ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2019 р. Справа№ 911/965/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Пашкіної С.А.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 08.10.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп"

на рішення Господарського суду Київської області

від 05.07.2019 (повний текст підписано 15.07.2019)

у справі №911/965/19 (суддя Горбасенко П.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Блумі"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп"

про стягнення 429 517, 60 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Блумі» (далі - позивач, ТОВ «Блумі») звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (далі - відповідач, ТОВ «Астерс Груп») про стягнення 429 517,60 грн. боргу за поставлений згідно договору №1І037593 від 01.02.2018 (далі - Договір) товар. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати отриманого згідно Договору товару.

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.07.2019 (з урахуванням ухвали Господарського суду Київської області від 15.07.2019 про виправлення описки) у справі №911/965/19 позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 429 517, 60 грн. боргу за поставлений згідно договору №1І037593 від 01.02.2018 товар та 6 442, 76 грн. судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання Договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 429 517,60 грн. Згідно наявної в матеріалах справи копії акту перевірки розрахунків між ТОВ «Астерс Груп» та ТОВ «Блумі» за період з 01.12.2018 по 31.12.2018, залишок по взаємовідносинах між ТОВ «Астерс Груп» та ТОВ «Блумі» становить 429 517,02 грн.

Зокрема, місцевий суд відхилив твердження відповідача відносно часткового розрахунку по Договору на загальну суму 200 000, 00 грн., (платіжні доручення від 24.10.2018, 31.10.2018), оскільки ТОВ «Астерс Груп» надало підписаний акт перевірки рахунків, складений на підставі документів, проведених у бухгалтерському обліку, з якого вбачається залишок на 31.12.2018 за всіма рахунками по взаємовідносинам з постачальником у розмірі 429 517,02 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач (Товариство з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп») звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2019 у справі №911/965/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Окрім того, в тексті апеляційної скарги скаржником викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого для подання апеляційної скарги на рішення суду, обґрунтоване тим, що повний текст оскаржуваного рішення складено та підписано 15.07.2019 та вручено останньому 19.07.2019, що унеможливило своєчасне подання апеляційної скарги в законодавчо встановлений строк.

Апеляційна скарга мотивована тим, що акт перевірки розрахунків, на який посилався суд першої інстанції не оформлений належним чином, містить посилання на декілька договорів та не визначає боргу за окремим договором щодо якого заявлений позов. Крім того, платіжні доручення на загальну суму 200 000, 00 грн. є первинними документами, які містять посилання на оплату по конкретному договору, які судом до уваги не взялись. Крім того, відповідач вказує на ігнорування судом таких первинних документів, як накладні, акти виконаних робіт, та відсутність доказів передачі товару на заявлену у позові суму. Тому, апелянт вважає оскаржуване рішення суду безпідставним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, поданому до суду 02.09.2019, вважає доводи ТОВ «Астерс Груп» необґрунтованими та безпідставним. Зокрема, позивачем вказується на введення суду в оману шляхом умисного зазначення в платіжних дорученнях (на загальну суму 200 000 грн.) оплати за Договором №І037593 від 01.02.2018, при тому, що реально відповідач проводив оплату за іншим договором.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2019, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2019 у справі №911/965/19 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді Пашкіна С.А., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2019 ТОВ «Астерс Груп» поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2019 у справі №911/965/19. Відкрито апеляційне провадження у справі №911/965/19 та призначено до розгляду на 08.10.2019.

У судове засідання 08.10.2019 з`явилися представники сторін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позову. Додатково, представник зазначив, що п. 14.1 Договору встановлена можливість сторонам проводити залік зустрічних вимог на підставі актів, які містяться в матеріалах справи.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 08.10.2019 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 08.10.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 01.02.2018 між ТОВ "Блумі" та ТОВ "Астерс Груп" укладено договір №1І037593, за умовами якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених договором, та у відповідності з замовленням покупця поставити товар, а покупець - в порядку та на умовах, визначених договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в Специфікації.

Згідно п.7.9. договору оплата за товар здійснюється щосереди в українській національній валюті - гривні в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника через 90 днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару. У випадку, якщо день оплати (середа) випадає на вихідний або святковий день, то оплати здійснюються найближчої середи, яка є робочим днем. При цьому сторони домовилися про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500 грн. з кожного магазину.

Пунктом 10.1. договору передбачено, що договір набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021.

На виконання Договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 429 517,60 грн., що підтверджується видатковими накладними №12/09 від 05.09.2018 на суму 7 304,64 грн., №285/09 від 11.09.2018 на суму 8 699,76 грн., №499/09 від 18.09.2018 на суму 6 878,88 грн., №807/19 від 26.09.2018 на суму 67 032,96 грн., №98/10 від 03.10.2018 на суму 91 353,60 грн., №680/10 від 24.10.2018 на суму 105 885,84 грн., №913/10 від 31.10.2018 на суму 100 405,44 грн., №116/11 від 06.11.2018 на суму 13 495,44 грн., №383/11 від 13.11.2018 на суму 14 632,32 грн. та №574/11 від 20.11.2018 на суму 15 039,36 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов у повному обсязі, погодився з доводами та розрахунками позивача, зазначивши, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Колегія суддів погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції про те, що між сторонами виникли правовідносини поставки в ході яких, у відповідача виникло грошове зобов`язання по сплаті поставленого товару за Договором. Також, судом правомірно надана критична оцінка доводам відповідача відносно того, що видаткові накладні не є доказом здійснення поставки товару з підстав неналежного оформлення, оскільки відповідачем в порядку ст.74 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду неотримання відповідачем спірного товару, з огляду на відсутність в матеріалах справи відповідних претензій відповідача.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої щодо задоволення позовних вимог на заявлену у позові суму, а саме 429 517, 60 грн., з огляду на наступне.

Частиною першою ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз.2 ч.1 ст.175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим ст.193 ГК України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, місцевий суд посилався на Акт перевірки рахунків, складений на підставі документів, проведених у бухгалтерському обліку, відносно до якого залишок на 31.12.2018 за всіма рахунками по взаємовідносинам з постачальником складає 429 517,02 грн. (а.с. 103-107).

Колегія суддів зазначає, що факт здійснення господарської операції з виконання робіт підтверджується, зокрема, первинними бухгалтерськими документами.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції Закону України № 1724-VIII від 03.11.2016) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Однак, матеріали справи містять платіжні доручення № 101284187 від 24.10.2018 та № 101286412 від 31.10.2018 з яких вбачається, що ТОВ «Астерс Груп» перерахувало на користь ТОВ «Блумі» кошти на загальну суму 200 000, 00 грн., призначення платежу «Оплата за ТНС згідно договору №1І0337593 від 01.02.2018».

При цьому, дослідивши Акт перевірки розрахунків між ТОВ «Астерс Груп» та контрагентом ТОВ «Блумі» за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 колегія суддів наголошує на тому, що зі змісту останнього вбачається проведення взаєморозрахунків за договорами №1І0337593 та №РП11032414, тобто за всіма рахунками по взаємовідносинам позивача та відповідача. У графі «разом» зазначена загальна сума 429 517, 02 грн. З вказаного акту не вбачається заборгованості за конкретним договором №1І037593 від 01.02.2018 на заявлену у позові суму.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого суду про те, що відповідачем не було здійснено часткової оплати у розмірі 200 000, 00 грн. з посиланням на Акт перевірки розрахунків між ТОВ «Астерс Груп» та контрагентом ТОВ «Блумі», оскільки даний доказ не спростовує часткове погашення заборгованості за договором №1І037593 від 01.02.2018.

Щодо доводів відповідача про те, що позивач на виконання п.14.1 Договору мав би зменшити суму, що належить до сплати за Договором шляхом проведення заліку зустрічних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до змісту п.14.1 Договору №1І037593 від 01.02.2018, Покупець має право зменшити суми, що належать до сплати Постачальнику за товар. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватись за письмовою заявою Покупця.

Враховуючи наведене вище, у Покупця за Договором є право на зменшення суми, що належать до сплати Постачальнику за товар, а не обов`язком. Також матеріали справи не містять належних та допустимих доказів звернення відповідача (як покупця за Договором) з відповідною письмовою заявою до позивача (Постачальника) (п.14.1 Договору).

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає недоведеною суму боргу у розмірі 429 517, 60 грн., а доводи відповідача про часткове погашення заборгованості на загальну суму 200 000, 00 грн. доведеними та такими, що підтверджуються наявними в матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі "Серявін проти України" від 10 травня 2011 року, пункт 58).

За таких обставин решту аргументів апелянта, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи та не надав належних висновків наявним в матеріалах справи письмовим доказам, у зв`язку з чим дійшов неправильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Згідно п.2 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до приписів ст.277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Пунктом 2 ч.1 ст129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 ст.129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином: за подачу позову та апеляційної скарги судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» на рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2019 (з урахуванням ухвали Господарського суду Київської області від 15.07.2019 про виправлення описки) у справі №911/965/19 - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2019 (з урахуванням ухвали Господарського суду Київської області від 15.07.2019 про виправлення описки) у справі №911/965/19 скасувати в частині стягнення 200 000,00 грн. заборгованості за поставлений згідно договору №11037593 від 01.02.2018 товар, та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовної вимоги.

3. В решті рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2019 (з урахуванням ухвали Господарського суду Київської області від 15.07.2019 про виправлення описки) у справі №911/965/19 - залишити без змін.

4. Резолютивну частину рішення Господарського суду Київської області від 05.07.2019 (з урахуванням ухвали Господарського суду Київської області від 15.07.2019 про виправлення описки) у справі №911/965/19 викласти у наступній редакції:

« 1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Блумі» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» про стягнення 429 517, 60 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г; ідентифікаційний код 35995595) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Блумі» (65031, Одеська обл., м. Одеса, вул. Київське шосе, буд. 2; ідентифікаційний код 39215751) 229 517 (двісті двадцять дев`ять тисяч п`ятсот сімнадцять) грн. 60 коп. боргу за поставлений згідно договору №11037593 від 01.02.2018 товар та 3 442 (три тисячі чотириста сорок дві) грн. 76 коп. судового збору за подачу позову.

3. В задоволенні позовної вимоги про стягнення 200 000 (двісті тисяч гривень) 00 коп. заборгованості за поставлений згідно договору №11037593 від 01.02.2018 товар - відмовити.».

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Блумі» (65031, Одеська обл., м. Одеса, вул. Київське шосе, буд. 2; ідентифікаційний код 39215751) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г; ідентифікаційний код 35995595) судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 4 503, 48 (чотири тисячі п`ятсот три) грн. 48 коп.

6. В решті судові витрати покласти на учасників справи, які їх понесли.

7. Доручити Господарському суду Київської області видати накази на виконання даної постанови.

8. Матеріали справи №911/965/19 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 15.10.2019.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.А. Пашкіна

А.І. Мартюк