ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2019м. ДніпроСправа № 904/2732/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Броян А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплотрансзбут", м. Дніпро

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 478 040 грн. 27 коп. за договором на постачання теплової енергії від 14.02.2019 № 206

Представники:

від позивача: Познянський В .А. , дов. від 20.06.2019, адвокат;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплотрансзбут" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просило стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро заборгованість у сумі 1 178 459 грн. 41 коп., з яких: 700 419 грн. 14 коп. - основний борг, 469 280 грн. 82 коп. - пеня, 3 856 грн. 52 коп. - 3% річних, 4 902 грн. 93 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору на постачання теплової енергії від 14.02.2019 № 206.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині повної та своєчасної оплати поставленої теплової енергії.

Ухвалою господарського суду від 02.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 30.07.2019.

Ухвалою господарського суду від 30.07.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 10.09.2019.

06.09.2019 позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 469 280 грн. 82 коп. - пеня, 3 856 грн. 52 коп. - 3% річних, 4 902 грн. 93 коп. - інфляційні втрати. Крім того, позивач зазначає, що відповідач платіжним дорученням № 1887 від 10.07.2019 сплатив основний борг у розмірі 700 419 грн. 14 коп., у тому числі 693 771 грн. 21 коп. за виробництво теплової енергії та 6 647 грн. 93 коп. за постачання теплової енергії.

У судовому засіданні 10.09.2019 оголошено перерву до 26.09.2019 та зобов`язано відповідача надати у наступне засідання контррозрахунок суми позову та докази його направлення позивачу.

У підготовче засідання 26.09.2019 відповідач не з`явився, надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечити явку повноважного представника у судове засідання.

Ухвалою господарського суду від 26.09.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 15.10.2019.

У судовому засіданні 15.10.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач явку повноважного представника у призначене судове засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

Згідно із поштовим повідомленням № 138 ухвала господарського суду про відкриття провадження у справі від 02.07.2019 отримана відповідачем 12.07.2019; згідно із поштовим повідомленням № 954 ухвала господарського суду про відкладення підготовчого засідання від 30.07.2019 отримана відповідачем 09.08.2019; згідно з повідомленням від 10.09.2019 відповідач ознайомлений про дату наступного судового засідання.

Ухвала господарського суду від 26.09.2019 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті завчасно надіслана відповідачу за його місцезнаходженням, згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Повідомлення про вручення відповідачу ухвали суду від 26.09.2019 або конверт із вказаною ухвалою на адресу господарського суду не надходили.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

На підтвердження направлення відповідачу ухвали суду від 26.09.2019 до матеріалів справи долучені належним чином засвідчена копія реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованої пошти по Дніпропетровській області з повідомленнями від 01.10.2019 № 5.

За визначенням п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справи за відсутності такого учасника.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки він повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Теплотрансзбут" (постачальник) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро (споживач) укладено договір на постачання теплової енергії № 206 (далі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору постачальник постачає споживачу теплову енергію по об`єктах споживача у 2019, а споживач приймає та зобов`язується оплатити теплову енергію на умовах договору.

За п. 1.2. договору теплова енергія постачається споживачу обсягом 2270,000 Гкал до 31.12.2019.

Відповідно до п. 1.3. договору теплова енергія постачається споживачу на такі потреби:

- опалення - в період опалювального періоду;

- гаряче водопостачання - протягом року.

Пунктом 1.4. договору передбачено, що кількість теплової енергії, яка передається споживачу у відповідний період за договором, визначається розрахунковим методом згідно нормативних документів галузі з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря, фактичних днів надання послуг у поточному місяці.

Згідно з п. 1.5. договору при наявності приладів обліку щомісячні нарахування за спожиту теплову енергію виконуються за їх показаннями, зафіксованими в двосторонніх актах.

Відповідно до п. 4.5. договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

За п. 4.7. договору постачальник протягом 5-ти днів з дня отримання від споживача документів, передбачених пунктами 5.3., 5.5. договору, виставляє споживачу рахунки на сплату з коригуванням фактично спожитої теплової енергії. Зазначені рахунки повинні бути сплачені споживачем не пізніше 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Обов`язок по отриманню рахунків покладається на споживача (п. 4.8. договору).

Пунктом 4.9. договору передбачено, що у разі неотримання споживачем рахунку на 100% передплату, він самостійно розраховує та здійснює оплату планових платежів, передбачених п. 1.2. договору.

Згідно з п. 5.2. договору місце поставки теплової енергії: 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 63.

Відповідно до п. 5.3. договору облік спожитої теплової енергії проводиться за комерційними приладами обліку або розрахунковим способом (зазначити потрібне).

За п. 5.5. договору споживач, що має комерційні прилади обліку, щомісячно подає постачальнику звіт про фактичне споживання теплової енергії, дата зняття споживачем показань комерційних приладів обліку - останній робочий день поточного місяця, подання звіту постачальнику - не пізніше 1-го числа наступного місяця. У разі ненадання споживачем звіту про фактичне споживання теплової енергії до 2-го числа наступного місяця, нарахування спожитої теплової енергії буде здійснюватись розрахунковим способом згідно договірних величин.

Згідно з п. 6.1. договору споживач зобов"язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість теплової енергії (6.1.1.); приймати поставлену теплову енергію згідно з актами приймання-передачі (6.1.2.); виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором та Додатком 4 (6.1.8.); своєчасно отримувати рахунки, передбачені п. 4.6. та 4.7. договору (6.1.9.).

Постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлену теплову енергію (пп. 6.4.1. п. 6.4. договору).

Відповідно до пп. 7.3.8. п. 7.3. договору за несвоєчасну сплату спожитої теплової енергії, передбачену п. 4.7. договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 1% за кожний день прострочення платежу на підставі Закону України "Про відповідальність суб"єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій".

Згідно з п. 1 Порядку розрахунків за теплову енергію (Додаток 4) до договору споживач щомісяця самостійно отримує рахунок за фактично спожиту теплову енергію за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки споживач повертає постачальнику).

Відповідно до п. 2 цього Порядку щомісячно споживачем здійснюється попередня оплата або планові платежі за теплову енергію у сумі 100% від розміру планових місячних нарахувань до 10-го числа поточного місяця. Коригування (збільшення або зменшення) обсягів фактично спожитої теплової енергії здійснюється до 10 числа місяця, що слідує за розрахунковим. У разі збільшення обсягів фактично спожитої теплової енергії споживач здійснює остаточний розрахунок не пізніше 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим, при цьому:

2.1. у разі, якщо споживач розраховується за показниками комерційних приладів обліку, йому пред`являється до сплати рахунок згідно обсягу теплової енергії, наведеної в акті використання теплової енергії за поточний місяць;

2.2. споживачам, що не мають комерційних приладів обліку:

- щомісячно виставляється до сплати обсяг теплової енергії згідно договірного приєднаного теплового навантаження з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та фактичного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду;

- обсяг фактично спожитої теплової енергії визначається згідно договірного приєднаного теплового навантаження з урахуванням середньомісячної фактичної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання споживача в розрахунковому періоді.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у березні 2019 виробив та поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 700 419 грн. 14 коп., з якої вартість виробництва теплової енергії становить 693 771 грн. 21 коп., вартість постачання теплової енергії - 6 647 грн. 93 коп.

Відповідачу були виставлені рахунки на оплату №206/В/3 на суму 693 771 грн. 21 коп. та №206/П/3 на суму 6 647 грн. 93 коп.

Позивач зазначав, що відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленої теплової енергії не виконав, у зв"язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 700 419 грн. 14 коп.

На підставі пп. 7.3.8. п. 7.3. договору позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 469 280 грн. 82 коп. за період з 16.04.2019 по 21.06.2019.

Із посиланням на положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 3 856 грн. 52 коп. за період з 16.04.2019 по 21.06.2019 та інфляційні втрати у розмірі 4 902 грн. 93 коп. за травень 2019.

Водночас, після звернення позивача з позовом до суду відповідач згідно платіжного доручення № 1887 від 10.07.2019 сплатив основний борг у розмірі 700 419 грн. 14 коп., у тому числі 693 771 грн. 21 коп. за виробництво теплової енергії та 6 647 грн. 93 коп. за постачання теплової енергії, у зв`язку з чим позивач 06.09.2019 подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 469 280 грн. 82 коп. - пеня, 3 856 грн. 52 коп. - 3% річних, 4 902 грн. 93 коп. - інфляційні втрати.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору на постачання теплової енергії, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача за поставлену позивачем теплову енергію у березні 2019 складала 700 419 грн. 14 коп.

З урахуванням положень п. 4.7. договору, строк оплати поставленої теплової енергії є таким, що настав 15.04.2019.

Відповідач згідно платіжного доручення № 1887 від 10.07.2019 сплатив основний борг у розмірі 700 419 грн. 14 коп., у тому числі 693 771 грн. 21 коп. за виробництво теплової енергії та 6 647 грн. 93 коп. за постачання теплової енергії.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат порушень чинного законодавства і умов договору судом не встановлено, у зв"язку з чим 3% річних у розмірі 3 856 грн. 52 коп. та інфляційні втрати у розмірі 4 902 грн. 93 коп. підлягають до стягнення з відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

За ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пп. 7.3.8. п. 7.3. договору за несвоєчасну сплату спожитої теплової енергії, передбачену п. 4.7. договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 1% за кожний день прострочення платежу на підставі Закону України "Про відповідальність суб"єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб"єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені порушень чинного законодавства і умов договору судом не встановлено, у зв"язку з чим пеня у розмірі 469 280 грн. 82 коп., що складає 67% простроченого платежу, підлягає до стягнення з відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення 469 280 грн. 82 коп. - пені, 3 856 грн. 52 коп. - 3% річних, 4 902 грн. 93 коп. - інфляційних втрат є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Водночас, оскільки позивачем під час розгляду справи подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, за приписами п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена ним сума судового збору у розмірі 10 506 грн. 29 коп. підлягає поверненню позивачу за ухвалою суду, у разі подання відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 178, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро (49005, м. Дніпро, вул. Феодосіївська, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплотрансзбут" (49000, м. Дніпро, вул. Харківська, 2, кв. 44, ) 469 280 грн. 82 коп. (чотириста шістдесят дев"ять тисяч двісті вісімдесят грн. 82 коп.) пені, 3 856 грн. 52 коп. (три тисячі вісімсот п"ятдесят шість грн. 52 коп.) 3% річних, 4 902 грн. 93 коп. (чотири тисячі дев"ятсот дві грн. 93 коп.) інфляційних втрат та 7 170 грн. 60 коп. (сім тисяч сто сімдесят грн. 60 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 21.10.2019

Суддя І.А. Рудь