Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2019 Справа № 910/2891/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук`янчук Д.Ю., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Амадеус Ко" (м. Київ)

до Комунального підприємства "Центр організації дорожнього руху" (м. Київ)

про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 100 000,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Єрмоленко О.О., Жукова Л.А.

від відповідача: Риков В.В.

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Амадеус Ко" (далі - ТОВ "Амадеус Ко", позивач) із позовом до Комунального підприємства "Центр організації дорожнього руху" (далі - КП "Центр організації дорожнього руху", відповідач) про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 100 000,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ТОВ "Амадеус Ко", будучи орендарем земельних ділянок площею 2,0722 (кадастровий номер :82:007:0032) та площею 0,1117 га (кадастровий номер :82:006:0088), а також власником будівель № 1 (літера А), № 2 (літера Б), № 3 (літера В), дизельної електростанції (літера «Г), розташованих за адресою: м. Київ, вул. Паркова, 16а, сплатив орендні платежі за користування указаними земельними ділянками та комунальні платежі за утримання належних йому об`єктів нерухомості на загальну суму 9 321 287,72 грн. за період з 26.10.2018 р. по 24.01.2019 р., у той час, як у цей період управителем указаного нерухомого майна на підставі договору управління майном (активами) від 18.10.2018 р. був відповідач - КП "Центр організації дорожнього руху", який і повинен нести витрати на утримання зазначеного нерухомого майна.

У позові ТОВ "Амадеус Ко", посилаючись на ст. 1212 ЦК України, просить стягнути з КП "Центр організації дорожнього руху" частину неправомірно збережених відповідачем грошових коштів, які були сплачені ТОВ "Амадеус Ко" у рахунок комунальних платежів та платежів за оренду земельних ділянок у період з 26.10.2018 р. по 24.01.2019 р., у сумі 100 000,00 грн.

У позові також представник позивача заявив клопотання про залучення до розгляду справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство України), оскільки агентство є установником управління майном, належним ТОВ "Амадеус Ко", та на нього покладений обов`язок здійснення контролю за ефективністю управління активами. Розглянувши дане клопотання, суд вважав, що у залученні вказаної особи немає необхідності, оскільки предметом спору є виключно порушення зобов`язань КП "Центр організації дорожнього руху" та захист прав ТОВ "Амадеус Ко", а тому рішення у даній справі не вплине на права або обов`язки Національного агентства України, а контрольні функції Національного агентства України не є предметом розгляду даної справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2019 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, у строк визначений законом, надав суду відзив, у якому позов не визнав, вказав на безпідставність вимог позивача.

У судовому засіданні, під час розгляду справи по суті представники позивача свої вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, вказав про безпідставність заявлених позивачем вимог, оскільки суб`єктом сплати орендних платежів за користування земельними ділянками, що знаходяться в управлінні відповідача, є сам позивач, який відповідно до норм земельного законодавства виступає орендарем цих ділянок за відповідними договорами оренди. Також вказав, що за договором управління активами від 18.10.2018 р. на КП "Центр організації дорожнього руху" покладений лише обов`язок укладати договори оренди нерухомого майна, переданого йому в управління, за яким фактичні орендарі цього майна мають відшкодовувати позивачу відповідні комунальні послуги та інші платежі, пов`язані із утриманням майна. Наголосив, що такі договори оренди відповідачем були укладені, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши заяви сторін по суті позову, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши наявні у справі докази, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ "Амадеус Ко" на підставі укладеного із Київською міською радою договору оренди земельних ділянок від 27.02.2012 р., є орендарем земельної ділянки площею 2,0722 (кадастровий номер :82:007:0032) та земельної ділянки площею 0,1117 га (кадастровий номер :82:006:0088), розташованих на Парковій дорозі у Печерському районі міста Києва.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Амадеус Ко" є власником об`єктів нерухомого майна, розташованого у місті Києві, Паркова дорога, 16-А, а саме:

- будівлі № 3 (літера "В"), у тому числі площа котельні - 63,9 кв. м., загальною площею 1 516.7 кв. м.;

- будівлі № 1 (літера "А"), у тому числі приміщення центру обробки даних "Парковий", площею 2 562, 6 кв. м., конгресно-виставкового центру з підземним паркінгом площею 15 440,7 кв. м., а всього загальною площею 20 107,6 кв.м.,

- дизельної електростанції (літера "Г") загальною площею 233,5 кв.м.;

- будівлі № 2 (літера Б) загальною площею 395 кв.м.

Указані об`єкти нерухомості були зареєстровані за ТОВ "Амадеус Ко" у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 00 та № 0, що підтверджується копією наявного у матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Також судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20.08.2018 р. вказані активи в межах кримінального провадження № 0001070 у справі № 752/16869/18 були передані Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для вжиття заходів з їх управління.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" управлінням активами є діяльність із володіння, користування та/або розпорядження активами, тобто забезпечення збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості або реалізація таких активів чи передача їх в управління відповідно до цього Закону, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 21 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх вартості. Управитель має право на плату (винагороду), а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням активами, що відраховуються безпосередньо з доходів від використання прийнятих в управління активів. Управитель не має права відчужувати активи, прийняті ним в управління. Дія договору про управління активами припиняється у разі скасування арешту прийнятих в управління активів або їх конфіскації, спеціальної конфіскації, іншого судового рішення про їх стягнення в дохід держави.

Судом встановлено, що 18.10.2018 р. між Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (установник управління) та Комунальним підприємством "Центр організації дорожнього руху" (управитель) був укладений договір управління майном (активами) (далі - договір управління). Відповідно до умов цього договору установник управління передає управителеві в управління на строк, визначений у пункті 1.3 розділу 1 цього договору, нерухоме майно (далі - активи), а управитель приймає в управління об`єкти нерухомого майна та зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цими активами, а саме:

1) земельну ділянку площею 2,0722 га (кадастровий номер :82:007:0032), яка знаходиться за адресою: м. Київ, Паркова дорога, 16а;

2) земельну ділянку площею 0,1117 га (кадастровий номер :82:006:0088), яка знаходиться за адресою: м. Київ, Паркова дорога, 16а;

3) нерухоме майно: будівлю № 3 (літера "В"), у тому числі площа котельні 63,9 кв.м., загальною площею 1516,7 кв.м., будівлю № 1 (літера "А"), у тому числі приміщення центру обробки даних "Парковий", площею 2 562, 6 кв.м., конгресно-виставковий центр з підземним паркінгом, площею 15 440,7 кв.м., загальною площею 2 0107,6 кв.м., дизельну електростанцію (літера "Г"), загальною площею 233,5 кв.м. (реєстраційний номер нерухомого майна 00), яке знаходиться за адресою: м. Київ, Паркова дорога, 16а;

4) нерухоме майно: будівлю № 2 (літера Б) загальною площею 395 кв.м. (реєстраційний номер нерухомого майна 0), яке знаходиться за адресою: м. Київ, Паркова дорога, 16а.

Відповідно до п. 1.2 договору управління строк управління активами визначений з дня укладення цього договору до дня надходження у письмовій формі повідомлення від установника управління (Національного агентства України) про припинення цього договору у разі скасування арешту прийнятих в управління активів або їх конфіскації, спеціальної конфіскації, іншого судового рішення про їх стягнення в дохід держави; або до іншого строку у разі настання випадків, визначених у розділі 6 цього договору, або до 18.06.2020.

Відповідно до п. 3.1 договору управління активами за цим договором здійснюється управителем в інтересах вказаних нижче осіб:

а) власника активів - в частині збереження та збільшення економічної вартості активів ефективності управління активами - з метою забезпечення можливості повернення активів власнику у разі настання визначеної законом підстави такого повернення;

б) держави України - в частині збереження та збільшення економічної вартості активів ефективності управління активами - з метою забезпечення:

- виконання визначеного кримінальним процесуальним законодавством України завдань арешту активів як заходу забезпечення відповідного кримінального провадження;

- можливості примусового стягнення активів на користь держави Україна у визначеному законом правовому режимі у разі настання визначеної законом підстави такого стягнення;

- надходжень до Державного бюджету України доходів від управління активами у порядку, на умовах та у розмірах, визначених законодавством та цим договором:

в) установника управління - в частині забезпечення виконання ним визначених законом функцій та повноважень з управління активами.

Пунктом 3.2 договору управління зазначено, що прийняття управителем активів в управління за цим договором, наявність активів на балансі управителя не призводить до виникнення в управителя права власності на активи. Управління активами управителем не призводить до виникнення у нього будь-яких не передбачених законодавством переважних прав перед третіми особами щодо активів. Управитель не має права відчужувати активи, прийняті ним в управління.

Відповідно до розділу 4.3 договору управління управитель має право:

- отримати активи від установника управління після укладення цього договору, а саме - з дня нотаріального посвідчення договору (п. 4.3.1);

- самостійно визначати зміст та спрямування заходів з управління активами щодо володіння, користування та/або розпорядження (за винятком права відчужувати чи обтяжувати на користь третіх осіб активи (іпотека, застава, порука, тощо) цими активами, в тому числі передавати на умовах строкового оплатного користування в найм (оренду), з дотриманням умов цього договору та чинного законодавства.

Згідно з розділом 4.4 управитель зобов`язаний:

- управляти активами відповідно до умов цього договору;

- належним чином виконувати умови цього договору.

Відповідно до п. 8.2 договору управління передача установником управління активів в управління та повернення активів управителем з управління здійснюється на підставі акту прийому-передачі.

На виконання умов указаного договору Національне агентство України передало, а ТОВ "Амадеус Ко" прийняло в управління:

1) земельну ділянку площею 2,0722 га (кадастровий номер :82:007:0032), яка знаходиться за адресою: м. Київ, Паркова дорога, 16а;

2) земельну ділянку площею 0,1117 га (кадастровий номер :82:006:0088), яка знаходиться за адресою: м. Київ, Паркова дорога, 16а;

3) нерухоме майно: будівлю № 3 (літера "В"), у тому числі площа котельні 63,9 кв.м., загальною площею 1516,7 кв.м., будівлю № 1 (літера "А"), у тому числі приміщення центру обробки даних "Парковий", площею 2 562, 6 кв.м., конгресно-виставковий центр з підземним паркінгом, площею 15 440,7 кв.м., загальною площею 2 0107,6 кв.м., дизельну електростанцію (літера "Г"), загальною площею 233,5 кв.м. (реєстраційний номер нерухомого майна 00), яке знаходиться за адресою: м. Київ, Паркова дорога, 16а;

4) нерухоме майно: будівлю № 2 (літера Б) загальною площею 395 кв.м. (реєстраційний номер нерухомого майна 0), яке знаходиться за адресою: м. Київ, Паркова дорога, 16а, що підтверджується актом приймання-передачі об`єктів нерухомого майна від 26.10 2018 р.

Правові відносини, що виникають за договором управління майном, регулюються статтями 1029 - 1045 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно зі ст. 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за оплату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача). Договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно. Законом чи договором управління майном можуть бути передбачені обмеження права довірчої власності управителя.

Відповідно до ст. 1030 ЦК України предметом договору управління майном можуть бути підприємство як єдиний майновий комплекс, нерухома річ, цінні папери, майнові права та інше майно. Майно, передане в управління, має бути відокремлене від іншого майна установника управління та від майна управителя. Майно, передане в управління, має обліковуватися в управителя на окремому балансі, і щодо нього ведеться окремий облік.

Пунктом 5 ст. 1033 ЦК України визначено, що управитель, якщо це визначено договором про управління майном, є довірчим власником цього майна, яким він володіє, користується і розпоряджається відповідно до закону та договору управління майном. Договір про управління майном не тягне за собою переходу права власності до управителя на майно, передане в управління.

Отже, зі змісту норм глави 70 ЦК України, що регулює правовідносини з управління майном, та умов договору управління вбачається, що уклавши такий договір, установник зобов`язується передати своє майно в управління управителеві, не вчиняти ніяких угод з цим майном, що перешкоджатимуть здійсненню управління, і одночасно, установник набуває право здійснювати контроль за виконанням умов договору та отримувати вигоду від управління майном. Управитель же повинен виконувати свої обов`язки виключно в інтересах установника і власника активів, із наданням звіту про свою діяльність, самостійно визначати зміст та спрямування заходів з управління активами (у тому числі з правом передачі активів в оренду), та за здійснення управління майном отримувати винагороду.

Звертаючись до суду, позивач вказує, що КП «Центр організації дорожнього руху», як управитель належного ТОВ «Амадеус Ко» нерухомого майна та земельних ділянок, що були йому передані в управління Національним агентством України на підставі договору управління від 18.10.2018 р., не здійснив жодних дій, спрямованих на укладення договорів на обслуговування та утримання цього майна, а також дій щодо оплати комунальних послуг та оренди землі за час фактичного володіння указаним майном - з 26.10.2018 р. по 24.01.2019 р.

Таким чином, на думку позивача, управитель без достатньої правової підстави утримує у себе кошти, які ТОВ «Амадеус Ко» у період з 26.10.2018 р. по 24.01.2019 р. самостійно сплачував за послуги, пов`язані з утриманням нерухомого майна та земельних ділянок (за електричну енергію, водопостачання та водовідведення, газ, орендну плату за землю) у загальній сумі 9 321 287,72 грн, а тому КП «Центр організації дорожнього руху» зобов`язане повернути позивачу частину сплачених коштів у сумі 100 000,00 грн. на підставі ст. 1212 ЦК України.

Перевіряючи доводи позивача та вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов:

- набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

- набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глави 83 Цивільного кодексу України для кондикційних зобов`язань характерним є приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. При цьому, вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

Отже, конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише у момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

З урахуванням викладеного можна дійти висновку про те, що кондикція є позадоговірним зобов`язальним способом захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосовано як самостійно, так і субсидіарно до реституції та віндикації у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом охоплюється визначенням зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна та за наявності підстав, передбачених цією статтею (вказана позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 02.03.2016 р. по справі № 6-3090цс15).

Так, у якості підстави своїх вимог позивач зазначив, що відповідач, як управитель земельною ділянкою площею 2,0722 (кадастровий номер :82:007:0032) та земельною ділянкою площею 0,1117 га (кадастровий номер :82:006:0088), не уклав із іншими особами договорів на право користування цими ділянками, які б мали сплачувати оренду за ними, а також самостійно не сплатив відповідних коштів за користування цією землею, а тому безпідставно утримує грошові кошти ТОВ «Амадеус Ко", внесені останнім у якості оплати.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України передбачає, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Як було встановлено судом, на підставі укладеного із Київською міською радою договору оренди земельних ділянок від 27.02.2012 р., ТОВ "Амадеус Ко", є орендарем земельної ділянки площею 2,0722 (кадастровий номер :82:007:0032) та земельної ділянок площею 0,1117 га (кадастровий номер :82:006:0088), розташованих на Парковій дорозі у Печерському районі міста Києва.

Договір оренди був зареєстрований 16.03.2012 р. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 82-6-00645.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду землі» орендарі земельних ділянок - це юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

За змістом частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю визначається як платіж, що вноситься орендарем орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 288.2 ст. 288 Податкового кодексу України платником орендної плати - є орендар земельної ділянки.

Отже, зі змісту указаних норм вбачається, що за загальним правилом орендну плату за земельні ділянки зобов`язані сплачувати орендарі, зокрема, ТОВ «Амадеус Ко» на підставі договору оренди земельних ділянок від 27.02.2012 р. за земельну ділянку площею 2,0722 (кадастровий номер :82:007:0032) та земельну ділянку площею 0,1117 га (кадастровий номер :82:006:0088).

При цьому такий обов`язок внесення орендної плати за указані земельні ділянки виник у ТОВ «Амадеус Ко» з моменту державної реєстрації відповідного права користування земельними ділянками, у зв`язку із чим саме ТОВ «Амадеус Ко» (орендар) зобов`язаний сплачувати орендну плату за земельні ділянкі до припинення користування ними, незважаючи на передачу їх у тимчасове управління іншій особі - КП «Центр організації дорожнього руху».

За таких обставин, оскільки відповідач не є орендарем земельних ділянок (кадастровий номер :82:007:0032 та кадастровий номер :82:006:0088), а тому не є суб`єктом плати за землю у формі оренди, то і обов`язку сплачувати орендні платежі у КП «Центр організації дорожнього руху» у період з 26.10.2018 р. по 24.01.2019 р. не виникло.

До того ж ні Земельним кодексом України, ні іншими нормативними актами у сфері земельних відносин, ні умовами договору управління не передбачене право управителя виступати у якості орендодавця земельних ділянок державної або комунальної власності.

Отже, доводи позивача про безпідставне зберігання КП «Центр організації дорожнього руху» коштів, сплачених ТОВ «Амадеус Ко» у період з 26.10.2018 р. по 24.01.2019 р. за користування земельними ділянками є необгрунтованими, а тому вимоги про повернення цих коштів на підставі ст. 1212 ЦК України задоволенню не підлягають.

Щодо невиконання КП «Центр організації дорожнього руху», як управителем належного ТОВ «Амадеус Ко» майна - будівель № 1 (літера А), № 2 (літера Б), № 3 (літера В), дизельної електростанції (літера «Г), розташованих за адресою: м. Київ, вул. Паркова, 16а, зобов`язань за договором управління стосовно неукладення із комунальними та іншими технічними службами договорів на обслуговування цього нерухомого майна, а також невчинення дій відповідачем, направлених на оплату комунальних послуг за час фактичного володіння цим майном, суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено судом, відповідно до договору управління КП «Центр організації дорожнього руху» в управління було передане наступне нерухоме майно, а саме:

- будівля № 3 (літера "В"), у тому числі площа котельні 63,9 кв.м., загальною площею 1516,7 кв.м., будівля № 1 (літера "А"), у тому числі приміщення центру обробки даних "Парковий", площею 2 562, 6 кв.м., конгресно-виставковий центр з підземним паркінгом, площею 15 440,7 кв.м., загальною площею 2 0107,6 кв.м., дизельна електростанція (літера "Г"), загальною площею 233,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, Паркова дорога, 16а;

- будівля № 2 (літера Б) загальною площею 395 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, Паркова дорога, 16а.

Відповідно до розділу 4.4 управитель зобов`язаний:

- управляти активами відповідно до умов цього договору (п. 4.4.1);

- належним чином виконувати умови цього договору (п. 4.4.2).

Розділом 8 договору управління визначена програма управління активами, яка передбачає наступні заходи управління активами управителем, а саме:

- дії з підготовки до передання активів в оренду;

- перевірку технічного стану нежитлових приміщень, придатності приміщення для передачі в оренду;

- підготовку документів для передачі нежитлових приміщень в оренду, узгодження істотних умов оренди із потенційним орендарем;

- організацію юридичного супроводу відносин оренди, складення договору оренди, актів прийому-передачі та інше;

- укладення договорів оренди активів, взаємодію з орендарями з метою забезпечення своєчасної орендної оплати, комунальних та інших платежів;

- укладення договорів на обслуговування та утримання нерухомого майна, технічне обслуговування інженерних мереж, систем протипожежної безпеки із відповідними службами, що обслуговують в цілому будівлю за місцем розташування нежитлових приміщень;

- перевірку справності та функціонування обладнання приміщення та інженерних комунікацій із залученням необхідних спеціалістів;

- забезпечення охорони активів від неправомірних дій третіх осіб за рахунок власних сил або шляхом залучення охоронних компаній;

- оперативний контроль та взаємодія з правоохоронними органами для запобігання протиправного втручання сторонніх осіб та створення ними перешкод у в управлінні майном;

- здійснення бухгалтерського обліку; контроль та перевірку здійснених орендних та інших платежів, що пов`язані із експлуатацією приміщень та місць загального користування.

Отже, указаною програмою заходів передбачені дії управителя з укладення договорів оренди переданих йому в управління активів - будівель № 3 (літера "В") та № 1 (літера "А"), конгресно-виставкового центру з підземним паркінгом, дизельної електростанції (літера "Г"), будівлі № 2 (літера Б).

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що з метою виконання своїх зобов`язань за договором управління, КП «Центр організації дорожнього руху» (управитель) уклав відповідні договори оренди із іншими особами (орендарями), а саме:

- із ТОВ «ЮФ «Ен ЕНД Ді (орендар) - договір оренди нерухомого майна № 1 від 01.11.2018 р. щодо передачі орендарю в строкове платне користування частину нежитлових приміщень №№ 1-10, 28-32, площею 1 050,00 кв.м. на другому поверсі будівлі конгресно-виставкового центру «Парковий»;

- із ТОВ «Букінг Про» (орендар) - договір оренди нерухомого майна № 2 від 01.11.2018 р. щодо передачі орендарю в строкове платне користування частину нежитлового приміщення № 1 площею 26,6 кв.м. конгресно-виставкового центру «Парковий»;

- із ТОВ «Анте Медіам» (орендар) - договір оренди нерухомого майна № 3від 01.11.2018 р. щодо передачі орендарю в строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 3 403,43 кв.м., у тому числі у будівлі № 1 за адресою: м. Київ, Паркова дорога, 16-А;

- із ТОВ «ЕЕЕ» (орендар) - договір оренди нерухомого майна від 28.12.2018 р. щодо передачі орендарю в строкове платне користування нежитлові приміщення конгресно-виставкового центру «Парковий» загальною площею 17 054,12 кв.м.

Відповідно до умов указаних договорів (розділ 5) на зазначених орендарів, окремо від орендної плати, покладений обов`язок сплати на рахунок ТОВ «Амадеус Ко» комунальних послуг (відшкодування вартості спожитої електроенергії, води, газу та електроенергії, використаної для опалення, електроенергії на кондиціювання приміщень) та експлуатаційних витрат, у тому числі витрат на утримання та ремонт інженернех систем вентиляції, опалення та кондиціювання; витрат на утримання та ремонт інженерних систем електропостачання, водопроводу та каналізації, що знаходяться в місцях загального користування комплексу; витрат на утримання персоналу по обслуговуванню комплексу; витрат на освітлення місць загального користування комплексу; витрат на прибирання, охорону, утримання та ремонт доріг, парковок, тощо.

Більше того, у матеріалах справи наявні договори оренди нежитлових приміщень конгресно-виставкового центру «Парковий», укладені ТОВ «Амадеус Ко» у самостійному порядку із іншими особами (орендарями), які діють і на даний час, а саме:

- договір оренди нерухомого майна № 01/02-2017 від 01.02.2017 р., укладений із ТОВ «Иглесиа Бланка»;

- договір оренди нерухомого майна від 26.08.2016 р. та договір оренди нерухомого майна № 26/08 від 26.08.2016 р., укладені із ТОВ «Дека НК»;

- договір оренди нерухомого майна № 0117 від 01.06.2017 р., укладений із ТОВ «Акамант».

Відповідно до умов указаних договорів (розділ 5) обов`язок оплати комунальних послуг та експлуатаційних витрат за утримання орендованого майна (окрім оренди) (нежитлових приміщень) так само покладається на указаних орендарів (ТОВ «Иглесиа Бланка», ТОВ «Дека НК», ТОВ «Акамант»). При цьому така оплата здійснюється орендарями на рахунок ТОВ «Амадеус Ко».

Отже, зі змісту указаних угод вбачається, що саме орендарі нежитлових приміщень, розташованих у конгресно-виставковому центрі «Парковий» (а не позивач) повинні відшкодовувати ТОВ «Амадеус Ко» комунальні послуги та експлуатаційні витрати за користування об`єктами нерухомості у вказаному комплексі.

У той же час, позивачем не було надано доказів наявності у орендарів зазначеного нерухомого майна заборгованості за такими послугами.

Слід також звернути увагу на те, що заявлена до стягнення сума у розмірі 100 000,00 грн. (ціна позову) є частиною сум, сплачених ТОВ «Амадеус Ко» у період з 26.11.2018 р. по 24.01.2019 р. орендних платежів за земельні ділянки та платежів за утримання нерухомого майна (комунальні послуги, експлуатаційні витрати) у загальному розмірі 9 321 287,12 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування понесених витрат на суму 9 321 287,12 грн. позивач надав копії договорів, укладених із комунальними організаціями, а саме - тимчасовий договір на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі № 10945/5-10 від 21.12.2012 р., укладений із ПАТ "АК "Водоканал"; договір постачання природного газу № 232427Е від 31.03.2016 р. та договір на постачання природного газу № 232427/Т від 29.12.2018 р., укладені із ТОВ "КиївГазТрейд"; договір на постачання електричної енергії № 32530 від 08.08.2012 р., укладений із ПАТ "Київенерго"; договір про постачання електричної енергії споживачу № 209-Е від 07.12.2018 р., укладений із ТОВ "Торгова Електрична Компанія"; договір розподілу природного газу № 232427 від 31.03.2016 р., укладений із ПАТ "Київгаз"; рахунки на оплату послуг за період з жовтня 2018 р. по січень 2019 р., виставлені указаними постачальниками комунальних послуг ТОВ «Амадеус Ко», та платіжні доручення, які підтверджують оплату позивачем цих послуг.

Однак, з указаних доказів неможливо встановити та виокремити суму, яку позивач просить стягнути у позові - у розмірі 100 000,00 грн., визначити яких саме послуг стосується дана сума, визначити період її виникнення та перевірити правильність нарахування, хоча ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 р. про залишення позову без руху суд зобов`язав позивача надати детальний розрахунок ціни позову на суму 100 000,00 грн., із зазначенням дати та підстав виникнення такої заборгованості. Проте, зазначених вимог суду ТОВ «Амадеус Ко» не виконало.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатні докази - це ті, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що оскільки позивач не довів, що у відповідача виник обов`язок сплачувати орендні платежі за користування земельними ділянками, а також сплачувати комунальні послуги та витрати за утримання нерухомого майна, які знаходяться у нього в управлінні, то твердження позивача про безпідставність збереження КП «Центр організації дорожнього руху» коштів, сплачених ТОВ «Амадеус Ко» за утримання цього майна, є необгрунтованими та недоведеними, а тому відсутні підстави для їх повернення позивачу у порядку ст. 1212 ЦК України.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що у позові ТОВ «Амадеус Ко» слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі відмови у позову витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Амадеус Ко" до Комунального підприємства "Центр організації дорожнього руху" про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 100 000,00 грн. відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 3 жовтня 2019 року.

Повний текст рішення складений 21 жовтня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.