ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1512/19

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Таран С.В., Разюк Г.П.

Справа розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Аптечна мережа «Фармація»

на рішення Господарського суду Одеської області від „24" липня 2019 року, повний текст якого складено 29 липня 2019 року

у справі № 916/1512/19

за позовом Біляївської міської ради

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Аптечна мережа «Фармація» про стягнення 63575,00 грн,

головуючий суддя - Бездоля Д.О.

місце ухвалення рішення: Господарський суд Одеської області

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Біляївська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Аптечна мережа «Фармація» про стягнення з останнього на користь позивача безпідставно збережену орендну плату у розмірі 63 575 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Біляївська міська рада зазначила, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що перебуває у власності територіальної громади м. Біляївка, без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею.

Використання земельної ділянки ПрАТ «АМ «Фармація» без достатньої правової підстави позбавило Біляївську міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї земельної ділянки дохід в розмірі орендної плати, що і стало підставою для подання даного позову.

Рішенням Господарського суду Одеської області (суддя Бездоля Д.О.) від 24.07.2019р. у справі №916/1512/19 позов Біляївської міської ради задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Аптечна мережа «Фармація» на користь Біляївської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі 63575 грн та судовий збір у сумі 1921 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване посилання на приписи ст. 1212 ЦК України, та тим, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки у період 2015-2017р.р., площею 0,04 га, розташованої за адресою: вул. Миру, 21, м. Біляївка, без достатньої правової підстави, за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе спірні кошти, які мав заплатити за користування нею, а отже позов позивача підлягає задоволенню.

Не погодившись з вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Аптечна мережа «Фармація» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 24.07.2019 року у справі №916/1512/19 скасувати, прийняти нове рішення, яким в позовних вимогах Біляївської міської ради до ПрАТ «Аптечна мережа «Фармація» про стягнення безпідставно збереженої орендної плати - відмовити в повному обсязі в зв`язку з неналежним обґрунтуванням позовних вимог.

Апелянт вважає оскаржуване рішення таким, що прийняте на підставі неповністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права при недотримання норм процесуального права, а саме:

- при прийнятті рішення суд керувався одними доказами, які надавались позивачем та знехтував доводами відповідача, що свідчить про неповне з`ясування обставин справи;

- судом було прийнято розрахунок безпідставно збережених коштів, який не є вірним, оскільки для його розрахунку було взято площу, яка є більшою, ніж фактична площа земельної ділянки під нерухомим майном відповідача, а тому, вказаний розрахунок є необґрунтований;

- суд проігнорував той факт, що спірний договір оренди взагалі не може мати місце, оскільки відсутні істотні умови, які передують процедурі підписання договору оренди земельної ділянки, а тому висновки суду, які стосуються пролонгації та укладення відповідачем договору оренди земельної ділянки є безпідставними та необґрунтованими;

- позивач не надав жодного належного доказу, який підтверджує загальну площу земельної ділянки - 0,04 га та не довів суду, що відповідач використовує саме площу 0,04 га земельної ділянки;

- твердження позивача, яке знайшло своє відображення у рішенні суду першої інстанції щодо обов`язку відповідача формувати земельну ділянку у розумінні ст.79-1 Земельного кодексу України є безпідставним, що не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права;

- частина землі, яка розташована під будівлею за адресою: вул. Миру, 21, м. Біляївка, Одеської області не є земельною ділянкою, оскільки її межі не встановлені, її площа та місце розташування не визначені, а відтак вона є не сформованою, державну реєстрацію права власності не проведено, тому вона не може бути об`єктом цивільних прав;

- звернення Біляївської міської ради із позовом до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення збитків у сумі 63 575 грн., рішення суду першої інстанції ухвалено 21 грудня 2018р. у справі №916/1973/18 та постанова Південно-західного апеляційного господарського суду у зазначеній справі 18 березня 2019 року не є підставою для переривання строку позовної давності в розумінні ст. 264 ГПК України, оскільки предметом позову даній справі є не частина вимоги, а окремий предмет позову - стягнення безпідставно збереженої орендної плати у розмірі 63 575 грн.

23.09.2019р. до суду апеляційної інстанції від Біляївської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого остання просила відмовити ПрАТ «АМ «Формація» в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Одеської області від 24.07.2019р. по справі №916/1512/19 залишити без змін.

16.10.2019р. від ПрАТ «АМ «Формація» надійшли письмові пояснення по справі з урахуванням правової позиції Верховного Суду в аналогічній справі.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, судова колегія апеляційної інстанції дійшла наступних висновків.

Як встановлено господарським судом та перевірено під час апеляційного перегляду, ПрАТ «АМ «Фармація» на праві власності належить частина нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Миру, 21, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 14.04.2004р., виданим на підставі рішення виконавчого комітету Біляївської міської ради від 27.11.2003р. за №176 (а.с. 8).

Відповідні дані зареєстровані Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості (КП «ОМБТІ та РОН) та внесені в реєстрову книгу №1неж за №135 від 14.04.2004р.

Рішенням Біляївської міської ради від 21.01.2010р. №1027-33/V, копія якого наявна у матеріалах справи, ВАТ «Фармація» було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду на 5 років, загальною площею 0,04 га, яка розташована за адресою: м. Біляївка, вул. Миру, 21.

Сторонами не подано суду доказів виготовлення відповідачем проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,04 га, розташованої за адресою: м. Біляївка, вул. Миру, 21, а також доказів затвердження цього проекту позивачем та, відповідно, доказів формування цієї земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номеру.

06.07.2013р. між Біляївською міською радою (Орендодавець) та ПАТ «Фармація» (Орендар) було укладено договір оренди землі (далі-Договір), відповідно до п.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у короткострокове, платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться в м . Біляївка, вул. Миру, 21.

Пунктом 2 Договору зазначено, що в оренду передана земельна ділянка загальною площею 0,0400 га. згідно з планом-схемою, що є невід`ємною частиною цього договору.

Сторонами погоджено, що строк дії договору визначається в 1 рік (п.5 Договору).

Згідно з п.6 Договору орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 24300,10 грн. на рік.

Відповідно до п.5 Договору оренди земельної ділянки від 06.07.2013р., обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки (затвердженої рішенням сесії міської ради №520-15/V від 20 грудня 2007 року), їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни договору оренди чи продовження його дії.

Пунктом 8 Договору передбачено, що орендна плата вноситься щомісячно рівними частинами протягом 30 календарних днів на розрахунковий рахунок Орендодавця.

Згідно з п.11 Договору земельна ділянка передається в оренду для експлуатації нежитлової будівлі.

Відповідно до п.15 Договору передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у тижневий строк після підписання цього Договору за актом приймання-передачі, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 16 Договору сторони визначили, що після припинення дії даного Договору Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Умовами п.29 Договору оренди від 06.07.2013р. передбачено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено; придбання Орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності, в порядку встановленому законом та в інших випадках, передбачених законом.

Даний договір підписаний обома сторонами без зауважень та скріплений відповідними печатками сторін.

Матеріали справи свідчать, що на виконання вимог Договору оренди земельної ділянки від 06.07.2013р., за Актом приймання - передачі об`єкта оренди, копія якого наявна у матеріалах справи, позивачем було передана, а відповідачем отримана земельна ділянка, площею 0,0400 га. для експлуатації нежилої будівлі, що розташована за адресою: м. Біляївка, вул. Миру, 21. Зазначений Акт приймання-передачі підписаний належними особами та скріплений печатками Позивача та Відповідача також без зауважень (а.с.22).

Сторонами не подано суду доказів пролонгації строку дії вказаного договору оренди або укладення між сторонами нового договору оренди, відповідно після 06.07.2014 відповідач користувався земельною ділянкою, яка є об`єктом договору, без правовстановлюючих документів. Дана обставина встановлена у чинній постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у справі № 916/1973/18 між тими ж сторонами та підтверджується іншими наявними у справі доказами.

У матеріалах справи міститься Рішення Біляївської міської ради №1027-33/V від 21.01.2010р., яким відповідачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,04 га. у короткострокову оренду на 5 років під експлуатацію аптеки по вул. Миру, 21 в м. Біляївка.

Як зазначає позивач, після закінчення строку дії вищевказаного Договору оренди земельної ділянки Управлінням містобудування, землевпорядкування та комунального майна Біляївської міської ради неодноразово направлялись листи про необхідність укладання договору оренди земельної ділянки. Дані листи залишились без відповідного реагування з боку відповідача. Відповідно ПрАТ «АМ «Фармація» не вживало заходів для укладання договору оренди земельної ділянки з Біляївською міською радою Одеської області.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.12.2013р. Радою було прийнято Рішення №570-28/VI «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Біляївка».

Листами №325/0/195-18 від 05.02.2018р. та №1462/0/195-18 від 02.11.2018р. відділу у Біляївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, що наявні у матеріалах справи, зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Біляївка, вул. Миру, 21, станом на 01.01.2015р. становить 1019,26 за 1 кв. м.; станом на 01.01.2016р. становить 1459,58 грн. за 1 кв. м., станом на 01.01.2018р. становить 1087,21 грн. за 1 кв. м. (а.с.39-40)

Рішенням Біляївської міської ради «Про встановлення ставок орендної плати» від 23.01.2015р. №746-40/VI, було встановлено ставки орендної плати у м. Біляївка за земельні ділянки несільськогосподарського призначення у наступних розмірах:

3% від нормативної грошової оцінки на період будівництва;

5% від нормативної грошової оцінки на період реконструкції;

7% від нормативної грошової оцінки для інших землекористувачів (а.с. 78).

Такі ж розміри зазначені у Рішеннях Ради «Про встановлення місцевих податків і зборів на території Біляївської об`єднаної територіальної громади» від 06.07.2016р. №159-11/VII та «Про встановлення місцевих податків і зборів та акцизного податку на території Біляївської об`єднаної територіальної громади» від 13.01.2016р. №57-5/ VII (а.с. 26-27).

Позивач вказує, що у період користування земельною ділянкою за відсутності правовстановлюючих документів, усупереч ст. 206 Земельного кодексу України, якою визначено, що використання землі в Україні є платним, ПрАТ «Аптечна мережа «Фармація» землекористування не оплачувало, у зв`язку з чим комісію, сформованою рішенням виконавчого комітету Біляївської міської ради від 23.05.2017р. № 81, яким було внесено зміни до рішення виконавчого комітету від 31.03.2016р. за №43 «Про утворення комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», було складено акт про визначення розміру збитків від недоотримання коштів Біляївською міською радою, завданих ПрАТ «Аптечна мережа «Фармація» міській раді фактом використання земельної ділянки комунальної власності.

При цьому, листами №07-16/157 від 06.02.2018р. та №07-16/217 від 20.02.2018р. Біляївською міською радою було повідомлено про проведення 13.03.2018р. та запрошено відповідача на засідання комісії щодо визначення розміру збитків, завданих використанням землі без правовстановлюючих документів ПрАТ «Аптечна мережа «Фармація» земельної ділянки за відсутності укладеного договору оренди. Проте підприємство свого представника не направило.

На вищезазначеному засіданні 13.03.2018р. і було складено акт №3 про визначення розміру збитків від недоотримання коштів Біляївською міською радою, завданих ПрАТ «Аптечна мережа «Фармація» міській раді фактом використання земельної ділянки комунальної власності, площею 0,04 га., яка розташована за адресою: м. Біляївка, вул. Миру, 21, без оформлення правовстановлюючих документів у розмірі 63 575,00 грн.

Рішенням Виконавчого комітету Біляївської міської ради від 28.03.2018р. №72 затверджено акт №3 від 13.03.2018р. про визначення розміру збитків у вигляді неодержаних доходів (орендної плати), завданих ПрАТ «Аптечна мережа «Фармація» міській раді фактом використання земельної ділянки без оформлення правовстановлюючих документів. Доручено відділу юридичного забезпечення Ради направити Відповідачу копію відповідного акту з пропозицією добровільної сплати розміру встановлених в ньому збитків.

Крім того, у разі невідшкодування ПрАТ «Аптечна мережа «Фармація» збитків, юридичному відділу Ради доручено провести роботу щодо відшкодування збитків у судовому порядку.

На виконання цього Рішення, листом від 28.03.2018р. №07-16/314 Біляївською міською радою було повідомлено ПрАТ «АМ «Фармація» про затвердження на підставі Рішення Виконавчого комітету від 28.03.2018р. акту комісії від 13.03.2018р. №3 та зобов`язано ПрАТ «АМ «Фармація» у місячний термін після затвердження акту від 13.03.2018р. №3 у добровільному порідку сплатити збитки у розмірі 63 575,00 грн. на користь міської ради.

Приймаючи до уваги те, що ПрАТ «Аптечна мережа «Фармація» у встановлений Рішенням строк не відшкодувало Позивачу збитки, Біляївська міська рада звернулась у вересні 2018 року до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення суми збитків у розмірі 63 575,00 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.12.2018 у справі №916/1973/18 позов Біляївської міської ради до Приватного акціонерного товариства «Аптечна мережа «Фармація» був задоволений повністю. При цьому у вказаному рішенні суд зазначив про помилкове ототожнення позивачем заявлених до стягнення грошових коштів як збитків, оскільки заявлена до стягнення грошова сума у розмірі 63575,00 грн. за своєю правовою природою є безпідставно збереженою орендною платою, у зв`язку із чим застосував при вирішенні спору приписи ст.1212 ЦК України.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у справі №916/1973/18 вищевказане рішення місцевого суду скасовано, а у задоволенні позову позивачу відмовлено. Апеляційний суд зазначив, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Колегія суддів визначила, що позовні вимоги позивача обґрунтовані ст. 1166 ЦК України, натомість, суд першої інстанції кваліфікував спірні правовідносини та розглянув спір з інших правових підстав, ніж ті, що були фактично зазначені позивачем у позовній заяві, застосувавши приписи статті 1212 ЦК України. Таким чином, судова колегія апеляційного суду вважає, що місцевий господарський суд фактично змінив предмет позову, вийшов за межі заявлених позовних вимог, що є порушенням ст. 14, ч. 2 ст. 237 ГПК України.

28.05.2019 позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вже просить суд стягнути з відповідача спірні кошти на підставі ст. 1212 ЦК України як збережені без достатньої правової підстави.

Станом на час вирішення даного спору відповідач спірні кошти не сплатив, що підтверджується позивачем та не спростовано відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою

Частиною 1 статті 93 та статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини 1 статті 96 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 3 ст. 78, ст. 79-1 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Згідно з ст.ст. 80, 83 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності . Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (ст. 96 ЗК України).

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Згідно з 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі ст. 1212 ЦК України за фактичне користування без правовстановлюючих документів земельною ділянкою комунальної власності у період за 2015-2017 роки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 14.04.2004р., виданого на підставі рішення виконавчого комітету Біляївської міської ради від 27.11.2003р. за №176. В подальшому, 06.07.2013р. між Біляївською міською радою та ПАТ «Аптечна мережа «Фармація» було укладено Договір оренди землі, яким останньому було надано в оренду у короткострокове, платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться в м . Біляївка, вул. Миру , 21.

Водночас, колегія суддів зазначає, що вказаний договір оренди було укладено на 1 рік.

Судова колегія вказує, що у матеріалах справи відсутні будь-які документи, що підтверджували б наявність укладання або намірів укладання Відповідачем іншого Договору оренди земельної ділянки після спливу строку дії відповідного Договору оренди від 06.07.2013р., з огляду на що, судова колегія приходить до висновку, що укладений між сторонами у справі Договір оренди землі є припиненим з 06.07.2014р.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування ПАТ «Аптечна мережа «Фармація» земельною ділянкою після закінчення строку дії Договору оренди землі від 06.07.2013р., тобто після 06.07.2014р.

Відтак, відповідач після 06.07.2014р. користувався цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Наразі, договір оренди вказаної земельної ділянки між Біляївською міською радою та ПрАТ «Аптечна мережа «Фармація» не укладено, право оренди за останнім не зареєстровано.

Як вірно встановлено господарським судом, відповідач за спірний період 2015-2017 роки платив земельний податок за користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: м. Біляївка , вул. Миру , 21, самостійно визначивши площу цієї земельної ділянки у розмірі 0,04 га, а отже доводи скаржника щодо невірного визначення позивачем площі земельної ділянки спростовуються діями самого відповідача.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 р. № 213 «Про Методику нормативної грошової оцінки земель населених пунктів» нормативна грошова оцінка земель населених пунктів проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку земель". Інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель населених пунктів є затверджені генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій і детальні плани території, відомості Державного земельного кадастру, інвентаризації земель та державної статистичної звітності.

Нормативна грошова оцінка земель населених пунктів визначається за формулою:

В х Нп

Цн = ________ х Кф х Км,

Нк

де Цн - нормативна грошова оцінка квадратного метра земельної ділянки (у

гривнях);

В - витрати на освоєння та облаштування території в

розрахунку на квадратний метр (у гривнях);

Нп - норма прибутку (6 %);

Нк - норма капіталізації (3 %);

Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (під житлову та громадську забудову, для промисловості, транспорту тощо);

Км - коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки.

Позивач при розрахунку спірної збереженої відповідачем орендної плати застосовував інформацію, надану відділом у Біляївському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області, про те, що відповідно до технічної документації з нормативно-грошової оцінки земель у м. Біляївка нормативна грошова оцінка забудованої земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Біляївка, вул. Миру, 21, станом на 01.01.2015 становить 1019,26 грн за 1 кв. м.; станом на 01.01.2016 становить 1459,58 грн за 1 кв. м., станом на 01.01.2017 становить 1087,21 грн за 1 кв. м.

Застосування позивачем при розрахунку спірної суми саме цих даних є правомірним, оскільки проект відведення земельної ділянки у спірних правовідносинах не був розроблений відповідачем, земельна ділянка не є сформованою, відповідно нормативно-грошова оцінка саме цієї земельної ділянки не здійснена, а тому позивач при розрахунку спірної суми використав площу земельної ділянки, ставку орендної плати за землі несільськогосподарського призначення та НГО за 1 кв.м. по місту Біляївка.

Крім того, позивачем було враховано при розрахунку спірної суми збереженої плати сплачені відповідачем кошти земельного податку за користування спірною земельною ділянкою. А тому заперечення скаржника в цій частині, до уваги колегією суддів не приймаються.

Доводи скаржника, що позивачем не подано доказів, які підтверджують право власності позивача на земельну ділянку колегія суддів відхиляє, оскільки згідно з приписами чинного законодавства України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. При цьому докази належності цієї землі у м. Біляївка іншій особі на праві державної чи приватної власності в матеріалах справи відсутні.

Також, колегією суддів розглянуті та відхилені доводи скаржника щодо застосування строку позовної давності, оскільки строк позовної давності за даною вимогою не закінчився, цей строк був перерваний зверненням позивача до Господарського суду Одеської області з вимогою про стягнення спірних коштів як збитків у справі № 916/1973/18.

Як вірно встановлено господарським судом, рішенням Господарського суду Одеської області від 21.12.2018 у справі №916/1973/18 позов Біляївської міської ради до Приватного акціонерного товариства «Аптечна мережа «Фармація» про стягнення спірних коштів (63575,00 грн.) як збитків був задоволений повністю.

Про сплив терміну позовної давності у даній справі відповідач не заявляв, відповідно наслідки спливу судом не застосовувались.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 у справі №916/1973/18 вищевказане рішення місцевого суду скасовано, а у задоволенні позову позивачу відмовлено з тієї підстави, що суд першої інстанції кваліфікував спірні правовідносини та розглянув спір з інших правових підстав, ніж ті, що були фактично зазначені позивачем у позовній заяві, застосувавши приписи статті 1212 ЦК України.

Визначення позивачем правової природи спірних коштів як збитків, а не як безпідставно збережених коштів, не впливає на обставину переривання перебігу позовної давності, оскільки позов позивача до відповідача у спірних відносинах був заявлений та розглянутий судом без застосування наслідків спливу терміну позовної давності, а відповідно був перерваний.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

За змістом статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на Приватне акціонерне товариство «Аптечна мережа «Фармація», оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Аптечна мережа «Фармація» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 24.07.2019р. у справі №916/1512/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови

складено 28.10.2019р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя С.В. Таран

Суддя Г.П. Разюк