СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2019 р. Справа № 917/924/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: за участю секретаря судового засідання: за участю представників учасників справи: від позивача: від відповідача:Чернота Л. Ф. Білецька А.М., Стойка О.В. Телеснюк І. В. не з`явився; не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (вх.№2735П/3) Приватного підприємства Транснет Т, м. Київ
на ухвалу Господарського суду Полтавської області
від24.07.2019 року
у справі за позовом до про№917/924/19 (суддя Безрук Т. М.) Приватного підприємства Транснет Т, м. Київ Приватного підприємства Дорада, м. Полтава стягнення 20 000,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство Транснет Т, м. Київ звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою б/н від 05.06.2019 року до Приватного підприємства Дорада, м. Полтава про стягнення 20 000,00 грн. збитків за відшкодування витрат на сплату штрафу дорожнім службам Угорщини за перевантаження по загальній вазі транспортного засобу; перевантаження понад 18% від заявленої у заявці ваги вантажу; три доби простою транспортного засобу. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача 7 000,00 грн. витрат на правову допомогу та 1 921,00 грн. судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що ним були надані відповідачу передбачені вказаним договором послуги по транспортно-експедиційному обслуговуванню та перевезення вантажів. Проте, відповідач в порушення умов договору допустив перевантаження транспортного засобу понад встановлені норми, що призвело до витрат позивача на суму 7797,41 грн. на сплату штрафу дорожнім службам Угорщини за перевантаження транспортного засобу. Також, згідно п. 4.2.1, 4.2.3 договору відповідач має сплатити 14862,86 грн. компенсації за перевантаження понад 18% від заявленої у заявці ваги вантажу. Крім того, відповідач повинен відшкодувати 3000,00 грн. відшкодування вартості три доби понаднормового простою транспортного засобу.

Позивач у позові відзначив, що загальна сума, належна до відшкодування становить 25660,27 грн. На оплату цієї суми ним виписано відповідачу рахунок-фактуру №СФ-0000769 від 02.07.2018. У позові останній вказує, що відповідач оплатив йому лише 5660,27 грн. Борг в сумі 20000,00 грн. відповідачем не був оплачений.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.06.2019 року відкрито провадження у справі № 917/924/19, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.07.2019 року закрито провадження у справі №917/924/19 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Приватне підприємство Транснет Т, м. Київ 20.08.2019 року звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 17.08.2019 року, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.07.2019 року у справі №917/924/19 та направити справу №917/924/19 для продовження розгляду до суду першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги просить стягнути з відповідача Приватного підприємства Дорада, м. Полтава.

Разом з тим, скаржником в тексті апеляційної скарги викладено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Полтавської області від 24.07.2019 р. у справі №917/924/19.

ПП «Транснет Т» вважає ухвалу господарського суду Полтавської області від 24.07.2019 року протиправною, необґрунтованою, недоведеною, а також постановленою з порушенням норм процесуального права та з неповним встановленням обставин, що мають значення для справи.

Позивач відзначає, що відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються. А витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Апелянт вважає, що господарський суд Полтавської області помилково застосував п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки при зверненні з позовом до суду предмет спору існував і позивач відповідно підтримував свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2019 року сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О. О., судді: Зубченко І. В., Пушай В. І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2019 року задоволено клопотання Приватного підприємства Транснет Т, м. Київ про поновлення пропущеного строку та поновлено апелянту процесуальний строк на звернення з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.07.2019 року у справі №917/924/19. Відкрито апеляційне провадження у справі №917/924/19 та встановлено відповідачу строк до 20.09.2019 року включно для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання позивачу.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України, та не надіслав суду відзив на апеляційну скаргу.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає переглчяду рішення суду першої інстанції, згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 року розгляд апеляційної скарги Приватного підприємства Транснет Т, м. Київ на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.07.2019 року у справі №917/924/19 призначено на 02.10.2019 року о 10:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №111.

Розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року у зв`язку із знаходженням на лікарняному головуючого судді Радіонової О. О. та відпусткою судді Пушая В. І., який входить до складу колегії суддів, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №917/924/19, яким визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Чернота Л. Ф., судді: Зубченко І. В., Медуниця О. Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 року апеляційну скаргу Приватного підприємства Транснет Т, м. Київ на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 24.07.2019 року у справі №917/924/19 прийнято до провадження Східного апеляційного господарського суду у складі судової колегії: головуючий суддя Чернота Л. Ф. судді: Зубченко І. В., Медуниця О. Є.

01.10.2019 року на поштову адресу суду від позивача надійшло клопотання б/н від 27.09.2019 року про розгляд справи за його відсутності, за змістом якого останній повідомляє, що доводи апеляційної скарги підтримує у повному обсязі та, керуючись приписами ч. 3 ст. 196 Господарського процесуального кодексу України, просить суд розглянути справу за відсутності Приватного підприємства Транснет Т.

Крім того, станом на 02.10.2019 року рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу ухвали суду про призначення апеляційної скарги до розгляду на адресу суду не поверталось, у зв`язку з чим у Східного апеляційного господарського суду відсутні відомості щодо обізнаності відповідача стосовно дати розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи відсутність на дату судового засідання відомостей стосовно обізнаності відповідача про призначення апеляційної скарги до розгляду, у зв`язку зі зміною складу колегії суддів, з метою забезпечення рівних процесуальних прав учасників судового процесу, керуючись ст.ст. 202, 216, 234, 235, 270, 273 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення розгляду справи на "16" жовтня 2019 р. о 14:00 год.

Розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2019 року у зв`язку із відпустками судді члена-колегії Зубченко І.В. та відпусткою судді Медуниці О.Є., які входять до складу колегії суддів, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №917/924/19, яким визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Чернота Л. Ф., судді: Білецька А.М., Стойка О.В.

Враховуючи зміну складу суду розгляд справи розпочинається з початку відповідно до частини 14 статті 32 ГПК України.

За умовами статті 114 ГПК України унормовано, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

Умовами статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" врегульовано, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

В судове засідання 16.10.2019 учасники у справі не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, відповідно до вимог статті 268 Господарського процесуального кодексу України.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені частиною першою статтею 42 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов`язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи вищезазначене та з огляду на 30-денний строк на розгляд апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачений до ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду апеляційної скарги по суті, тому вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

10.06.2019 року Приватне підприємство Транснет Т, м. Київ звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою б/н від 05.06.2019 року до Приватного підприємства Дорада, м. Полтава про стягнення 20 000,00грн. збитків за відшкодування витрат на сплату штрафу дорожнім службам Угорщини за перевантаження по загальній вазі транспортного засобу; перевантаження понад 18% від заявленої у заявці ваги вантажу; три доби простою транспортного засобу. Також позивач просив суд стягнути з відповідача 7 000,00 грн. витрат на правову допомогу та 1 921,00 грн. судового збору (а.с.4-7).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.06.2019 року відкрито провадження у справі №917/924/19, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.2-3).

22.07.2019 до суду надійшло клопотання позивача від 17.07.2019 про стягнення з відповідача понесених судових витрат у розмірі 1921,00 грн. - на сплату судового збору та 7000,00 грн. витрат на правову допомогу (а.с.85-86).

В тексті клопотання позивач відзначив те, що відповідачем було сплачено заявлені до стягнення 20000,00 грн.

Як свідчать подані докази, відповідач сплатив позивачу 20000,00 грн. за платіжним дорученням №4783 від 24.06.2019 за послуги по рахунку № 769 від 02.07.2018 (а.с.67).

Тобто, після звернення позивача з даним позовом до суду відповідач повністю сплатив заявлений до стягнення борг згідно виставленого позивачем рахунком-фактурою №СФ-0000769 від 02.07.2018.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що вищенаведені обставини свідчать про відсутність предмета спору між сторонами, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Позивач у клопотанні від 17.07.2019 (вхід. № 7581 від 22.07.2019) просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1921,00 грн. на сплату судового збору та 7000,00 грн. на правову допомогу на підставі ч. 3 ст. 130 ГПК України.

У резолютивній частині клопотання від 17.07.2019 (вхід. № 7581 від 22.07.2019) позивачем не вказується про те, що він відмовляється від позову, лише заявлено прохання про стягнення судових витрат. У тексті клопотання лише констатується про сплату відповідачем боргу після звернення позивача з позовом (що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України), та цитується ст. 130 ГПК України з метою відшкодування судових витрат.

Частиною 3 ст. 130 ГПК України зазначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Оскільки відмови від позову фактично позивачем не заявлено, суд не може постановити ухвалу про її прийняття у порядку ст. 191 ГПК України.

Друге речення ч. 3 ст. 130 ГПК України не може бути видокремлено як самостійна норма та застосовано без зв`язку з першим реченням цієї частини. Воно підлягає застосуванню лише у разі надходження від позивача заяви про відмову від позову.

У даному випадку підлягають застосуванню загальні правила розподілу судових витрат, встановлені в ст.129 ГПК України.

В ч.4 ст. 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 ст. 194 ГПК України врегульовано, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

У даній справі рішення по суті спору судом не прийнято, провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в зв`язку з відсутністю предмета спору.

Частиною 1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції, що сплачений позивачем судовий збір в сумі 1921,00 грн. за платіжним дорученням № 164 від 03.06.2019 р. (а.с.11) підлягає поверненню з державного бюджету після надходження відповідної заяви від позивача, відповідно до ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Разом з тим, як зазначалося раніше, у пункті 2 резолютивної частини позову позивач просить стягути із Приватного підприємства «Дорада» на користь Приватного підприємства «Транснет Т» 8 921,00 грн. судових витрат, з яяких: 7000,00 грн. витрату на правову допомогу та 1921, 00 грн. судового збору.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі наданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо), відповідно до п. 8 ст. 129 ГПК України.

Окрім того, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006р. №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009 р., пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р., пункті 268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014р., заява N19336/04, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, однією з необхідних умов відшкодування судових витрат є встановлення такої обставини як їх фактичне понесення заявником.

Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.06.2018р. у справі №826/1216/16, в якій зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч.1 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3).

Частиною 4 зазначеної статті визначено вимоги стосовно співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката.

При вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Відшкодування витрат позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді здійснюється господарським судом за наявності документального підтвердження витрат: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді; платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг; копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

На підтвердження факту понесення витрат на оплату послуг адвоката позивачем додано наступні документи: копія договору №13/2018 про надання правничої допомоги від 12.11.2018 р. (а.с.68-71), додаткова угода №1 до договору №13/2018 про надання правничої допомоги від 12.11.2018 р., (а.с.72), копія акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 12.11.2018 р. (а.с.73), копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.74), копія ордеру на надання правової допомоги серія КВ №355570 від 15.11.2018 (а.с.75).

Керуючись приписами ст. 126 ГПК України, враховуючи ненадання доказів оплати наданих за актом приймання-передачі послуг, а саме відсутність підтвердження сплати, узгодженої сторонами у п.5 додаткової угоди №1 від 12.11.2018 р. до договору про надання правничої допомоги №13/2018 від 12.11.2018., беручи до уваги закриття провадження у справі (без здійснення перегляду судового рішення), судова колегія не вбачає правових підстав для додаткового покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не впливають на них та спростовуються наведеними вище положеннями Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", у зв`язку з чим відхиляються як необґрунтовані.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому ухвала господарського суду Полтавської області від 24.07.2019 р. по справі №917/924/19 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного підприємства «Транснет Т», м. Київ без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга Приватного підприємства «Транснет Т», м. Київ не підлягає задоволенню, то з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 126,129, 269, 270, 271, пунктом 1 частини 1 статті 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Транснет Т», м. Київ на ухвалу господарського суду Полтавської області від 24.07.2019 року у справі №917/924/19 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду господарського суду Полтавської області від 24.07.2019 року у справі №917/924/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 16.10.2019 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено 18.10.2019

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя А.М. Білецька

Суддя О.В. Стойка