ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/101/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання Представники сторін: Прокурор Богатиря К.В. Поліщук Л.В., Савицького Я.Ф. Арустамян К.А. Лянна О.А., посвідчення № 031420, дата видачі: 19.01.15;
розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Херсонської області
на ухвалу господарського суду Херсонської області
від27.03.2019 року (про залишення позовної заяви без розгляду) (суддя суду першої інстанції: Остапенко Т.А.; час і місце винесення ухвали: 27.03.2019 об 11:50, м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області, зал судового засідання № 321)
у справі за позовом до про№ 923/101/19 Заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача: Управління комунальної власності Херсонської міської ради Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Херсонської дирекції АТ «Укрпошта» зобов`язання звільнити приміщення

ВСТАНОВИВ:

11.02.2019 Заступник керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Херсонської міської ради звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Херсонської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» із вимогами про зобов`язання останнього звільнити займане комунальне майно та передати за актом приймання-передачі нежитлові приміщення загальною площею 116,9 кв.м, вартістю 1990012 грн., що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 155.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 27.03.2019 Позовну заяву Заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Херсонської міської ради до Акціонерного товариства «Укрпошта» про зобов`язання останнього звільнити займане комунальне майно та передати за актом приймання-передачі нежитлові приміщення загальною площею 116,9 кв.м, вартістю 1990012 грн., що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 155 залишено без розгляду.

Вказану ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що прокурором не надано та, відповідно, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо б було дійти висновку, що Управління комунальної власності Херсонської міської ради не має можливості самостійно захистити права у наведеному випадку, як і неналежності здійснення ним такого захисту.

Таким чином, оскільки, прокурор при зверненні з цим позовом до господарського суду в інтересах держави у позовній заяві не підтвердив наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, суд першої інстанції відповідно до п. 1 ч.1 ст. 226 ГПК України позовну заяву залишив без розгляду.

16.04.2019 року до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Заступника прокурора Херсонської області на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 27.03.2019 року, в якій апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Херсонської області від 27.03.2019 року по справі № 923/101/19 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт вказує, що прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

Так прокурором в даному випадку вказано в позовній заяві, що ним вжито представницькі заходи у зв`язку з тим, що АТ «Укрпошта» не виконуються умови договору оренди комунального майна № 1647 від 05.5.2015, після припинення дії якого майно повертається, що тягне порушення інтересів територіальної громади м. Херсона, представником якої у вказаних правовідносинах виступає управління комунальної власності Херсонської міської ради, та свідчить про порушення інтересів держави.

Апелянт зазначає, що підставою для представництва прокурором інтересів держави є об`єктивна обставина порушення інтересів держави у зв`язку з бездіяльністю позивача Управління комунальної власності Херсонської міської ради, яка полягає у відсутності активних дій щодо вжиття заходів, зокрема, звернення до суду з позовом про звільнення займаного приміщення.

Також апелянт зазначає, що у даному випадку усвідомлена пасивна поведінка Управління комунальної власності Херсонської міської ради, яке має відповідні повноваження для захисту інтересів держави, однак ухиляється від їх захисту, є підставою для допуску прокурора до господарського суду відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з метою захисту інтересів держави.

Апелянт наголошує, що внаслідок бездіяльності органу місцевого самоврядування місцевий бюджет позбавлений можливості отримати дохід від надання в оренду комунального майна, вартість якого складає майже 2 млн. грн., що призводить до неможливості належного виконання органом місцевого самоврядування своїх функцій у бюджетній сфері. Відповідач також упродовж тривалого часу ухиляється від повернення орендованого майна, чим порушує права територіальної громади.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Херсонської області на ухвалу господарського суду Херсонської області від 27.03.2019 року у справі № 923/101/19; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 16.05.2019; роз`яснено учасникам справи про їх право до 16.05.2019 подати до суду заяви чи клопотання стосовно призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо, а також надати заперечення на заяви та клопотання інших осіб із доказами направлення копій таких заяв або заперечень іншим учасникам справи; призначено справу № 923/101/19 до розгляду на 21 травня 2019 об 11:00.

Розпорядженням керівника апарату суду № 270 від 20.05.2019 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 923/101/19, у зв`язку з перебуванням судді Бєляновського В.В. у відпустці.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2019 року визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Богатир К.В., судді: Поліщук Л.В., Савицький Я.Ф.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 прийнято апеляційну скаргу Заступника прокурора Херсонської області на ухвалу господарського суду Херсонської області від 27.03.2019 року у справі № 923/101/19 до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Богатиря К.В., суддів: Поліщук Л.В., Савицького Я.Ф. з призначеним розглядом на 21 травня 2019 об 11:00.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 апеляційне провадження у справі № 923/101/19 зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 587/430/16-ц; зобов`язано Заступника прокурора Херсонської області повідомити Південно-західний апеляційний господарський суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 587/430/16-ц.

Колегією суддів апеляційного господарського суду за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що Великою Палатою Верховного Суду у справі № 587/430/16-ц 26.06.2019 прийнято постанову, повний текст якої оприлюднено 30.09.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 поновлено апеляційне провадження у справі № 923/101/19; апеляційну скаргу Заступника прокурора Херсонської області на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 27.03.2019 року у справі № 923/101/19 призначено до розгляду у судовому засіданні на 21.10.2019 о 12:00 год.

У судове засідання 21.10.2019 з`явився Прокурор, інші представники сторін в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать штамп канцелярії Південно-західного апеляційного господарського суду на зворотній стороні ухвали від 03.10.2019, а також Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, реєстр поштових відправлень Південно-західного апеляційного господарського суду та роздруківка з сайту Укрпошти.

Статтею 120 частинами 3, 7 Господарського процесуального кодексу України передбачено наступне:

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 року, якою було призначено справу № 923/101/19 до розгляду на 21.10.2019 о 12:00 год., була оприлюднена 04.10.2019 на офіційному веб-порталі судової влади України в Реєстрі судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Апелянт направив апеляційну скаргу до господарського суду та в копії іншим сторонам по справі. Отримавши апеляційну скаргу сторони не були позбавлені можливості дізнатися в суді апеляційної інстанції про подальший перебіг питання щодо зазначеної апеляційної скарги та своєчасно ознайомлюватися з відповідними судовими рішеннями в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Сторони у розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України».)

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 21.10.2019, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу по суті, до суду не повідомлялося.

Таким чином, на думку колегії суддів, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги по суті, не дивлячись на відсутність представників сторін, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність окремих представників сторін у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

11.02.2019 Заступник керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Херсонської міської ради звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Херсонської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» із вимогами про зобов`язання останнього звільнити займане комунальне майно та передати за актом приймання-передачі нежитлові приміщення загальною площею 116,9 кв.м, вартістю 1990012 грн., що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 155.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що 05.05.2015 між Управлінням комунальної власності та Українським державним підприємством зв`язку Укрпошта в особі Херсонської дирекції, укладено договір оренди комунального майна, за умовами якого відповідачу, на строк до 31.03.2018, передано в оренду нежитлове приміщення, загальною площею 116,9 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 155 у м. Херсоні.

Рішенням сесії Херсонської міської ради № 1127 від 22.12.2017 вказане нежитлове приміщення було включено до переліку об`єктів, що підлягають продажу, про що, відповідним листом було повідомлено відповідача. Після припинення договору оренди, відповідач, незважаючи на неодноразові звернення позивача, всупереч вимогам ст. 785 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендоване приміщення не звільнив та продовжує займати його без будь-яких правових підстав, чим, за твердженням прокурора, порушуються інтереси територіальної громади міста Херсона. При цьому, Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради, яке відповідно до ст. ст. 2, 10, 11, 16, 60 Закону України Про місцеве самоврядування є органом, уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, з часу припинення договору оренди не вжито заходів по поверненню комунального майна у судовому порядку.

Неналежне виконання Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради повноважень щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами комунальної власності від імені територіальної громади міста Херсона стало підставою для звернення прокурора з даним позовом в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Херсонської міської ради з метою захисту порушених прав територіальної громади міста Херсона.

07.03.2019 (вх. 2189/19) до суду першої інстанції від відповідача Херсонської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» надійшло клопотання про залишення позовної заяви заступника прокурора Херсонської місцевої прокуратури без розгляду.

В обґрунтування клопотання, відповідач зазначає, що у позовній заяві прокурором не обґрунтовано наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді в особі Управління комунальної власності Херсонської міської ради, зокрема, не надано належних доказів на підтвердження неможливості Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради самостійно здійснювати захист своїх прав та інтересів.

21.03.2019 (вх. № 2666/19) Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради до суду надано заперечення на клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. У запереченнях позивач зазначає, що порушення відповідачем умов договору оренди та безпідставне зайняття нежитлового приміщення, яке знаходиться у комунальній власності, порушує права територіальної громади міста Херсона, зокрема, спричиняє підрив основ фінансово-економічної діяльності міста та держави в цілому, оскільки за таких умов територіальна громада міста позбавлена можливості отримувати дохід від розпорядження даним приміщенням. Отже в даному випадку наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Неможливість ефективно здійснювати захист інтересів та прав територіальної громади м. Херсона та самостійно звернутися до суду із позовом про зобов`язання АТ «Укрпошта» звільнити зайняте приміщення, позивач обґрунтовує великою кількість договорів (більше 500), контроль за виконанням яких слід здійснювати, незначним складом юридичної служби та обмеженістю фінансування для реалізації своїх повноважень.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Частиною 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави, зокрема: представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Пунктом 3 статті 131-1 Конституції України встановлено, що прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що передбачені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

За змістом ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, якою передбачена необхідність обґрунтування прокурором у суді наявність підстав для представництва.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Таким чином, підставами для представництва прокурором в суді законних інтересів держави є порушення або загроза порушення інтересів держави (наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою), якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 встановлено, що прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в діяльності державних органів, державних підприємств та організацій, господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Вищезазначеним Рішенням Конституційного Суду України також встановлено, що прокурори подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Отже, прокурор, подаючи до суду позовну заяву, зобов`язаний відповідно до чинного законодавства України обґрунтувати наявність підстав для представництва, а також нездійснення належним чином захисту інтересів держави органом державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, як і подати суду докази повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду.

Так, прокурором у даному випадку подано позовну заяву в інтересах держави в особі позивача: Управління комунальної власності Херсонської міської ради про зобов`язання Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Херсонської дирекції АТ «Укрпошта» звільнити займане комунальне майно та передати за актом приймання-передачі нежитлові приміщення загальною площею 116,9 кв.м, вартістю 1990012 грн., що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 155.

Відповідно до змісту позовної заяви, прокурор, звертаючись із позовом про зобов`язання відповідача звільнити займане комунальне майно та передати його за актом приймання-передачі, наголосив на тому, що порушення інтересів держави вбачає, передусім, у невиконанні умов договору оренди комунального майна № 1647 від 05.05.2015, що тягне порушення інтересів територіальної громади м. Херсона, представником якої у спірних правовідносинах виступає Управління комунальної власності Херсонської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Як визначено в ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами рад є органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчим органом, який здійснює правомочності щодо об`єктів, які відносяться до комунальної власності міста Херсона, є Управління комунальної власності Херсонської міської ради. Положення про Управління комунальної власності, яким визначено повноваження даного органу, затверджено рішенням Херсонської міської ради № 1589 від 28.11.2014 (із наступними змінами та доповненнями).

До функцій Управління комунальної власності, зокрема, відносяться: здійснення обліку об`єктів комунальної власності на підставі даних, наданих комунальними підприємствами, установами, закладами, іншими юридичними особами, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Херсона. Розгляд та надання пропозицій щодо ефективного використання майна комунальних підприємств (п. 2.3.1 Положення); укладання договорів щодо передачі у користування (позичку, оренду, концесію тощо) та купівлі-продажу об`єктів комунальної власності, у тому числі з покупцем, який єдиний подав заяву про участь в аукціоні, розробляє проекти цих договорів (п. 2.3.7 Положення); здійснення контролю за виконанням умов договорів, укладених управлінням: купівлі-продажу, оренди, позички, концесії тощо (п. 2.3.17 Положення); проведення претензійно-правової роботи щодо стягнення заборгованості по оплаті за користування об`єктами та сплаті за продані об`єкти згідно з укладеними управлінням договорами (п. 2.3.18 Положення).

Відповідно до п.п. 3.1., 3.3., 3.4. Положення, Управління комунальної власності Херсонської міської ради від імені міської територіальної громади здійснює повноваження орендодавця щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їхніх структурних підрозділів, нерухомого майна та інших об`єктів, що належать до комунальної власності міської територіальної громади, а також продавця об`єктів, щодо яких міською радою прийнято рішення про включення до переліку об`єктів, що підлягають відчуженню (приватизації); здійснює укладання правочинів з відповідними суб`єктами господарської діяльності щодо виконання робіт, пов`язаних із підготовкою об`єктів комунальної власності до продажу та передачі у користування, продажу з аукціону, на торгах; представляє в установленому законодавством порядку інтереси Херсонської міської ради, її виконавчого комітету, Херсонського міського голови, управління в судах та інших органах під час розгляду правових спорів у межах компетенції управління.

Отже, в даній справі позов прокурором подано в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Херсонської міської ради, яке від імені міської територіальної громади здійснює повноваження орендодавця нерухомого майна, що належить до комунальної власності міської територіальної громади, та є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності для здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів територіальної громади міста у спірних правовідносинах у судовому порядку.

Як свідчать матеріали справи, 11.02.2019 прокурор звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою від 01.02.2019 вих. № 83/2-2 (вх. № 230/19). Цим же днем датовано і лист прокуратури № 83/2-2, долучений прокурором (на обґрунтування підстав представництва) до позовної заяви, про повідомлення Херсонського міського голови та Управління комунальної власності Херсонської міської ради про пред`явлення позову в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Херсонської міської ради до Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Херсонської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» із вимогами про зобов`язання останнього звільнити займане комунальне майно та передати за актом приймання-передачі нежитлові приміщення загальною площею 116,9 кв.м, вартістю 1990012 грн., що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 155. При цьому прокурор зазначив, що питання про звернення до господарського суду із позовом про повернення комунального майна уповноваженим органом не вирішувалось, а тому наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Управління комунальної власності Херсонської міської ради, внаслідок неналежного виконання посадовими особами позивача своїх повноважень.

Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є підставою для прийняття судом рішення у такому спорі по суті, оскільки за змістом статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

Стаття 76 ГПК України встановлює належність доказів:

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено критерії щодо допустимості доказів, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 ГПК України встановлено достовірність доказів. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів того, що Управління комунальної власності Херсонської міської ради не має можливості самостійно захистити права у наведеному випадку, як і неналежності здійснення нею такого захисту, прокурором господарському суду не було надано.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що судом не приймаються до уваги посилання позивача на неможливість ефективно здійснювати захист інтересів прав територіальної громади м. Херсона та самостійно звернутися до суду із позовом про зобов`язання АТ «Укрпошта» звільнити зайняте приміщення, у зв`язку з великою кількістю договорів (більше 500) та обмеженістю фінансування для реалізації своїх повноважень.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що саме лише посилання на обмежене фінансування, не є достатньою підставою для представництва інтересів держави в суді прокурором.

Вказана ситуація із недостатністю коштів бюджетного фінансування Управління комунальної власності Херсонської міської ради для оплати судового збору у випадках подачі позову до суду з метою захисту інтересів держави, є динамічною та може змінюватися протягом бюджетного року. Обмеженість коштів на оплату судового збору в Управління комунальної власності Херсонської міської ради пояснюється як об`єктивними (незалежними від волі позивача), так і суб`єктивними причинами.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що прокурором не надано та, відповідно, матеріали справи не містять доказів того, що Управління комунальної власності Херсонської міської ради не має реальної можливості самостійно захистити права в спірних правовідносинах, як і не доведено прокурором неналежності здійснення ним такого захисту.

Велика завантаженість працівників Управління комунальної власності Херсонської міської ради також не є достатньою та об`єктивно обґрунтованою підставою для захисту його інтересів прокурором.

Аналогічну правову позицію містить постанова Верховного Суду від 06.08.2019 по справі № 912/2529/18, в якій зазначено:

«8.3. Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

8.4. При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду зі справ № 924/1237/17, № 910/4345/18, № 925/226/18, № 910/2491/18.

8.5. Водночас Касаційний господарський суд наголошує на тому, що обставини дотримання прокурором встановленої частинами третьою і четвертою статті 23 Закону України Про прокуратуру процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган держави (за його наявності), виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави.».

Також у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 по справі № 587/430/16-ц зазначено наступне:

«Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне конкретизувати висновок Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 7 грудня 2018 року у справі № 924/1256/17, стосовно необхідності підтвердження прокурором відсутності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив таку відсутність, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону застосовується до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.»

Пунктом 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України, визначено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала Господарського суду Херсонської області від 27.03.2019 (про залишення позовної заяви без розгляду) по справі № 923/101/19 була винесена саме за результатами підготовчого засідання без переходу до розгляду справи по суті.

Висновки колегії суддів апеляційного господарського суду:

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з доводами суду першої інстанції, що прокурором не надано та, відповідно, матеріали справи не містять доказів, на підставі яких можливо б було дійти висновку, що Управління комунальної власності Херсонської міської ради не має можливості самостійно захистити права у наведеному випадку, як і неналежності здійснення ним такого захисту, тому відсутні передбачені законом виключні підстави для звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави в особі Управління комунальної власності Херсонської міської ради. Суд першої інстанції правомірно залишив без розгляду позовну заяву Заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Херсонської міської ради до Акціонерного товариства «Укрпошта» про зобов`язання останнього звільнити займане комунальне майно та передати за актом приймання-передачі нежитлові приміщення загальною площею 116,9 кв.м, вартістю 1990012 грн., що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 155.

Стаття 277 ГПК України встановлює підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Вищевказаних підстав для скасування оскарженого судового рішення (ухвали) або її зміни колегією суддів при перегляді даної справи в апеляційному порядку встановлено не було.

За таких обставин апеляційна скарга Заступника прокурора Херсонської області підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Господарського суду Херсонської області від 27.03.2019 року (про залишення позовної заяви без розгляду) по справі № 923/101/19 залишенню без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Херсонської області залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 27.03.2019року (про залишення позовної заяви без розгляду) по справі № 923/101/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 29.10.2019 у зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Савицького Я.Ф. з 24.10.2019 по 25.10.2019 у відрядженні (Наказ Голови суду від 21.10.2019 № 275-к), та 28.10.2019 у відпустці (Наказ Голови суду від 21.10.2019 № 295-в).

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

Я.Ф. Савицький