ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" вересня 2019 р. Справа № 924/518/19

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В. при секретарі судового засідання Желіхівській О.О., розглянувши справу

за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вігор Грейн"

до 1. Приватного акціонерного товариства "Летичівське"

2. Приватного підприємства агрофірми "Троя"

про стягнення солідарно 150000 грн. основного боргу, 160000 грн. штрафу, 234,25 грн. річних відсотків

та за зустрічним позовом приватного акціонерного товариства "Летичівське"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Вігор Грейн"

про визнання недійсним договору позики

за участю представників сторін:

позивача (за первісним позовом): Кривошеєв М.В. за довіреністю від 13.05.2019р.;

відповідача 1 (за первісним позовом): Савченко С.А. керівник, Слободянюк М.В. за ордером від 24.06.2019р.;

відповідача 2 (за первісним позовом): не з`явився.

У судовому засіданні 30.09.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ТОВ "Вігор Грейн" до ПАТ "Летичівське", приватного підприємства "Троя" про стягнення солідарно 150000 грн. основного боргу, 160000 грн. штрафу, 234,25 грн. 3% річних на підставі договору позики № 28/02 від 28.02.2019р. та договору поруки від 28.02.2019р.

В обгрунтування позовних вимог відзначено, зокрема, таке. 28.02.2019р. між ТОВ "Вігор Грейн" та ПАТ "Летичівське" було укладено договір позики №28/02-19, відповідно до умов якого ПАТ "Летичівське" отримало від ТОВ "Вігор Грейн" у позику частину коштів в сумі 150000 грн.

Як вказує позивач, відповідно до п. 4.1. договору позика надається у користування на строк по 01.05.2019р. включно. Також, п. 5.1. вказаного договору передбачено, що постачальник зобов`язався повернути позикодавцю грошові кошти, отримані за даним договором у строк по 01.05.2019р. включно. Однак, як стверджує позивач, відповідач у встановлений договором позики строк грошові кошти не повернув, внаслідок чого станом на 21.05.2019р. виник борг в сумі 150000 грн.

Крім того, як вказує позивач, в забезпечення виконання зобов`язання ПАТ "Летичівське" за договором позики №28/02-19 від 28.02.2019р., між ТОВ "Вігор Грейн" та ПП "Троя" було укладено договір поруки від 28.02.2019р., відповідно до якого ПП "Троя" зобов`язався відповідати перед ТОВ "Вігор Грейн" за виконання ПАТ "Летичівське" зобов`язань, що випливають з договору позики №28/02-19 від 28.02.2019р.

Відповідно до п. 1.2, 1.3. договору поруки, зобов`язання, за які поручитель зобов`язався відповідати - повернення грошових коштів, отриманих за договором позики №28/02-19 від 28.02.2019р., сплата штрафів, пені та збитків, що виникли внаслідок невиконання ПАТ "Летичівське" своїх зобов`язань.

При цьому, посилаючись на зміст п. 3.3 договору поруки позивач зазначив, що відповідач 2 як поручитель відповідає разом позивачем за вимогами про сплату штрафу за невиконання боржником умов договору, основного боргу, відсотків річних та інфляційних втрат.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позов в повному обсязі.

У відзиві на позов, поданому 18.06.2019р., представник відповідача зазначив, зокрема, про те, що позивач посилається на договір позики як на підставу виникнення відносин між ПАТ "Летичівське" та позивачем. Керівництво ПАТ "Летичівське" вважає, що при укладанні вказаного правочину не додержано вимог необхідних для чинності правочину, визначених ст. 203 Цивільного кодексу України. Так, на сьогоднішній день розмір статутного капіталу ПАТ "Летичівське" складає 560200 грн., а тому, з урахуванням приписів ст.ст. 70, 71 Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008р. № 514-VІ в чинній редакції, отримання позики в сумі 800000 грн., тобто в сумі еквівалентній 143% статутного капіталу, а також всі істотні умови такого правочину мають бути погодженими із компетентним органом управління акціонерного товариства, визначеним відповідно до ст.ст. 33, 52 Закону № 514-VІ, стверджує відповідач.

Також, як вказує відповідач, вказаний договір позики містить умови забезпечення зобов`язань (розділ 7 договору) щодо передачі в іпотеку основних засобів ПАТ "Летичівське", зокрема, об`єктів нерухомого майна - приміщень корівників площею 1841,4 кв.м., 797,4 кв.м. та 965,8 кв.м. приміщення привів очної площею 1348,9 кв.м., земельних ділянок кадастровими номерами :10:003:0080, :10:003:0081, :10:003:0082, :10:003:0083.

При цьому, посилаючись на приписи ст.ст. 70, 71 Закону № 514-VІ, відповідач зазначив, що вказані умови також мають бути погодженими із компетентним органом управління акціонерного товариства, визначеним відповідно до ст.ст. 33, 52 Закону № 514-VІ.

Як стверджує відповідач, зміст договору позики не містить посилання на погодження його укладання та передачі в іпотеку основних засобів компетентним органом управління акціонерного товариства. Крім того, передача майна в іпотеку обумовлена укладанням договору іпотеки п. 7.2 розділу 7 договору позики.

Відповідач вказує на те, що позовні матеріали, а також матеріали справи не містять договору іпотеки.

При цьому, відповідач відзначив, що керівництво ПАТ "Летичівське" повідомило, що компетентним органом управління акціонерного товариства, визначеним відповідно до ст.ст. 33, 52 Закону № 514-VІ належним чином оформленої та засвідченої згоди на передачу в іпотеку нерухомого майна та укладання від імені ПАТ "Летичівське" договору іпотеки на визначене майно не надавалось.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що особа, яка вчинила правочин - договір позики від імені ПАТ "Летичівське", визначена як директор ПАТ ОСОБА_1 діяла на власний ризик у власних корисливих інтересах, не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності на його вчинення, відсутність доказів погодження укладання договору позики № 28/0219 від 28.02.2019р. компетентним органом управління акціонерного товариства, визначеним відповідно до ст.ст. 33, 52 Закону України "Про акціонерні товариства" свідчить про відсутність вільного волевиявлення ПАТ "Летичівське" на вчинення вказаного правочину та доводить невідповідність його внутрішній волі, як учасника правочину.

При цьому, як вказує відповідач, зі змісту договору позики випливає, що позика в сумі 800000 грн., тобто в сумі еквівалентній 143% статутного капіталу, надається ПАТ "Летичівське" строком на два місяці, що, з урахуванням фактичних умов господарювання та фінансового стану ПАТ "Летичівське", заздалегідь фізично не можливо виконати позичальнику. Наведене дозволяє стверджувати, що, з урахуванням умов позичання та умов відповідальності (розділ 6 договору позики), договір позики, як правочин, не спрямований на настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним, зокрема, таких як повернення позики. Навпаки, відповідач вважає, що умови п. 3.2. розділу 3, розділів 6, 7 договору позики безпосередньо спрямовані на вилучення майна ПАТ "Летичівське" або прямо через забезпечувальні договори, або опосередковано через судові рішення, за ціною, значно нижчою, ніж реальна ринкова вартість приміщень.

Також, відповідач звертає увагу на те, що відповідно до даних виписки руху коштів по банківському рахунку ПАТ "Летичівське" після отримання від позивача на рахунок 14.08.2018р. 250000 грн., 16.08.2018р. 100000 грн., 23.08.2018р. 60000 грн. (всього 410000грн. з посиланням на договір позики №15/0818 від 14.08.2018р.) з банківського рахунку в готівку були переведені на господарські витрати 15.08.2018р. 150000 грн., 16.08.2018р. 85000 грн., 17.08.2018р. 50000 грн., 20.08.2018р. 40000 грн., 27.08.2018р. 64000 грн. (всього 389000 грн.), що в свою чергу дає підстави припустити, що відбулось протиправне переведення безготівкових грошових коштів в готівкові з отриманням неправомірної вигоди, оскільки незважаючи на всі вищевикладені дії, за ПАТ "Летичівське" рахується борг.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що договір позики №28/0219 від 28.02.2019р. носить всі ознаки правочину, що не є спрямованим на настання реальних наслідків для такого виду правочинів, дає всі підстави припускати, що вчинений для приховування іншого правочину, не містить вільного волевиявлення ПАТ "Летичівське", підписаний посадовою особою, у якої відсутній повний обсяг цивільної дієздатності з урахуванням приписів ст.ст. 33, 52, 70, 71 Закону України "Про акціонерні товариства", тому не відповідає вимогам ст. 203 Цивільного кодексу України, з усіма правовими наслідками, встановленими ст.ст. 215, 234, 235 Цивільного кодексу України.

Представником публічного акціонерного товариства "Летичівське" подано зустрічну позовну заяву від 14.06.2019р., в якій просить: визнати недійсним договір позики № 28/0219 від 28.02.2019р., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Вігор Грейн" та публічним акціонерним товариством "Летичівське".

В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивач за зустрічним позовом зазначив про те, що ТОВ "Вігор Грейн" посилається на договір позики, як на підставу виникнення відносин між ПАТ "Летичівське" та ТОВ "Вігор Грейн".

Позивач за зустрічним позовом вважає, що при укладанні вказаного правочину не додержано вимог необхідних для чинності правочину, визначених ст. 203 Цивільного кодексу України.

Так, як стверджує позивач за зустрічним позовом, на сьогоднішній день розмір статутного капіталу ПАТ "Летичівське" складає 560200 грн., а тому, з урахуванням приписів ст.ст. 70, 71 Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008р. № 514-VI в чинній редакції, отримання позики в сумі 800000 грн., тобто в сумі еквівалентній 143 % статутного капіталу, а також всі істотні умови такого правочину мають бути погодженими із компетентним органом управління акціонерного товариства, визначеним відповідно до ст. ст. 33, 52 3акону №514-VІ.

Також, як вказує позивач за зустрічним позовом, вказаний договір позики містить умови забезпечення зобов`язань (розділ 7 договору) щодо передачі в іпотеку основних засобів ПАТ "Летичівське", зокрема, об`єктів нерухомого майна - приміщень корівників площею 1841,4 кв.м., 797,4 кв.м. та 965,8 кв.м. приміщення привівочної площею 1348,9 кв.м., земельних ділянок кадастровими номерами :10:003:0080, :10:003:0081,. :10:003:0082, :10:003:0083. Зважаючи на приписи ст.ст. 70, 71 Закону № 514-VI, позивач за зустрічним позовом зазначив, що вказані умови також мають бути погодженими із компетентним органом управління акціонерного товариства, визначеним відповідно до ст.ст. 33, 52 Закону № 514-VI.

Однак, зміст договору позики не містить посилання на погодження його укладання та передачі в іпотеку основних засобів компетентним органом управління акціонерного товариства, вказує позивач за первісним позовом.

Крім того, передача майна в іпотеку обумовлена укладанням договору іпотеки п. 7.2 розділу 7 договору позики. Однак, позивач за первісним позовом відзначив, що позовні матеріали, а також матеріали справи не містять договору іпотеки.

Разом з тим, вказано, що компетентним органом управління акціонерного товариства, визначеним відповідно до ст.ст. 33, 52 Закону № 514-VІ належним чином оформленої та засвідченої згоди на передачу в іпотеку нерухомого майна та укладання від імені ПАТ "Летичівське" договору іпотеки на визначене майно не надавалось.

При цьому, позивачем за первісним позовом зазначено, що особа, яка вчинила правочин - договір позики від імені ПАТ "Летичівське", визначена як директор ПАТ ОСОБА_1 діяла на власний ризик у власних корисливих інтересах, не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності на його вчинення, відсутність доказів погодження укладання договору позики № 28/0219 від 28.02.2019р. компетентним органом управління акціонерного товариства, визначеним відповідно до ст.ст. 33, 52 Закону України "Про акціонерні товариства" свідчить про відсутність вільного волевиявлення ПАТ "Летичівське" на вчинення вказаного правочину та доводить невідповідність його внутрішній волі, як учасника правочину.

Також, як зазначив позивач за первісним позовом, зі змісту договору позики випливає, що позика в сумі 800000 грн., тобто в сумі еквівалентній 143% статутного капіталу, надається ПАТ "Летичівське" строком на два місяці. Однак, як вважає позивач за первісним позовом, з урахуванням умов позичання та умов відповідальності договір позики, як правочин, не спрямований на настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним, зокрема, таких як повернення позики.

Таким чином, враховуючи те, що позовні матеріали та матеріали судової справи не містять доказів забезпечення ПАТ "Летичівське" договору позики, встановлених п. 3.2 розділу 3, розділом 7 договору позики, позивач за зустрічним позовом зазначив, що ТОВ "Вігор Грейн" був не зацікавлений в забезпеченні виконання грошового зобов`язання, а з урахуванням осіб поручителів, відсутністю погодження укладання договору позики компетентним органом управління акціонерного товариства, визначеним відповідно до ст.ст. 33, 52 Закону України "Про акціонерні товариства", укладання договору із представником, вбачається, що ТОВ "Вігор Грейн" не було зацікавлене в організації взаємовідносин, пов`язаних із фінансовою допомогою, а було безпосередньо зацікавлене та впевнене в неповерненні суми позики.

Як вказує позивач за зустрічним позовом, в провадженні господарського суду у Хмельницькій області перебуває справа № 924/377/19 за ТОВ "Вігор Грейн" до ПАТ "Летичівське" про стягнення 581731,97 грн. боргу за договором позики № 15/0818 від 14.08.2019р.

Згідно позовних матеріалів по справі № 924/377/19 у договірних відносинах за договором позики № 15/0818 від 14.08.2018р. відсутні докази погодження укладання договору позики №15/0818 від 14.08.2018р. компетентним органом управління акціонерного товариства, однак в якості забезпечення зобов`язань визначені 10 садів плодових дерев, розташованих на земельних ділянках загальною площею орієнтовно 250 га.

Крім того, як стверджує позивач за зустрічним позовом, узгодженість протиправних дій колишнього директора ПАТ ОСОБА_1 та ТОВ "Вігор Грейн" доводить факт вчинення дій на обмеження права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном ПАТ "Летичівське", безпосередньо спрямованих на подальше привласнення ТОВ "Вігор Грейн" майна ПАТ "Летичівське", а саме протиправна передача 04.03.2019р. в оренду ТОВ "Вігор Грейн" земельних ділянок кадастровими номерами :10:003:0080, :10 НОМЕР_1 , :10 НОМЕР_2 003 НОМЕР_3 , НОМЕР_4 :003:0083, не зважаючи на те, що на вказаних земельних ділянках розташовані приміщення корівників площею 1841,4 кв.м., 797,4 кв.м. та 965,8 кв.м., приміщення привівочної площею 1348,9 кв.м., які є власністю ПАТ "Летичівське".

Також посилаючись на положення ст.ст. 234, 235 Цивільного кодексу України позивач за зустрічним позовом вважає, що договір позики №28/0219 від 28.02.2019р. носить всі ознаки правочину, що не є спрямованим на настання реальних наслідків для такого виду правочинів та дає всі підстави припускати, що вчинений для приховування іншого правочину.

Враховуючи вищевикладене, позивач за зустрічним позовом просить задовольнити зустрічний позов.

У відзиві на зустрічну позовну заяву, поданому 16.07.2019р. позивач за первісним позовом відзначив, зокрема таке. Позивач за зустрічним позовом стверджує про недотримання сторонами правочину вимог ст. 203 ЦК України, оскільки, на його думку, особа, яка вчиняла правочин від імені ПАТ "Летичівське" не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності на його вчинення, оскільки було відсутнє погодження укладення договору компетентним органом управління товариства. При цьому, посилаючись на положення до ст. 204 ЦК України, ч.2, 3 ст.215 ЦК України позивач за первісним позовом вважає, що зазначене твердження є безпідставним. В даному випадку, як стверджує позивач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом не зазначає закону, який встановлює недійсність правочину договору позики №28/0219 від 28.02.2019р., а рішенням суду вказаний договір визнаний недійсним не був. Тому, договір позики №28/0219 від 28.02.2019р., укладений між публічним акціонерним товариством "Летичівське" та товариством з обмеженою відповідальністю "Вігор Грейн" як правочин є правомірним.

Що стосується повноважень та обсягу цивільної дієздатності керівника ПАТ "Летичівське" під час укладення договору позивач за первісним позовом зазначив таке.

28.02.2019р. між ТОВ "Вігор Грейн" та ПАТ "Летичівське" було укладено договір позики, на виконання умов якого ПАТ "Летичівське" отримало від ТОВ "Вігор Грейн" грошові кошти в сумі 150000 грн. та зобов`язалось повернути їх ТОВ "Вігор Грейн" в строки, обумовлені договором - до 01.05.2019р. включно. Від імені публічного акціонерного товариства "Летичівське" договір підписано директором Грищук Романом Васильовичем. Як стверджує позивач за первісним позовом, відповідно до відомостей ЄДРПОУ на момент укладення договору керівником ПАТ "Летичівське" був ОСОБА_2 , будь-яких обмежень керівнику встановлено не було. Директором ПАТ "Летичівське" Грищуком Р.В. було надано виписку з ЄРПОУ, в якій зазначено керівника, як уповноваженої особи діяти від імені ПАТ "Летичівське". Будь-яких обмежень в виписці не зазначено.

Також, як зазначив позивач за первісним позовом, директором ПАТ "Летичівське" під час підписання договору, на підтвердження відсутності обмежень у представництві та укладенні угод та договорів, було надано копію протоколу №1 засідання наглядової ради ПАТ "Летичівське" від 12.06.2017р., яким призначено ОСОБА_1 в.о. директором, в якому також відсутні будь-які обмеження.

При цьому, як вказує позивач за первісним позовом, відповідно до наявних та перевірених відповідачем документів під час укладання договору, між позивачем та директором ОСОБА_3 виникли відносини представництва, відповідно до яких останній без довіреності мав право представляти позивача у відносинах з третіми особами, у тому числі й укладати договори.

Разом з тим, позивач за первісним позовом відзначив, що відповідно до наданої позивачем виписки про рух коштів по рахунку позивача, в період з 28.02.2019р. по даний час, ТОВ "Вігор Грейн" виконало договір частково, передавши шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок ПАТ "Летичівське" грошові кошти в сумі 150000 грн. в строки, обумовлені договором - 01.03.2019р.

Оскільки, ПАТ "Летичівське" не змогло виконати умови щодо забезпечення договору - укласти з позикодавцем договори іпотеки нерухомого майна, то на цій сумі виконання договору з боку позикодавця в частині надання решти коштів було призупинене.

Позивач за первісним позовом стверджує, що ПАТ "Летичівське" отримало вказані грошові кошти. Тобто, правочин схвалений ПАТ "Летичівське" після його укладання і виконання однією із сторін - позичальником. Що стосується необхідності погодження укладення договору компетентним органом управління, позивач за первісним позовом звертає увагу на те що з огляду на зміст ст.70 Закону України "Про акціонерні товариства" позивач поняття вартість активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, підміняє поняттям розмір статутного капіталу акціонерного товариства. Відповідно до річної фінансової звітності ПАТ "Летичівське" за 2017 рік, поданої 16.03.2018р. вартість активів ПАТ "Летичівське" складає 8455200 грн. При цьому, 10% вартості активів складає 845520 грн.

За договором позики №28/0219 від 28.02.2019р. сума позики складала 800000грн., що менше 10% вартості активів. Таким чином, як вказує позивач за первісним позовом, укладення такого правочину погодження з боку будь-якого органу управління ПАТ "Летичівське" не вимагається ні законом, ні статутом.

Що стосується посилання позивача на застосування ст. 234, 235 ЦК України та ст.234 ЦК України позивач за первісним позовом зазначив, що відповідачем договір виконаний, тобто правові наслідки виникли. У відповідача внаслідок укладення правочину виникли обов`язки передати позивачу грошові кошти у визначені строки та у визначеній сумі. Невиконання цього обов`язку, дало б підставу для застосування штрафних санкцій позивачем, які передбачені договором. Позивач отримав кошти в строки та розмірі, передбачені договором. Позивач використав отримані кошти. Однак, у строки обумовлені договором не повернув кошти, тобто не виконав зобов`язань, що виникли на підставі договору. Тому, ПАТ "Летичівське" зобов`язано повернути не тільки позику, але й сплатити неустойку, передбачену договором. Тобто твердження позивача, що договір є фіктивним - безпідставне.

Також, що стосується посилання на ст.235 ЦК України та позиції позивача за зустрічним позовом, що договір є удаваним, і вчинений сторонами для приховання іншого правочину, то позивач за первісним позовом зазначив, що не зазначено, який саме правочин приховано сторонами, і чи настали юридично значимі наслідки за таким правочином.

У відповіді на відзив на зустрічний позов відповідач за первісним позовом зазначив, зокрема про те, що ПАТ "Летичівське" предметом спору за зустрічним позовом у справі № 924/518/19 є визнання недійсним договору позики № 28/0219 від 28.02.2019р., який в межах провадження у справі №924/518/19 є оспорюваним правочином в розумінні ст. 215 ЦК України, відтак, твердження позивача за первісним позовом про правомірність як правочину договору позики № 28/0219 від 28.02.2019р. через відсутність закону або судового рішення, яким цей договір визнаного недійсним, не спростовують доводів зустрічного позову.

При цьому, як вважає відповідач за первісним позовом відомості з ЄДРПОУ не містять відомостей про ОСОБА_2 , як керівника ПАТ "Летичівське" та про необмеженість повноважень (відсутність обмежень) керівника ПАТ "Летичівське" Грищука Романа Васильовича.

Також, відповідач за первісним позовом звертає увагу на те, що номінальний сукупний обсяг зобов`язань за вчинених ОСОБА_1 із позивачем правочинів складає 1210000 грн., що становить 14,3 % вартості активів ПАТ "Летичівське" згідно поданої фінансової звітності за 2017 рік.

Крім того, вартість активів ПАТ "Летичівське" згідно поданої фінансової звітності за 2017 рік - 8455200 грн., 1 % від якої, відповідно, складає 84552 грн., а лише ціна договору позики № 28/0219 від 28.02.2019 року, в свою чергу, становить 9,5 % від вартості активів ПАТ "Летичівське" згідно поданої фінансової звітності за 2017 рік, а весь обсяг однотипних господарських зобов`язань по низці правочинів з позиками між позивачем та ПАТ "Летичівське" становить 14,3% від вартості активів ПАТ "Летичівське" згідно поданої фінансової звітності за 2017 рік.

Тому, відповідач за первісним позовом зазначив, що твердження позивача за первісним позовом про перебування ціни договору позики № 28/0219 від 28.02.2019р. поза нижчими граничними розмірами ціни правочину, якій потребує погодження компетентним органом акціонерного товариства є не обгрунтованими.

Крім того, відповідач за первісним позовом вказує на те, що твердження позивача на те, що ПАТ "Летичівське" не зазначив жодного доказу і обставин, які дають підстави припускати удаваність чи фіктивність правочину, спростовуються змістом відзиву на позов, зокрема, не заперечуваною позивачем за первісним позовом, обставиною про дії позивача за первісним позовом, який, обізнаний про платеженеспроможність контрагента, укладає з ним новий договір та перераховує нову суму при чотиримісячному простроченні виконання зобов`язань, умовами оскаржуваного договору і існування боргу за попереднім договором, та доданими до відзиву документами, зокрема, банківською випискою по руху коштів по банківському рахунку.

Відтак, відповідач за первісним позовом зауважив, що твердження позивача про безпідставність посилання ПАТ "Летичівське" на ст.ст.234,235 ЦКУ спростовується наявними матеріалами справи.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні первісний позов просив задовольнити, у зустрічному позові відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом просить у первісному позові відмовити, а зустрічний позов - задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено та враховується наступне.

28.02.2019р. між публічним акціонерним товариством "Летичівське" (позичальником) та товариством з обмеженою відповідальністю "Вігор Грейн" (позикодавцем) було укладено договір позики № 28/02-19 (далі договір), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець надає позичальнику позику - грошові кошти у розмірі, визначеному в пункті 2.1. цього договору, а позичальник зобов`язується повернути зазначені грошові кошти у визначений цим договором строк (п. 1.1. договору).

Згідно із п. 2.1. договору розмір позики, що надається, становить 800000 грн.

Як передбачено п. 3.1. договору позика надається в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника, зазначений в даному договорі, за умов, передбачених в даним договором.

Відповідно до п. 3.2. договору позика надається частинами наступним чином: 150000 надається в строк до 05.03.2019р., решта позики 650000 грн. надається протягом 10 банківських днів з моменту укладення договору іпотеки приміщень позичальника, та відповідної реєстрації іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та за умови укладення з позичальником та державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: 0:10:003:0083, 0:10:003:0082, 0:10:003:0081, 0:10:003:0080.

Згідно із п. 3.3. договору позика вважається наданою, в момент перерахування грошових коштів (частини грошових коштів в сумі 250000 грн.) на поточний рахунок позичальника, зазначених в даному договорі.

Як передбачено п. 4.1. договору позика надається у користування на строк по 01.05.2019р. включно.

Відповідно до п. 5.1. договору позичальник зобов`язується повернути позикодавцю грошові кошти, отримані за даним договором у строк по 01.05.2019р. включно.

Згідно із п. 5.2. договору позика повертається в безготівковій формі платіжним дорученням шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позикодавцю.

Як передбачено п. 5.3. договору позика вважається повернутою в момент зарахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця.

Відповідно до п. 6.1. договору у випадку прострочення повернення коштів позичальник зобов`язаний сплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 20% від розміру позики, та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від розміру несвоєчасно повернутої суми позики за кожен день прострочення.

Згідно із п. 6.3. договору сторони домовилися, що термін нарахування для штрафних санкцій за договором становить три роки, термін позовної давності по стягненню штрафних санкцій встановлюється у три роки згідно із ст. 259 ЦК України.

Розділом 7 договору передбачено забезпечення виконання зобов`язань, де в п. 7.1. вказано, що в забезпечення виконання зобов`язань позичальника, позикодавцем приймається: 1) іпотека майна позичальника, а саме: приміщення корівника загальною площею 1841,4 кв.м., розташований за адресою Хмельницька АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , смт. Летичів, вул. АДРЕСА_3 , буд. АДРЕСА_4 4; приміщення прививочної загальною площею 1348,9 кв.м., розташований за адресою Хмельницька АДРЕСА_2 Летичів, АДРЕСА_5 ; приміщення корівника загальною площею 797,4 кв.м., розташований за адресою Хмельницька АДРЕСА_1 , Летичівський район, смт. Летичів, вул. Горбасівська, буд. АДРЕСА_4 6; приміщення корівника загальною площею 965,8 кв.м., розташований за адресою Хмельницька область, Летичівський район, смт. Летичів, вул. Горбасівська, будинок 2/10 шляхом укладення окремого договору іпотеки; 2) порука громадянина України ОСОБА_1 ; 3) порука ПП "Троя".

Як передбачено п. 7.2. договору позичальник зобов`язується в строк до 08.03.2019р. забезпечити укладення договору іпотеки та договорів поруки, передбачених п. 7.1 даного договору.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту надання позикодавцем позики позичальнику (п. 9.1.).

Строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у п. 9.1. цього договору та закінчується в момент, визначений в п. 5.3. цього договору (п. 9.3.).

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Відповідно до Виписки по особовому рахунку за 01.03.2019р. товариство з обмеженою відповідальністю "Вігор Грейн" перерахувало на користь публічного акціонерного товариства "Летичівське" 150000 грн. безвідсоткової позики згідно договору № 28/02-19 від 28.02.2019р.

28.02.2019р. між приватним підприємством "Троя" (поручителем), публічним акціонерним товариством "Летичівське" (боржником) та товариством з обмеженою відповідальністю "Вігор Грейн" (кредитором) укладено договір поруки (на забезпечення виконання зобов`язання боржника за договором позики № 28/02-19 від 28.02.2019р.) далі договір)), відповідно до умов якого у порядку та на умовах, визначених цим договором поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов`язань, що випливають з договору позики №28/02-19 від 28.02.2019р., укладеного між боржником та кредитором (п. 1.1. договору).

Згідно із п. 1.2. договору предметом основного договору є зобов`язання боржника повернути кредитору отриману позику на умовах, визначених основним договором. Боржник зобов`язується повернути кредитору грошові кошти в сумі 800000 грн., отримані за договором позики №28/02-19 від 28.02.2019р. по 01.05.2019р. включно.

Як передбачено п. 1.3. договору в якості забезпечення виконання зобов`язання з повернення грошових коштів, отриманих за основним договором, боржник і кредитор домовились встановити (передбачили основним договором) відповідальність боржника, а саме: у випадку прострочення повернення коштів боржник зобов`язаний сплатити на користь кредитора штраф у розмірі 20% від розміру позики та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від розміру несвоєчасно повернутої позики за кожен день прострочення. У випадку прострочення повернення коштів у випадку розірвання договору позики боржник зобов`язаний сплатити на користь кредитора штраф у розмірі 20% від розміру позики та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від розміру несвоєчасно повернутої позики за кожен день прострочення.

Цим договором поруки забезпечується виконання зобов`язання боржника щодо повернення грошових коштів, отриманих за основним договором та виконання зобов`язань щодо сплати штрафних санкцій в розмірах та випадках, передбачених основним договором (п. 1.4).

Відповідно до п. 1.5. договору основне зобов`язання за основним договором повинно бути виконано в строки, визначені основним договором.

Розділом 2 договору визначений обсяг відповідальності поручителів, де в п. 2.1. вказано, що відповідальність поручителя перед кредитором включає: предметом основного договору є зобов`язання боржника повернути грошові кошти, отримані за договором про надання позики в сумі 800000 грн. в строк по 01.05.2019р. включно; зобов`язання зі сплати покупцю штрафних санкцій за порушення основного зобов`язання боржником, в розмірах та випадках, передбачених основним договором.

Згідно із п. 3.1. договору відповідальність поручителя настає з моменту порушення основного зобов`язання, а саме: з 02.05.2019р.

Як передбачено п. 3.2. договору кредитор звертається до поручителя не раніше наступного дня після настання терміну повного виконання основного зобов`язання, якщо основне зобов`язання не було виконане.

Відповідно до п. 3.3. договору у випадку невиконання (неналежного виконання) основного зобов`язання поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому кредитор має право вимагати від поручителя виконання як основного зобов`язання, так і зобов`язання зі сплати штрафних санкцій.

Згідно із п. 3.4. договору поручитель зобов`язується виконати свої зобов`язання відповідно до цього договору поруки не пізніше 10 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора. Вимоги щодо виконання зобов`язання надсилаються поручителю рекомендованим листом на адресу, яка вказана в цьому договорі поруки.

Як передбачено п. 3.6. договору сторонами встановлюються строки звернення кредитора до поручителя у три роки з моменту порушення основного зобов`язання боржником.

Цей договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п. 6.1.).

Сторонами встановлюється строк дії даного договору до 30.12.2020р. (п. 6.2.).

Договір припиняє свою дію у випадку повного виконання зобов`язань боржника за основним договором, або поручителя за даним договором (п. 6.3.).

Цей договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Загальними зборами акціонерів ПАТ "Летичівське" протоколом від 26.07.2010р. було затверджено статут публічного акціонерного товариства "Летичівське", відповідно до ст. 10 якого органами управління товариства є: загальні збори акціонерів; наглядова рада; директор.

Згідно із п. 13.1. статуту директор є виконавчим органом товариства, здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції директора належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що законодавством, цим статутом або рішенням загальних зборів віднесені до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради.

Як передбачено п. 13.5. пп. 13.5.1. статуту, директор має право без довіреності діяти від імені товариства. Директор уповноважений представляти товариство в його відносинах з державними органами, підприємствами, установами та організаціями та будь-якими третіми особами; вести переговори ті укладати будь-які правочини, договори (контракти тощо) від імені товариства, у тому числі зовнішньоекономічні.

Відповідно до пп. 1, 2, 15 п. 13.5.2. статуту, до компетенції директора належить: без довіреності представляти інтереси товариства в державних установах, підприємствах всіх форм власності; вчиняти від імені товариства правочини та здійснювати всі юридично-значимі дії; підписувати будь-які договори та зовнішньоекономічні контракти; здійснювати інші юридичні дії в межах компетенції, визначеної статутом товариства, рішеннями Загальних зборів та наглядової ради та Положення про директора; представляти товариство у відносинах з іншими суб`єктами господарювання та фізичними особами як на території України, так і за її межами; розпоряджається майном та коштами товариства відповідно до законодавства, статуту товариства та положення про директора.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.06.2017р. керівником приватного акціонерного товариства "Летичівське" був ОСОБА_4 Васильович.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.05.2019р. керівником приватного підприємства "Летичівське" є ОСОБА_5 .

Згідно протоколу засідання наглядової ради ПАТ "Летичівське" від 12.06.2017р. було призначено з 12.06.2017р. ОСОБА_1 на посаду в.о. директора ПАТ "Летичівське" з випробувальним терміном 6 місяців.

В матеріалах справи також наявні копії: Виписки по рахунках з виконавця від 22.03.2019р. приватного підприємства "Летичівське"; ухвала господарського суду Хмельницької області від 25.04.2019р. по справі № 924/377/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вігор Грейн» до публічного акціонерного товариства "Летичівське" про стягнення 410000 грн. боргу, 82000 грн. штрафу, 65105,75 грн. пені. 5425 грн. річних, 19201,22 грн. інфляційних втрат на підставі договору позики № 15/0818 від 14.08.2019р. тощо.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

При розгляді зустрічної позовної заяви публічного акціонерного товариства "Летичівське" судом враховується наступне.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, наведені в ст. 179 Господарського кодексу України, згідно з якою майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 зазначеної статті).

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

При цьому, невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином, не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що при укладенні договір позики № 28/02-19 від 28.02.2019р. між ПАТ "Летичівське" (позичальником) та товариством з обмеженою відповідальністю "Вігор Грейн" (позикодавцем), сторонами було погоджено предмет договору, порядок надання позики та розмір, строк надання позики, порядок повернення позики, відповідальність сторін, забезпечення виконання зобов`язання та інші умови.

Позивач за зустрічним позовом вважає, що при укладанні вказаного правочину не додержано вимог, необхідних для чинності правочину, визначених ст. 203 Цивільного кодексу України.

Так, як стверджує позивач за зустрічним позовом, на сьогоднішній день розмір статутного капіталу ПАТ "Летичівське" складає 560200 грн., а тому, з урахуванням приписів ст.ст. 70, 71 Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008р. № 514-VI в чинній редакції, отримання позики в сумі 800000 грн., тобто в сумі еквівалентній 143% статутного капіталу, а також всі істотні умови такого правочину мають бути погодженими із компетентним органом управління акціонерного товариства, визначеним відповідно до ст. ст. 33, 52 3акону №514-VІ.

Згідно із ст. 70 Закону "Про акціонерні товариства" рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою. Статутом акціонерного товариства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення правочину до значного правочину. У разі неприйняття наглядовою радою рішення про надання згоди на вчинення значного правочину питання про вчинення такого правочину може виноситися на розгляд загальних зборів. Якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом значного правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, рішення про надання згоди на вчинення такого правочину приймається загальними зборами за поданням наглядової ради. Рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків, але менша ніж 50 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається простою більшістю голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій. Якщо наглядова рада товариства складається не менш як на одну третину з незалежних директорів, рішення, передбачені цією частиною, можуть прийматися цією наглядовою радою. Рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, становить 50 і більше відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається більш як 50 відсотками голосів акціонерів від їх загальної кількості. Наглядова рада публічного акціонерного товариства або банку має право приймати рішення, передбачені абзацами другим і третім цієї частини. Якщо склад наглядової ради приватного акціонерного товариства відповідає вимогам частини четвертої статті 53 цього Закону, статутом такого товариства може бути встановлено, що рішення, передбачені абзацами другим і третім цієї частини, можуть прийматися цією наглядовою радою. Якщо на дату проведення загальних зборів приватного акціонерного товариства неможливо визначити, які значні правочини вчинятимуться цим товариством у ході фінансово-господарської діяльності, загальні збори приватного акціонерного товариства (крім банку) можуть прийняти рішення про попереднє надання згоди на вчинення значних правочинів, які можуть вчинятися приватним акціонерним товариством протягом не більш як одного року з дати прийняття такого рішення, із зазначенням характеру правочинів та їх граничної сукупної вартості. При цьому залежно від граничної сукупної вартості таких правочинів повинні застосовуватися відповідні положення частини другої цієї статті. Вимоги до порядку вчинення значного правочину, передбачені цією статтею, застосовуються як додаткові до інших вимог щодо порядку вчинення певних правочинів, передбачених законом або статутом акціонерного товариства. Забороняється ділити предмет правочину з метою ухилення від передбаченого цим Законом порядку прийняття рішень про вчинення значного правочину. Протягом двох років з дня створення акціонерного товариства (крім створення товариства в результаті реорганізації) будь-який правочин, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства (у випадку, якщо акціонерним товариством ще не складалася річна фінансова звітність, - статутного капіталу акціонерного товариства) та стороною якого є засновник товариства, має вчинятися відповідно до вимог статті 71 цього Закону. Рішення про надання згоди на вчинення такого правочину приймається загальними зборами та оприлюднюється відповідно до законодавства.

Як передбачено ст. 71 Закону України "Про акціонерні товариства", рішення про надання згоди на вчинення правочину, щодо вчинення якого є заінтересованість, приймається відповідним органом акціонерного товариства згідно з цією статтею, якщо ринкова вартість майна або послуг чи сума коштів, що є предметом правочину із заінтересованістю, перевищує 1 відсоток вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства. Статутом акціонерного товариства може бути встановлене нижче граничне значення, а також можуть встановлюватися додаткові випадки віднесення правочину до правочину із заінтересованістю. Таке рішення може містити перелік умов проекту правочину, які можуть змінюватися за рішенням виконавчого органу акціонерного товариства під час вчинення правочину із заінтересованістю. У разі відсутності такого переліку умови правочину не можуть відрізнятися від умов проекту, наданого відповідно до частини четвертої цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно із п. 13.1. статуту публічного акціонерного товариства "Летичівське" директор є виконавчим органом товариства, здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції директора належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що законодавством, цим статутом або рішенням загальних зборів віднесені до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради.

Також пунктом 13.5. підпункту 13.5.1. статуту передбачено, що директор має право без довіреності діяти від імені товариства. Директор уповноважений представляти товариство в його відносинах з державними органами, підприємствами, установами та організаціями та будь-якими третіми особами; вести переговори ті укладати будь-які правочини, договори (контракти тощо) від імені товариства, у тому числі зовнішньоекономічні.

Крім того, пунктами 1, 2, 15 підпункту 13.5.2. статуту до компетенції директора належить: без довіреності представляти інтереси товариства в державних установах, підприємствах всіх форм власності; вчиняти від імені товариства правочини та здійснювати всі юридично-значимі дії; підписувати будь-які договори та зовнішньоекономічні контракти; здійснювати інші юридичні дії в межах компетенції, визначеної статутом товариства, рішеннями Загальних зборів та наглядової ради та Положення про директора; представляти товариство у відносинах з іншими суб`єктами господарювання та фізичними особами як на території України, так і за її межами; розпоряджається майном та коштами товариства відповідно до законодавства, статуту товариства та положення про директора.

Як встановлено судом, та вбачачається із Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.06.2017р. керівником ПАТ "Летичівське" був ОСОБА_1 .

Разом з тим, як вбачається із наданого позивачем за первісним позовом протоколу засідання наглядової ради ПАТ "Летичівське" від 12.06.2017р. було призначено з 12.06.2017р. ОСОБА_1 на посаду в.о. директора ПАТ "Летичівське" з випробувальним терміном 6 місяців.

При цьому, суд відзначає, що посилання позивача за зустрічним позовом на те, що сума коштів, що є предметом правочину із заінтересованістю, перевищує певний відсоток вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, не може бути взято судом до уваги, оскільки оспорюваний правочин вчинено у 2019р., при цьому, в матеріалах справи відсутня відповідна остання (перед укладанням договору) річна фінансова звітність акціонерного товариства (тобто, за 2018р.).

Також, судом звертається увага на те, що, як передбачено ч.ч. 1, 3 ст. 237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Судом зауважується, що позивачем за зустрічним позовом договір позики № 28/02 від 28.02.2019р. в частині отримання 150000 грн. виконаний, відтак, внаслідок укладення правочину виник обов`язок передати відповідачу за зустрічним позовом грошові кошти у визначені строки та у визначеній сумі. Однак, позивач за зустрічним позовом в строк, обумовлений договором, не повернув кошти, тобто не виконав зобов`язань, що виникли на підставі договору (як станом на час звернення з позовом до суду, так і на момент вирішення спору).

Водночас, згідно із ст. 92 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Судом зауважується, що позивач за зустрічним позовом, вказуючи на перевищення повноважень колишнім його керівником, не обгрунтувавав, яким чином таке перевищення може бути спричинене тими чи іншими винними діями відповідача за зустрічним позовом.

Крім того, позивач за зустрічним позовом, посилаючись на положення ст.ст. 234, 235 Цивільного кодексу України вважає, що договір позики №28/0219 від 28.02.2019р. носить всі ознаки правочину, що не є спрямованим на настання реальних наслідків для такого виду правочинів та дає всі підстави припускати, що вчинений для приховування іншого правочину. Проте, позивач за зустрічним позовом не зазначив, який саме правочин приховано сторонами, і чи настали юридично значущі наслідки за таким правочином.

Таким чином, позивачем не доведено наявності обставин, з якими закон пов`язує недійсність правочину.

З огляду на вищевикладене, зустрічні позовні вимоги є необгрунтованими, тому у зустрічному позові слід відмовити.

Відповідності до ст.129 ГПК України судові витрати за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічним позовом.

З приводу первісного позову судом відзначається таке.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що позивачем за первісним позовом договір позики № 28/02 від 28.02.2019р. (який є чинним) в частині надання 150000 грн. позики виконаний, відтак, внаслідок укладення правочину виник обов`язок передати позивачу за первісним позовом грошові кошти у визначені строки та у визначеній сумі. Однак, відповідач за первісним позовом в строк, обумовлений договором, не повернув кошти, тобто не виконав зобов`язань, що виникли на підставі договору (як станом на час звернення з позовом до суду, так і на момент вирішення спору).

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, враховуючи наявність заборгованості, існуючої станом на час подання позову та на момент вирішення спору, у вигляді 150000 грн. основного боргу, 30000 грн. штрафу, 234,25 грн. річних відсотків, враховуючи зміст договору позики № 28/02 від 28.02.2019р. та договору поруки від 28.02.2019р., позов підлягає задоволенню у частині стягнення з відповідачів солідарно 150000 грн. основного боргу, 30000 грн. штрафу, 234,25 грн. річних відсотків. При цьому, у решті позов не підлягає задоволенню з огляду на його безпідставність (зокрема, через помилкове обрахування заявленого до стягнення штрафу).

Судом при викладенні резолютивної частини рішення, враховуючи наявність солідарного обов`язку відповідачів, також беруться до уваги положення частин 1, 2 ст.4 Закону України „Про виконавче провадження. Крім того, враховуючи зміст наявних матеріалів справи та доводи учасників процесу, суд не вважає за доцільне застосовувати при вирішенні спору ст.246 ГПК України.

Судові витрати за первісним позовом згідно зі ст. 129 ГПК України підлягають покладенню на відповідачів за первісним позовом у рівних частинах пропорційно до розміру правомірно заявлених вимог. Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України, а також перебування судді 2, 3 та 4 жовтня 2019р. у відрядженні) остаточно складено у 10-ий робочий день після оголошення вступної та резолютивної частин рішення, тобто 18.10.2019р.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Вігор Грейн" до приватного акціонерного товариства "Летичівське", приватного підприємства агрофірми "Троя" про стягнення солідарно 150000 грн. основного боргу, 160000 грн. штрафу, 234,25 грн. річних відсотків задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Летичівське" (селище міського типу Летичів, Летичівський район, Хмельницька область, вул. Ворошилова, буд. 2, ідентифікаційний код 00412576) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вігор Грейн" (м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 33, прим. 34, ідентифікаційний код 40171215) 150000 грн. основного боргу, 30000 грн. штрафу, 234,25 грн. річних відсотків. Обов`язок приватного акціонерного товариства "Летичівське" зі сплати 150000 грн. основного боргу, 30000 грн. штрафу, 234,25 грн. річних відсотків є солідарним (інший солідарний боржник приватне підприємство агрофірма "Троя" (с. Климашівка, Хмельницька область, Хмельницький район, вул. Вокзальна, буд. 1/2, ідентифікаційний код 31835640)).

Видати наказ.

Стягнути з приватного підприємства агрофірми "Троя" (с. Климашівка, Хмельницька область, Хмельницький район, вул. Вокзальна, буд. 1/2, ідентифікаційний код 31835640) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вігор Грейн" (м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 33, прим. 34, ідентифікаційний код 40171215) 150000 грн. основного боргу, 30000 грн. штрафу, 234,25 грн. річних відсотків. Обов`язок приватного підприємства агрофірми "Троя" зі сплати 150000 грн. основного боргу, 30000 грн. штрафу, 234,25 грн. річних відсотків є солідарним (інший солідарний боржник приватне акціонерне товариство "Летичівське" (селище міського типу Летичів, Летичівський район, Хмельницька область, вул. Ворошилова, буд. 2, ідентифікаційний код 00412576)).

Видати наказ.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Летичівське" (селище міського типу Летичів, Летичівський район, Хмельницька область, вул. Ворошилова, буд. 2, ідентифікаційний код 00412576) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вігор Грейн" (м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 33, прим. 34, ідентифікаційний код 40171215) 1351,75 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

Стягнути з приватного підприємства агрофірми "Троя" (с. Климашівка, Хмельницька область, Хмельницький район, вул. Вокзальна, буд. 1/2, ідентифікаційний код 31835640) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вігор Грейн" (м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 33, прим. 34, ідентифікаційний код 40171215) 1351,75 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

У решті первісного позову відмовити.

У зустрічному позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 18.10.2019р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддруков. 4 прим. (всім рек. з пов. про вруч.): 1 - до справи; 2 - позивачу (04070, м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 33, прим. 34); 3 - відповідачу 1 (31500, Хмельницька обл., Летичівський р-н,смт. Летичів, вул. Ворошилова, буд. 2) 4 - відповідачу 2 (31318, Хмельницька обл, Хмельницький р-н, с. Климашівка, вул. Вокзальна, 1/2).