РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.10.2019Справа № 910/8129/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., за участі секретаря судового засідання Яценко Я. М., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Служби безпеки України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 33, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор" (04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 73, )

про стягнення 490 200,00 грн.

Представники: згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Служба безпеки України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор" про стягнення 490 200,00 грн. штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем за договором № 19/1-71д про закупівлю товарів за державні кошти від 15.05.2018 в частині поставки неякісного товару, у зв`язку з чим Службою безпеки України нараховано штрафні санкції у розмірі 490 200,00 грн.

Ухвалою суду від 24.06.2019 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.07.2019.

15.07.2019 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує, та вказує, що подальшу поставку здійснено у відповідній кількості та якості товару, також вказує на відсутність підстав для застосування штрафних санкцій та просить зменшити їх розмір до 20 000,00 грн.

В судовому засідання 16.07.2019 оголошено перерву до 20.08.2019.

У підготовчому засіданні 20.08.2019 відповідач подав клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи, яке було прийняте судом.

У засіданні суду 20.08.19 судом продовжено строки підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву на 17.09.2019.

03.09.2019 через відділ діловодства суду позивач подав відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.10.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 15.10.2019 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, представник відповідача заперечив.

У судовому засіданні 15.10.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

15.05.2018 між Службою безпеки України (далі - СБУ, покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальності «ІТ-Інтегратор» (далі - продавець, відповідач) укладено договір № 19/1-71 д (далі - договір) про закупівлю товарів за державні кошти.

Відповідно до п.1.1. договору, продавець зобов`язується у 2018 році поставити покупцю машини для обробки даних (апаратна частина), код ДК 021:2015-30210000-4 (Захищене автоматизоване робоче місце) відповідно до специфікації та технічної специфікації до цього договору, а СБУ зобов`язалась прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених договором.

Якість товару має відповідати нормативно - технічний документації та технічним вимогам, що пред`являються до товарів такого типу й встановлені чинним законодавством і державними стандартами України (п.2.1. договору).

Відповідно до п.2.2. договору, товар поставляється в упаковці та з маркуванням виробника. Продавець гарантує якість товару, а також наявність технічної документації, яка входить до комплекту постачання фірми-виробника.

У разі виявлення прихованих недоліків товару (неякісності) протягом 15 календарних днів з моменту виявлення таких недоліків має бути складено акт про приховані недоліки (неякісність), з обов`язковою присутністю уповноважених представників покупця і продавця (п.2.8. договору).

Пунктом 3.2. договору, передбачено, що ціна цього договору становить 2 451 000,00 грн

Строк поставки товару: в період з 17.05.2018 до 16.11.2018 (п. 5.1. договору).

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 688 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов`язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Як вказує позивач, під час прийому товару встановлено, що 19 комплектів Захищених автоматизованих робочих місць не відповідають комплектації, яка була зазначена у специфікації, а саме:

- поставлено маніпулятор USB optical HP X900USB замість маніпулятора USB optical Logitec;

- відсутні приписи на експлуатацію;

- найменування на товарі не відповідає назві, яка зазначені специфікації (ЕОМ-ПМ замість ЕОМ-ПО);

- відсутній сертифікат відповідності або експертний висновок на поставлений товар (товар не сертифікований).

23.11.2018 на виконання пункту 2.8 договору, позивачем та відповідачем було складено Акт про приховані недоліки (неякісність) Товару, який підписаний сторонами без зауважень та заперечень.

Відповідно до пункту 7.3 договору, у разі передачі на склад неякісного (дефектного), некількісного та/або некомплектного товару, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 20 % від вартості неякісного (дефектного), невідповідної кількості та/або некомплектного товару і здійснює заміну на аналогічний товар належної якості, кількості та комплектності, протягом строку узгодженого сторонами, з дати повідомлення продавця про виявлені недоліки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надіслано до ТОВ «ІТ-Інтегратор» претензію від 06.12.2018 №19/1-5589 з повідомленням про поставку невідповідної якості товару та сплати штрафних санкцій у розмірі 490 200,00 грн., проте, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Заперечення відповідача, що в подальшому було здійснено поставку товару належної якості, комплектності, а також відсутністю підстав для застосування стягнення штрафних санкцій, оскільки порушення було не значним, не приймаються судом до уваги. В пункт 7.3. договору, сторонами чітко погоджено, що у разі передачі на склад неякісного (дефектного), некількісного та/або некомплектного товару, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 20 % від вартості неякісного (дефектного), невідповідної кількості та/або некомплектного товару і здійснює заміну на аналогічний товар належної якості, кількості та комплектності, протягом строку узгодженого сторонами, на підстві якого позивач і звернувся до суду. Крім того, у своєму відзиві відповідач не заперечує проти порушення ним умов договору.

За наведених обставин, оскільки наявні у справі докази свідчать про поставку неякісного товару, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено зобов`язання, яке є предметом Договору.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

За змістом ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Оцінюючи наявні матеріали справи, доводи відповідача, суд зазначає, що відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 ГПК України на підтвердження наявності поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, а тому заява відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на підставі ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України задоволенню не підлягає.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача 490 200,00 грн штрафних санкцій, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на наведене та приписи ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позову повністю, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86,129,236-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Інтегратор" (04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 73, ) на користь Служби безпеки України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 33, ) 490 200 (чотириста дев`яносто тисяч двісті) грн. 00 коп. штрафу та 7 353 (сім тисяч триста п`ятдесят три) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 24.10.2019.

Суддя Н.І. Ягічева