ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2019 р. Справа№ 910/4185/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Пінчук - Ніколайчук Ю.В. (довіреність №99/ЗЭ/2019 від 27/12/2018 року)

від відповідача: Гачак І.О. ( за довіреністю №661 від 25.11.2011)

розглянувши апеляційну скаргу регіональної філії "Львівська залізниця " акціонерного товариства "Українська залізниця "

на рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2019 р.

у справі № 910/4185/19 (суддя - Блажівська О.Є.)

за позовом акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго"

до акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 81 178,78 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач - акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго " звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - акціонерного товариства "Українська залізниця " про стягнення 87 178,78 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.06.2019 р. позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто з акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго " суму збитків у розмірі 87 178 грн. 78 коп.

Мотивуючи зазначене рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивачем належним чином доведено факт недостачі вантажу, який перевозився у відповідних вагонах. При цьому вказав, що розрахунок збитків, спричинених внаслідок недостачі, проведений з урахуванням норм та відповідно до Правил перевезення вантажів; контррозрахунку заявлених до стягнення збитків або доказів наявності заперечень щодо здійсненого позивачем розрахунку завданих збитків відповідачем суду не надано.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач - регіональна філія "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2019 та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення, не встановив, що є предметом спору у даній справі та помилково дійшов до висновку про доведеність вартості відправленого вантажу. Зазначив також, що обов`язковою підставою для відшкодування збитків є, зокрема, їх реальна наявність, тобто «Реальна шкода». Разом з тим жодних доказів на підтвердження сплати вартості вугілля, яке було прийнято залізницею до перевезення та є предметом договору № 2129111, 52214061, 52207818, 52649431, 52669082,52039229, 52438819, 53310199, 53383329, 52903226, 53879730 позивачем суду не надано. Проведення позивачем компенсації у розмірі 81 178,78 грн. належними доказами не доведено.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2019 року апеляційна скарга регіональної філія "Львівська залізниця " акціонерного товариства "Українська залізниця " у справі № 910/4185/19 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя: Руденко М.А., Дідиченко М.А., Пономаренко Е.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" та призначено справу до розгляду на 03.09.2019 року на 11.00 год

03.09.2019 року розгляд справи було відкладено на 01.10.2019 року

В судовому засіданні 01.10.2019 року представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача вказав на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 27.01.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ТРЕЙДИНГ" та Акціонерним товариством "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" укладено договір постачання №1-1-2016/006 (далі - договір) (а.с.27 -35).

За умовами пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність покупця кам`яне вугілля і вугільну продукцію (вугілля), в кількості, асортименті, за ціною і на умовах, погоджених сторонами в цьому договорі і специфікаціях, які є невід`ємною частинами цього договору (Специфікації).

На виконання умов вищевказаного договору акціонерне товариство "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" у період з жовтня 2018 року по березень 2019 року за залізничними накладними №№52129111, 52214061, 52207818, 52649431, 52669082, 52039229, 52438819, 53310199, 53383329, 52903226, 53879730 направило вантаж - вугілля кам`яне марки Г(ГГ) 0-100, станція призначення - Бурштин.(а.с.36,41,46,50,54,58,62,65,69,72,76)

Як свідчать матеріали справи під час перевезення АТ «Українська залізниця» було проведено перевірку стану вантажу та виявлена нестача кам`яного вугілля у деяких вагонах, про що свідчать складені комерційні акти, які підписані начальниками станцій, комерційними агентами та приймальником поїздів:

- Комерційний акт №350002/110/140 від 08.10.2018 року, ст. Здолбунів Львів, за накладною №52129111, нестача у вагоні №59675967 в кількості 8300кг. (а.с.38); за довідкою про вартість вугільної продукції нестача 8300кг складає 3 098,10 грн. з урахуванням ПДВ (а.с. 40)

- Комерційний акт №350002/114/141 від 13.10.2018 року, ст. Здолбунів Львів, за накладною №52214061, нестача у вагоні №53546503 в кількості 8700кг. (а.с.43); за довідкою про вартість вугільної продукції нестача 8700кг складає 2 796,41 грн. з урахуванням ПДВ (а.с. 45)

- Комерційний акт №410006/238/143 від 12.10.2018 року, ст. Знам`янка, за накладною №52207818, нестача у вагоні №56963226 в кількості 5250кг. (а.с.48); за довідкою про вартість вугільної продукції нестача 5250кг складає 2 940,25 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.49 )

- Комерційний акт №490000/335/155 від 05.11.2018 року, ст. Лиман, за накладною №52649431, нестача у вагоні №56232184 в кількості 1900кг. (а.с.52); за довідкою про вартість вугільної продукції нестача 1900кг складає 2 806,98 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.53)

- Комерційний акт №490000/337/158 від 05.11.2018 року, ст. Лиман, за накладною №52669082, нестача у вагоні №53544250 в кількості 2000кг. (а.с.56); за довідкою про вартість вугільної продукції нестача 2000кг складає 2 757,23 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.57 )

- Комерційний акт №460000/323/139 від 01.10.2018 року, ст. Лиман, за накладною №52039229, нестача у вагоні №53500435 в кількості 1300кг. (а.с.60); за довідкою про вартість вугільної продукції нестача 1300кг складає 2 846,45 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.61 )

- Комерційний акт №490000/330/144 від 23.10.2018 року, ст. Лиман, за накладною №52438819, нестача у вагоні №56185739 в кількості 2100кг. (а.с.63); за довідкою про вартість вугільної продукції нестача 2100кг складає 2 790,40 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.64 )

- Комерційний акт №492006/97/170 від 13.12.2018 року, ст. Слов`янськ, за накладною №53310199, нестача у вагоні №53541777 в кількості 1300кг. (а.с.67); за довідкою про вартість вугільної продукції нестача 1300кг складає 3 002,58 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.68 )

- Комерційний акт №492006/99/173 від 17.12.2018 року, ст. Слов`янськ, за накладною №53383329, нестача у вагоні №65886210 в кількості 1900кг. (а.с.70); за довідкою про вартість вугільної продукції нестача 1900кг складає 2 839,30 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.71 )

- Комерційний акт №492006/92/163 від 12.11.2018 року, ст. Слов`янськ, за накладною №52903226, нестача у вагоні №56148612 в кількості 2600кг. (а.с.74); за довідкою про вартість вугільної продукції нестача 2600кг складає 2 821,28 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.75 )

- Комерційний акт №490000/4/11 від 21.01.2019 року, ст. Лиман, за накладною №53879730, нестача у вагоні №56170152 в кількості 1900кг. (а.с.78); за довідкою про вартість вугільної продукції нестача 1900кг складає 3 113,48 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.79 )

Позивач звернувся з позовними вимогами, у зв`язку з тим, що акціонерне товариство "Українська залізниця", як перевізник, належним чином не виконало зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим останнє зобов`язане відшкодувати позивачу збитки у розмірі 87 178,78 грн., заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту недостачі вантажу, який перевозився у відповідних вагонах; розрахунок збитків, спричинених внаслідок недостачі, проведений позивачем з урахуванням норми відповідно до Правил перевезення вантажів; контррозрахунку заявлених до стягнення позовних вимог або доказів наявності заперечень щодо здійсненого позивачем розрахунку завданих збитків відповідачем суду не надано; Статут залізниць України не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу; позивачем доведено належними та достатніми доказами позовні вимоги, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про їх обґрунтованість.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Загальні умови перевезення на підставі ч. 2 ст. 908 ЦК України визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Аналогічні положення передбачено ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України (надалі - ГК України).

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (далі - Статут залізниць України), останній визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом залізниць України регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту залізниць України поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (п. 3 Статуту залізниць України).

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угодою на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Абзацом 2 ст. 24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

З матеріалів справи вбачається, що на станції відправлення у залізничних накладних правильність внесення відомостей до вказаної накладної підтверджена підписом представника відправника (п.55 накладної):

- накладна №52129111 у вагоні № 59675967 маса нетто складала 67100кг.;

- накладна №52214061 у вагоні №53546503 маса нетто складала 67000 кг.;

- накладна №52207818 у вагоні №56963226 маса нетто складала 67300 кг.;

- накладна №52649431 у вагоні №56232184 маса нетто складала 66400 кг.;

- накладна №52669082 у вагоні №53544250 маса нетто складала 68300 кг.;

- накладна №52039229 у вагоні №53500435 маса нетто складала 67000 кг.;

- накладна №52438819 у вагоні №56185739 маса нетто складала 66300 кг.;

- накладна №53310199 у вагоні №53541777 маса нетто складала 65500 кг.;

- накладна №53383329 у вагоні №65886210 маса нетто складала 69000 кг.;

- накладна №52903226 у вагоні №56148612 маса нетто складала 63500 кг.;

- накладна №53879730 у вагоні №56170152 маса нетто складала 67600 кг.;

За приписами ч. 1 ст. 307 ГК України, ст. 22 Статуту залізниць України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з пунктом 2 статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язань, які випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Пунктом 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до комерційного акту №350002/110/140 при контрольному переважуванні вагону №59675967 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 82300 кг, тара - 23500 кг, нетто - 58800 кг, що менше за дані вантажного документу на 8300 кг. На станції призначення в розділі "Є" був зроблений запис про те, що при переважуванні вагону різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту був доданий індекс /140.

- комерційного акту №350002/114/141 при контрольному переважуванні вагону №53546503 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 81400 кг, тара - 23100 кг, нетто - 58300 кг, що менше за дані вантажного документу на 8700 кг. Над 1-2 люками воронка розміром 2500х2000х1800мм. Маркування вантажу порушене. На станції призначення в розділі "Є" був зроблений запис про те, що при переважуванні вагону різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту був доданий індекс /141.

- комерційного акту №410006/238/143 при контрольному переважуванні вагону №56963226 на справних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 84250 кг, тара - 22200 кг, нетто - 62050 кг, що менше за дані вантажного документу на 5250 кг. На поверхні вантажу мається воронкоподібне заглиблення за ходом поїзда посередині над 2-3 люками довжиною 2000мм., шириною 2000мм, глибиною до полу. Просипання вантажу відсутнє. Маються старі сліди просипання вантажу на поперечних балках вагона. Зілина між кришкою 2 люка ліворуч за ходом поїзда та поперечною балкою шириною 40 мм, на всю довжину люка, закладена дошками та ганчір`ям. На станції призначення в розділі "Є" був зроблений запис, про те, що при переважуванні вагону різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту був доданий індекс /143.

- комерційного акту №490000/335/155 при контрольному переважуванні вагону №56232184 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 86800 кг, тара - 22300 кг, нетто - 64500 кг, що менше за дані вантажного документу на 1900 кг. З правого боку щілина між люком 6 та армірованим листом проміжною балкою 30х300мм. Щілина закладена картоном, паклею. З правого боку над 5-6 люками поглиблення 1500х1500мм на конус до люку. В місці поглиблення маркування відсутнє. На станції призначення в розділі "Є" був зроблений запис про те, що при переважуванні вагону різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту був доданий індекс /155.

- комерційного акту №490000/337/158 при контрольному переважуванні вагону №53544250 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 89800 кг, тара - 23500 кг, нетто - 66300 кг, що менше за дані вантажного документу на 2000 кг. З лівого боку щілина між люком 7 та армованим листом проміжною балкою 30х1000мм. Щілина закладена папером, паклею. З лівого боку над 6-7 люками поглиблення 800х800мм на конус до люку. В місці поглиблення маркування відсутнє. На станції призначення в розділі "Є" був зроблений запис про те, що при переважуванні вагону різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту був доданий індекс /158.

- комерційного акту №460000/323/139 при контрольному переважуванні вагону №53500435 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 88800 кг, тара - 23100 кг, нетто - 65700 кг, що менше за дані вантажного документу на 1300 кг. З правого боку щілина між люком 7 та армованим листом проміжною балкою 30х1000мм. Щілина закладена папером, паклею. З правого боку над 6-7 люками поглиблення 1000х1000мм на конус до люку. В місці поглиблення маркування відсутнє. На станції призначення в розділі "Є" був зроблений запис про те, що при переважуванні вагону різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту був доданий індекс /139.

- комерційного акту №490000/330/144 при контрольному переважуванні вагону №56185739 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 86700 кг, тара - 22500 кг, нетто - 64200 кг, що менше за дані вантажного документу на 2100 кг. З правого боку щілина між люком 4 та армованим листом проміжною балкою 30х300мм. Щілина закладена паклею. З правого боку над 3-4 люками поглиблення 2000х2000мм на конус до люку. В місці поглиблення маркування відсутнє. На станції призначення в розділі "Є" був зроблений запис про те, що при переважуванні вагону різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту був доданий індекс /144.

- комерційного акту №492006/97/170 при контрольному переважуванні вагону №53541777 на справних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 86000 кг, тара - 21800 кг, нетто - 64200 кг, що менше за дані вантажного документу на 1300 кг. З правого боку над 1 люком порушено маркування конусоподібним поглиблення 1000х1000х700мм. Зігнутість кришки люку по крайнштейну, провисання його до хребтової балки з внутрішньої сторони. З зовнішньої сторони не щільне прилягання кришки люка до швелера нижньої обв`язки в зв`язку із незакритим крюком запору люка, щілина 300мм. На станції призначення в розділі "Є" був зроблений запис про те, що при переважуванні вагону різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту був доданий індекс /170.

- комерційного акту №492006/99/173 при контрольному переважуванні вагону №65886210 на справних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 89100 кг, тара - 22000 кг, нетто - 67100 кг, що менше за дані вантажного документу на 1900 кг. Між 6-7 люками з правого боку по середині вагону порушене маркування поглибленням 1500х1500х1000мм. Нещільне прилягання 7 люку до проміжної балки зазор 130мм, відсутній армований лист, щілина закладена дрантям. На станції призначення в розділі "Є" був зроблений запис, про те, що при переважуванні вагону різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту був доданий індекс /172.

- комерційного акту №492006/92/163 при контрольному переважуванні вагону №56148612 на справних 150т. тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 83200 кг, тара - 22300 кг, нетто - 60900 кг, що менше за дані вантажного документу на 2600 кг. Над 1 люком з правого боку поглиблення 1500х1500х1000мм скосом до лівих дверей. На станції призначення в розділі "Є" був зроблений запис про те, що при переважуванні вагону різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту був доданий індекс /163.

- комерційного акту №490000/4/11 при контрольному переважуванні вагону №56170152 на справних 150т. тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 87600 кг, тара - 21900 кг, нетто - 65700кг, що менше за дані вантажного документу на 1900 кг. Над 1 люком поглиблення довжиною 1500мм по ширині вагону глибиною 500мм. В місці поглиблення маркування відсутнє. На станції призначення в розділі "Є" був зроблений запис, про те, що при переважуванні вагону різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту був доданий індекс /11.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому є належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу та недостачі вантажу, який перевозився у вищезазначених вагонах.

При цьому докази заперечень відповідача щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які їх підписали, а також факту оскарження їх з боку сторін відсутні.

Вимогами ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Стаття 623 ЦК України зобов`язує сторону, яка порушила зобов`язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Колегія суддів зазначає, що відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу регулюється Статутом залізниць України, норми якого є спеціальними у сфері залізничних перевезень і не суперечать положенням ЦК України і ГК України.

За приписами ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Вищенаведені положення законодавства та обставини справи свідчать про відповідальність саме відповідача, як перевізника, за спірну нестачу.

При цьому відповідачем, всупереч ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 113 Статуту залізниць України не доведено суду, що нестача вантажу виникла з незалежних від перевізника причин, тобто не спростовано відсутність своєї вини у незабезпеченні збереження переданого йому вантажу.

Доводи представника відповідача про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги стан вагонів, що здійснювали перевезення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки збереження вантажу, прийнятого до перевезення, покладено саме на перевізника відповідно до вимог ст.113 Статут залізниць України.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх

випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження

визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час

перевезення. Загальна сума відшкодування збитку за незбережений вантаж в

усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за

повністю втрачений вантаж. Поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу.

Згідно зі ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до п. 2.7. роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.02. № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи вартість вантажу була визначена на підставі довідок відправника, власника вантажу ТОВ «Донінтервугілля», в яких визначена вартість однієї тони вантажу (вугільної продукції):

- за довідкою №12-1702 від 08.10.2018року за накладною №52129111, нестача у вагоні №59675967 складає 3 098,10 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.40)

- за довідкою №12-1704 від 08.10.2018року за накладною №52214061, нестача у вагоні №53546503 складає 2 796,41 грн. з урахуванням ПДВ(а.с. 45)

- за довідкою №12-1703 від 08.10.2018року за накладною №52207818, нестача у вагоні №56963226 складає 2 940,25 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.49)

- за довідкою №12-1709 від 08.10.2019року за накладною №52649431, нестача у вагоні №56232184 складає 2 806,98 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.53)

- за довідкою № 12-1711 від 08.10.2018року за накладною №52669082, нестача у вагоні №53544250 складає 2 757,23 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.57)

- за довідкою №12-1701 від 08.10.2018року за накладною №52039229, нестача у вагоні №53500435 складає 2 846,45 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.61)

- за довідкою №12-1705 від 08.10.2018 року за накладною №52438819, нестача у вагоні №56185739 складає 2 790,40 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.64)

- за довідкою №1/1 від 20.02.2019 року за накладною №53310199, нестача у вагоні №53541777 складає 3 002,58 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.68)

- за довідкою №1/2 від 20.02.2019 року за накладною №53383329, нестача у вагоні №65886210 складає 2 839,30 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.71)

- за довідкою №2/340 від 08.01.2019року за накладною №52903226, нестача у вагоні №56148612 складає 2 821,28 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.75)

- за довідкою№1/6 від 20.02.2019року за накладною №53879730, нестача у вагоні №56170152 складає 3 113,48 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.79)

Враховуючи положення ч.2 ст. 623 ЦК України, а також ст.115 Статуту залізниць України, колегія суддів вважає, що надана позивачем та складена на підставі інформації від власника вантажу довідка вантажовідправника, в якій визначена вартість однієї тонни вантажу, відправленого згідно вказаної накладної, є належним підтвердженням вартості втраченого під час перевезення залізницею вантажу, а відтак, розмір збитків є підтвердженим відповідно до вимог законодавства.

Пунктом 27 Правил перевезення вантажів встановлено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах - для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, розрахунок збитків, спричинених внаслідок недостачі, проведений позивачем з урахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка відповідно до п. 27 Правил перевезення вантажів для вантажів у вологому стані складає 2%, у зв`язку з чим загальна вартість недостачі вантажу (збитків) становить 81 178,78 грн.

У свою чергу контррозрахунку заявлених до стягнення позовних вимог або доказів, що підтверджують заперечення щодо здійсненого позивачем розрахунку завданих збитків, відповідачем ані до суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано.

При цьому, при визначенні розміру збитків, заподіяних втратою вантажу, слід застосовувати норми Статуту залізниць України, яким встановлено обмежену відповідальність перевізника у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, яка визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 916/4345/14.

Вищезазначене повністю спростовує доводи апелянта щодо неправильного визначення позивачем розміру збитків, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги визнаються як безпідставні та необґрунтовані.

Апеляційний суд зазначає, що у даній справі на позивача покладений обов`язок доведення розміру вартості саме втраченого вантажу, а не всього вантажу, який був відправлений. Розмір збитків, враховуючи положення ст.225 ГК України та ст.115 Статуту залізниць України, є підтвердженим відповідно до законодавства України.

З огляду на викладене та те, що судом встановлено факт незбереження відповідачем прийнятого до перевезення вантажу, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачеві вартість втраченого під час перевезення залізницею вантажу у сумі 87 178,78 грн.

Посилання апелянта на постанови Північного апеляційного господарського суду колегією суддів відхиляються, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено використання рішень апеляційного суду як джерела права під час прийняття рішення у справі.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що в наданих відповідачем постановах колегії суддів Північного апеляційного господарського суду застосовували правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 27.02.2018 у справі №910/13327/17. Однак обставини справи №910/13327/17 та даної справи є різними.

Як вбачається з інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, позивачем у справі №910/13327/17 є вантажоотримувач, а тому для правильного вирішення спору мало значення, чи дійсно понесені ним збитки є реальними; чи дійсно він поніс втрати у зв`язку з нестачею вантажу, тобто, чи здійснив позивач оплату за товар, який частково було втрачено. У даній справі позивачем є вантажовідправник, відтак, апеляційний суд зазначає, що збитки, завдані позивачеві, не залежать від оплати вантажу та полягають у самому факті нестачі вантажу.

За таких обставин, з огляду на заявлені предмет та підставу позову, колегія суддів вважає, що факт оплати позивачем вартості вугілля не входить до предмету доказування у даній справі.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, саме позивач повинен довести обставини, які входять до предмету доказування у справі та які підтверджують факт порушення його права відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 07.06.2019 року у справі № 910/4185/19, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу регіональної філії "Львівська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2019 року у справі № 910/4185/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2019 року у справі № 910/4185/19 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на відповідача (апелянта).

Матеріали справи № 910/4185/19 повернути до місцевого господарського суду .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287,288 ГПК України

Повний текст постанови складено 15.10.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко