ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

25.10.2019м. ХарківСправа № 922/3406/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши заяву про видачу судового наказу (вх. № 3406/19 від 21.10.2019 року) Приватного акціонерного товариства "Медфарком-центр"

заявник Приватне акціонерне товариство "Медфарком-Центр", бул. Тараса Шевченка, буд. 60, м. Київ, 01032
боржник Товариства з обмеженою відповідальністю "Кашкін Дом", просп. Московський, буд. 40/42, м. Харків, 61010

ВСТАНОВИВ:

21.10.20.19 року до Господарського суду Харківської області звернулось Приватне акціонерне товариство «Медфарком-ценрт» з заявою про видачу судового наказу. У якій просить суд, видати наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кашкін дом» грошової заборгованості (суми попередньої оплати за непоставлений товар) у розмірі 7 176, 00 грн.

В обґрунтування наданої заяви зазначає, що згідно договору № 01/2018 від 01.06.2018 року постачальник зобов`язаний поставити та передати у власність покупцеві дитяче харчування в асортименті за цінами та в кількості, що відповідає заявці покупця та вказується у видаткових накладних на партію товару, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, на умовах. Визначених договором.

Як зазначає заявник, протягом 09.07.2018 року по 26.07.2018 року Приватне акціонерне товариство «Медфарком-ценрт» перерахувало попередню оплату на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Кашкін дом» в загальній сумі 61 759, 08 грн., а боржник поставив товар на суму 54 583, 08 грн. Станом на 17.10.2019 року боржником не поставлено товар на суму 7 176, 00 грн.

03.10.2019 року заявником боржнику було направлено вимогу № 01-10/19 про повернення суми попередньої оплати за недопоставлений товар у розмірі 7 176, 00 грн., а також повідомлено боржника про розірвання договору № 01/2018 від 01.06.2018 року.

Дослідивши подану заяву 3406/19 від 21.10.2019 року та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частинами 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно приписів частин 2, 3 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, предметом заяви вх. № 3406/19 від 21.10.2019 року Приватного акціонерного товариства «Медфарком-ценрт» про видачу судового наказу є стягнення з боржника суми попередньої оплати за недопоставлений згідно договору № 01/2018 від 01.06.2018 року товар у розмірі 7 176, 00 грн.

За твердженнями заявника, останнім 03.10.2019 року боржнику було направлено вимогу № 01-10/19 про повернення суми попередньої оплати за недопоставлений товар у розмірі 7 176, 00 грн. та повідомлено боржника про розірвання договору № 01/2018 від 01.06.2018 року. Проте заявником доказів у підтвердження направлення вимоги на адресу боржника (опис вкладення у цінний лист) заявником до заяви про видачу судового наказу не надано.

Згідно вимог статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України грошовим зобов`язанням є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається у тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З аналізу вказаних норм слідує, що повернення суми попередньої оплати за своєю правовою природою не є зобов`язанням за договором, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов`язань за договором, а з інших передбачених законом підстав, тобто зобов`язання з повернення суми попередньої оплати за загальним правилом виникає безпосередньо з акту цивільного законодавства.

Водночас, договором №01./2018 від 01.06.2018 року не передбачено обов`язку постачальника повернути покупцю суму попередньої оплати у випадку не передачі у встановлений строк попередньо оплаченого товару.

Оскільки заявник, просить суд, видати наказ за вимогою про стягнення грошових коштів у розмірі 7 176, 00 грн., які за своєю правовою природою є попередньою оплатою, а отже не є грошовою заборгованістю в розумінні частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України, такі вимоги не можуть бути розглянуті в порядку наказного провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим відмовляє у видачі судового наказу на підставі пункту 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень частини 2 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 148, пунктом 3 частини 1 статті 152, 232-235, 255-257 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви вх. № 3406/19 від 21.10.2019 року Приватному Акціонерному товариству «Медфарком-ценрт» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кашкін дом» грошової заборгованості (суми попередньої оплати за непоставлений товар) у розмірі 7 176, 00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку в порядку статей 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/

Ухвалу підписано 25.10.2019 року.

Суддя О. О. Ємельянова