).

Так, відповідно до пункту 13 частини 1 статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України", який визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 05.06.2019 № 4-р(II)/2019, за наявності підстав, передбачених законом, НАБУ надається право подавати до суду позови про визнання недійсними угод у порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до частини 1 статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд", закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 24.12.1997 № 8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996, січня 1997 (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій), № 3/690-97 частина 2 статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини 2 рішення Конституційного Суду України від 05.06.2019 № 4-р(ІІ)/2019 у справі № 3-294/2018 (3058/18) положення пункту 13 частини 1статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14.10.2014 № 1698-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, положення пункту 13 частини 1 статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14.10.2014 № 1698-VII втратило чинність з 05.06.2019 та зворотної сили не має.

Слід зауважити, що згідно з частиною 3 статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

З урахуванням зазначеного колегія суддів дійшла висновку, що положення пункту 13 частини 1 статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14.10.2014 № 1698-VII мали юридичну силу як на час подання позовної заяви, так і на час подання апеляційної скарги та касаційної скарги у справі №910/24260/16.

Крім цього, слід зауважити, що постанову Київського апеляційного господарського суду у цій справі, яку просить переглянути заявник за виключними обставинами, прийнято 07.09.2017, тобто на час прийняття цього рішення діяли положення пункту 13 частини 1 статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14.10.2014 № 1698-VII, зміни в законодавстві відбулися після прийняття зазначеної постанови, а у Рішенні Конституційного Суду України від 05.06.2019 № 4-р(ІІ)/2019 у справі № 3-294/2018 (3058/18) не зазначено про надання зворотної сили/дії пункту 13 частини 1 статті 17 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України".

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №910/24263/16.

Відповідно до частин 3 - 4 статті 325 ГПК України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Зважаючи на викладене, підстав для розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами не має, тому у її задоволенні слід відмовити.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні зазначеної заяви, а також ураховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з поданням такої заяви, суд покладає витрати зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами на заявника.

Керуючись ст.ст. 129, 320, 325 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Азот" про перегляд за виключними обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 у справі №910/24260/16.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 у справі №910/24260/16 залишити в силі.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/24260/16.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст ухвали підписано 22.10.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко