ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2019 р. Справа№ 911/2809/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

секретар судового засіданні: Бендюг І.В.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 01.10.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення

Господарського суду Київської області

від 07.05.2019р. (повний текст складено 17.05.2019)

у справі № 911/2809/18 (суддя Чорногуз А.Ф.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль"

про зобов`язання вчинення дій по виконанню договору,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2018 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" про зобов`язання вчинення дій по виконанню договору, а саме зобов`язання поставити позивачу товар, що перелічений в заявці № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем договірних зобов`язань щодо поставки позивачу обумовленого договором товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.05.2019 у справі №911/2809/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції виходив з встановлених обставин відсутності у відповідача обов`язку з поставки товару згідно спірної заявки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржуване рішення повністю та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги немовним з`ясуванням та недоведеністю судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідністю таких висновків обставинам справи.

Доводи апелянта зводяться до того, що на підставі заявки від 30.11.2017 у відповідача виникло зобов`язання з поставки товару, передбаченого договором, відтак, відповідач був обізнаний про необхідність поставки товару обумовленого договором про закупівлю.

Крім того, позивач вказує на те, що рішення у справі №911/668/18 не має преюдиційного значення для вирішення спору у даній справі, оскільки позиція позивача базувалася лише на заявці від 15.01.2018 № 310ІВИХ-18-34 та доказуванні належного їх відправлення на адресу відповідача. Проте всі судові інстанції відмовили в задоволенні позовних вимог, вказавши, що оскільки заявка від 15.01.18 не була отримана відповідачем, обов`язок поставки товару у останнього не виник. Водночас, у справі №911/2809/18 предметом позову є зобов`язання вчинення дій по виконанню договору відповідачем, яке обґрунтовується іншим доказом, зокрема заявкою на поставку товару №3101 ВИХ-17-1094 від 30.11.2017.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти апеляційної скарги, Товариством з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" подано пояснення, в яких відповідач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга АТ «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно- монтажна фірма «Укргазпромбуд» має бути залишена без задоволення.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 07.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" (продавець) та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" (покупець) укладено договір про закупівлю № /090/1, за умовами п. 1.1. якого продавець зобов`язався поставити покупцю товари, а покупець прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до 1.2., 1.3. договору найменування товарів - формений одяг (одяг робочий), код за ДК 021:20-3. Номенклатура, асортимент, кількість товару та ціна за одиницю товар визначається згідно специфікації до договору, яка є невід`ємною його частиною.

Згідно з п. 2.1. договору якість товарів, що є предметом закупівлі за договором, має відповідати державним стандартам і/або технічним умовам. Продавець може здійснювати поставку товару покращеної якості за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі.

Сума, визначена в договорі становить 1318686,60 грн. з ПДВ (п. 3.1. договору).

Згідно з п. 4.1. договору оплата вартості товару здійснюється покупцем протягом 45-ти календарних днів з дня поставки йому товару шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок продавця.

Поставка товарів здійснюється окремими партіями на підставі письмової заявки покупця (п. 5.1. контракту).

Згідно з п.п. 5.4., 5.5. договору конкретна кількість товарів, що підлягає поставці в одній окремій партії, її номенклатура та асортимент, вантажоотримувачі визначаються покупцем в односторонньому порядку та вказуються ним в письмовій заявці на поставку. Загальний строк поставки товарів до 31.12.2018. Строк поставки окремої партії товару 10 календарних днів з моменту надання покупцем продавцю заявки.

Відповідно до п. 5.8. договору датою поставки товарів вважається дата підписання сторонами або продавцем й структурним підрозділом управлінням покупця видаткової накладної.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором, але не більше 2 років, а в частині розрахунків до повного виконання.

Додатком № 1 до договору про закупівлю № 17090000/090/1 погоджено специфікацію № 1 до договору, назва предмету закупівлі: костюм чоловічний зимовий робочий 05-01 (Тип А) (З Ми Ву Нм Тн) в кількості 730 штук загальною вартістю 1318686,60 грн.

Як зазначає Акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" Акціонерного товариства "Укртрансгаз", позивач направив відповідачу заявки на поставку товару :

- № 3101 вих-17-1094 від 30.11.2017, за умовами якої позивач просив відповідача забезпечити постачання товару у кількості 130 штук;

- № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018, згідно якої позивач просив відповідача забезпечити постачання товару у кількості 730 штук;

Однак, відповідач, за твердженнями позивача, в порушення своїх договірних зобов`язань не поставив йому обумовлений договором товар, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом про зобов`язання вчинення дій по виконанню договору, а саме зобов`язання поставити позивачу товар, що перелічений в заявці № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що заявкою на поставку товару № 3101 вих-17-1094 від 30.11.2017 позивач замовив товар, який не передбачений договором (специфікацією № 1), а саме: вид товару ІТП 06-01 замість ІТП 05-01), також не були вказані конкретні розмірі товару, що є порушення умов договору № /090/1 про закупівлю від 07.09.2017. Заявка, № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018 відповідачем не отримувалась, тоді як момент настання обов`язку з поставки товару договором поставлено в залежність від моменту отримання заявки. Докази отримання відповідачем претензії також відсутні, а сама претензія за своєю природою та змістом не може виконувати функції заявки.

Позивач, в свою чергу, зазначає, що зазначення у заявці № 3101 вих-17-1094 від 30.11.2017 виду товару як "ІТП 06-01" є помилкою. В заявці є посилання на спірний договір, тож основною функцією заявки є повідомлення відповідача про кількість товару та місце його поставки, у зв`язку з чим, на думку позивача, вказана помилка не має братись судом до уваги.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За змістом положень ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак відносини, що з нього виникають, регулюються відповідними положеннями Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дана норма кореспондується зі ст. 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач направив відповідачу заявку на поставку товару № 3101 вих-17-1094 від 30.11.2017, за умовами якої позивач просив відповідача забезпечити постачання товару Форменний одяг (Одяг робочий), код за ДК 021:20-3 Костюм чоловічий зимовий ІТП 06-01 (тип А) загальної кількістю 130 штук.

Вказана заявка на поставку товару направлена на адресу відповідача 01.12.2017, що підтверджується наявним в матеріалах справи описом вкладення у цінний лист від 01.12.2017 та 19.12.2017.

Відповідно до видаткової накладної № РС-0000379 від 12.12.2017 поставлено товар у кількості 10 шт, вартістю 18064,20 грн.

Позивач листом № 3101ВИХ-18-234 від 05.03.2018 повідомив про повернення вказаного товару з підстав невідповідності вимогам додатку-2 договору - Технічні вимоги і якісні характеристики.

Відповідач листом № 14-1/18 від 20.03.2018 повідомив адресу для повернення товару.

Крім того, в матеріалах справи наявна заявка № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018, яка була направлена відповідачу 15.01.2018. Згідно даної заявки позивач просив відповідача забезпечити постачання товару Форменний одяг (Одяг робочий), код за ДК 021:20-3 Костюм чоловічий зимовий ІТП 05-01 (тип А) загальною кількістю 730 штук.

Відповідачем товар відповідно до останньої не поставлено.

В подальшому, позивач звернувся до відповідача з претензією № 3101вих-18-197 від 26.02.2018, в якій повідомив відповідача про те, що у зв`язку з простроченням строків виконання зобов`язань по поставці товару, позивачем нарахована пеня у сумі 316484,78 грн. На підтвердження надіслання вказаної претензії позивачем надано суду фіскальний чек від 26.02.2018 та опис вкладення у цінний лист від 26.02.2018.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звертався до Господарського суду Київської області з позовом до відповідача про стягнення 764838, 23 грн. штрафних санкцій за прострочення строків виконання зобов`язань за договором № /090/1 про закупівлю від 07.09.2017.

В ході розгляду вказаного позову, суд у справі №911/688/18 встановив, що заявкою на поставку товару № 3101 вих-17-1094 від 30.11.2017 позивач замовив у відповідача товар, який не передбачений договором (специфікацією № 1), а саме: вид товару ІТП 06-01 замість ІТП 05-01), також не були вказані конкретні розмірі товару, що є порушення умов договору № /090/1 про закупівлю від 07.09.2017, з огляду на що дійшов висновку про відсутність у відповідача обов`язку з поставки партії товару на підставі заявки від 30.11.2017 в силу положень ст. 5.1. договору № /090/1 про закупівлю від 07.09.2017.

Також судом у справі № 911/668/18 встановлено, що позивач звернувся до відповідача з наступною заявкою № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018, яка була направлена відповідачу 15.01.2018; згідно даної заявки позивач просив відповідача забезпечити постачання товару Форменний одяг (Одяг робочий), код за ДК 021:20-3 Костюм чоловічий зимовий ІТП 05-01 (тип А) загальної кількістю 730 штук; як вбачається з інформації з веб-сайту Державного підприємства поштового звязку "Укрпошта" (поштовий ідентифікатор 077) вказана заявка від 15.01.2018 не вручена відповідачу.

Враховуючи відсутність доказів надання позивачем відповідачу заявки у розумінні п. 5.5. договору № /090/1 про закупівлю від 07.09.2017, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача обов`язку з поставки товару на підставі заявки № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018.

Направлення позивачем відповідачу претензії № 3101вих-18-197 від 26.02.2018 не є підставою для виникнення у відповідача обов`язку з поставки товару згідно договору № /090/1 про закупівлю від 07.09.2017 з огляду на те, що у відповідності до змісту п.п. 5.1., 5.5. договору, обов`язок по поставці товару виникає лише на підставі письмової заявки покупця.

З огляду на наведене, суд у справі № 911/668/18 дійшов висновку про відсутність порушення відповідачем зобов`язань щодо своєчасної поставки товарів.

Вказані обставини встановлені в рішенні Господарського суду Київської області від 27.07.2018 у справі № 911/668/18, яке залишено без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2019, Постановою Верховного Суду від 16.04.2019, та набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішення Господарського суду Київської області від 27.07.2018 у справі № 911/668/18, має преюдиційне значення для розгляду для даної справи, а обставини в ньому встановлені не підлягають доказуванню у даній справі.

Верховний Суд, переглядаючи вказане рішення, наголосив на наступному.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, кожна сторона договору повинна виконувати свої зобов`язання за відповідним договором належним чином та у передбачені таким договором строки.

Пунктами 5.1, 5.5 договору визначено, що поставка товарів здійснюється окремими партіями на підставі письмової заявки покупця. Строк поставки окремої партії товару - 10 календарних днів з моменту надання покупцем продавцю заявки.

Враховуючи умови договору, у відповідача зобов`язання з поставки товару виникає з моменту надання відповідної заявки покупцем продавцю.

Однак, заявка від 15.01.2018 не була надана продавцю, тому у продавця не виникло зобов`язання щодо її виконання.

Щодо тверджень позивача про те, що претензія, направлена відповідачу, є вимогою, яка створює для відповідача обов`язок щодо виконання договірного зобов`язання по поставці товару, то вказані аргументи Верховним Судом відхилено, оскільки у зазначеній претензії позивач вимагав здійснити поставку товару відповідно до умов договору та наданої заявки від 15.01.2018. У той же час заявку від 15.01.2018 відповідач не отримував, а обов`язок з поставки товару за Договором у відповідача виникає лише на підставі письмової заявки покупця.

Право на звернення за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів з встановленою підвідомчістю господарських справ передбачено нормами ст. 4 Господарського процесуального кодексу України.

Даний позов, обґрунтований невиконанням відповідачем заявок позивача на поставку товарів.

Водночас, вказані обставини вже досліджені судами, зокрема, Верховним Судом, та встановлено, що зобов`язання у відповідача з поставки товару виникає з моменту надання відповідної заявки покупцем продавцю. Судами також встановлено, що заявка від 15.01.2018 не вручена відповідачу, у зв`язку з чим обов`язок з поставки товару за вказаною заявкою у відповідача не виник. Щодо, заявки від 30.11.2017, то згідно останньої позивач замовив у відповідача товар, який не передбачений договором, у зв`язку з чим остання також не створює обов`язку з поставки товару для відповідача.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відтак, враховуючи, що судами у справі №911/688/18 встановлено, що обов`язку з поставки товару у відповідача згідно вищезазначених заявок не виникло, враховуючи, що вказані обставини встановлені судами та не потребують доказування у даній справі, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що вимога позивача про зобов`язання відповідача поставити товар є необґрунтованою, недоведеною, документально не підтвердженою та такою, що не підлягає задоволенню.

Твердження апелянта стосовно того, що рішення у справі №911/688/18 не є преюдиційними, відхиляються колегією суддів, з огляду на те, що предметом дослідження у справі №911/688/18 є обставини належного чи неналежного виконання сторонами умов договору, в тому числі згідно заявок на поставку товару № 3101 вих-17-1094 від 30.11.2017 та № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018, які виникли між тими ж сторонами. При цьому, суд першої інстанції в силу положень статті 75 ГПК України дійшов правильного висновку про преюдиційність встановлених у справі №911/688/18 обставин при розгляді даної справи.

Доводи позивача стосовно того, що у відповідача виникло зобов`язання з поставки товару, передбаченого договором, на підставі заявки від 30.11.2017, колегія суддів зазначає, що умовами договору передбачено, що поставка товарів здійснюється окремими партіями на підставі письмової заявки покупця, конкретна кількість товарів, що підлягає поставці в одній окремій партії, її номенклатура та асортимент, вантажоотримувачі визначаються покупцем в односторонньому порядку та вказуються ним в письмовій заявці на поставку. Загальний строк поставки товарів до 31.12.2018. Строк поставки окремої партії товару 10 календарних днів з моменту надання покупцем продавцю заявки (п.п. 5.1., 5.4., 5.5. договору).

Оскільки даний позов заявлено про зобов`язання вчинити дії по виконанню договору, а саме зобов`язання поставити позивачу товар, що перелічений в заявці № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018, посилання позивача на виникнення у відповідача обов`язку з поставки товару за заявкою від 15.01.2018 з огляду на отримання заявки від 30.11.2017, є безпідставним. При цьому, вимог щодо зобов`язання поставити позивачу товар, що перелічений в заявці від 30.11.2017 не заявлено.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апелянтом належними та допустимими доказами не доведено суду факту порушення відповідачем його прав або охоронюваних законом інтересів, а, отже, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 07.05.2019 у справі №911/2809/18 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 232, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 07.05.2019 у справі №911/2809/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 07.05.2019 у справі №911/2809/18 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/2809/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-291 ГПК України.

Повний текст складено: 22.10.2019.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка