РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.10.2019Справа № 910/8003/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Юрковської В.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження

справу за позовом Вишгородської міської ради Київської області (пл. Шевченка, буд. 1, м. Вишгород, Київська область, 07300) до Приватного акціонерного товариства «Київсоцбуд» (вул. Драгомирова, буд. 2-А, м. Київ, 01103) про стягнення штрафних санкцій у розмірі 1499693,54 грн.,

Представники сторін:

від позивача: Приходько Ірина Андріївна (довіреність № 2-28/1298 від 10.09.2019);

від відповідача: не прибув;

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Вишгородська міська рада Київської області, звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київсоцбуд», в якому просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київсоцбуд» на користь Вишгородської міської ради Київської області штрафні санкції: пеню та штраф в сумі 1499693,54 грн. та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 30.08.2011 між позивачем та відповідачем укладено договір № 106 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишгорода, у відповідно до п. 2.1. якого відповідач приймає пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишгорода шляхом безоплатної передачі в комунальну власність територіальної громади м. Вишгорода споруд дошкільного дитячого закладу - дитячий садок-яслі (на сто дітей), загальною площею 3760 кв.м., з благоустроєм та запроектованими ігровими майданчиками вартістю 8285598,00 грн. та споруду початкової школи (на сто учнів), загальною площею 3788 кв.м., з благоустроєм та запроектованими ігровими і спортивними майданчиками вартістю 11704819,00 грн. Відповідач у порушення положень договору та вимог законодавства не виконав добровільно своїх зобов`язань по договору в частині передачі до 31.12.2018 внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишгорода - будинку дитячого садку-ясель (на сто дітей) загальною площею 3760 кв.м. з благоустроєм та запроектованими ігровими майданчиками вартістю 8285598,00 грн. у зв`язку з чим відповідач вважається таким, що прострочив зобов`язання з 01.01.2019. Сума штрафних санкцій за договором складає 1499693,54 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 у вказаній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.07.2019. Запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, оформлений відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, запропоновано позивачу у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати відповідь на відзив в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України, визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Копію ухвали суду про відкриття провадження отримано позивачем 02.07.2019, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено судом за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача Приватного акціонерного товариства «Київсоцбуд» (вул. Драгомирова, буд. 2-А, м. Київ, 01103) згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідачем копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримано не було, а конверт з копією ухвали про відкриття провадження у справі повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Ухвалою суду від 11.07.2019 підготовче засідання відкладено на 15.08.2019, запропоновано відповідачу у строк до 09.08.2019 подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, запропоновано позивачу у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати відповідь на відзив в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України, визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2019 строк підготовчого провадження у справі № 910/8003/19 продовжено на 27 днів, відкладено підготовче засідання на 12.09.2019.

Ухвалою суду від 12.09.2019 підготовче провадження у справі № 910/8003/19 закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 03.10.2019.

В судове засідання 03.10.2019 з`явилася представник позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання 03.10.2019 не з`явився, про день, час та місце судового розгляду відповідач повідомлявся належним чином. Копію ухвали суду від 12.09.2019 відповідачем отримано 19.09.2019, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач не скористався правом подання до суду відзиву на позовну заяву, позивачем додаткових пояснень до суду подано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 6 с. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Частиною 7 статті 120 ГПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 05.03.2009 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" рекомендовані поштові відправлення, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату. У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і не вручена підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Тобто неотримання відповідачем поштової кореспонденції, надісланої судом за належною адресою, залежало виключно від суб`єктивної поведінки сторони.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що неотримання листів з копією ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачем та повернення її до суду є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо його належного отримання, тобто є власною волею відповідача.

Таким чином, відповідач у справі був належним чином повідомлений про розгляд справи у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

В судовому засіданні 03.10.2019 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Статтею 194 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

17.08.2011 між Вишгородською міською радою (міська рада) та Приватним акціонерним товариством «Київсоцбуд» (забудовник) укладено договір № 106 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишгорода, за умовами якого забудовник приймає пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишгорода шляхом безоплатної передачі в комунальну власність територіальної громади м. Вишгорода споруд дошкільного дитячого закладу - дитячий садок-яслі (на сто дітей) загальною площею 3760 кв.м., з благоустроєм та запроектованими ігровими майданчиками вартістю 8285598,00 грн. та споруд початкової школи (на сто учнів) загальною площею 3788 кв.м., з благоустроєм та запроектованими ігровими і спортивними майданчиками вартістю 11704819,00 грн.

Згідно із п. 7.1. розділу 7 договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами, а також скріплення їх печатками, та діє до повного виконання сторонами визначених в ньому зобов`язань.

Відповідно до п.п. 3.1.6. п. 3.1. розділу 3 договору забудовник зобов`язується передати внесок на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишгорода, визначений в п. 2.1. цього договору, в наступні терміни: будинок дитячого садку-ясель (на сто дітей) загальною площею 3760 кв.м. з благоустроєм та запроектованими ігровими майданчиками - з введенням в експлуатацію третьої черги будівництва мікрорайону, але не пізніше 31.12.2018.

Відповідно до розрахунку величини пайового внеску (участі) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Вишгорода (додаток до договору № 106 від 17.08.2011) загальна сума пайового внеску (участі) у створення інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури складає 19990417,00 грн.

Згідно п.п. 3.1.8. п. 3.1. розділу 3 договору здійснення внеску оформлюється шляхом підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі споруд, визначений в п. 2.1. цього договору.

За умовами п. 4.1. розділу 4 договору у випадку порушення цього договору договору, винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України та умовами цього договору. Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

Відповідно до п. 4.2. розділу 4 договору за несвоєчасну або неповну передачу внеску пайової участі у терміни,визначені п. 3.1.6. та п. 3.1.7. забудовник сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми вартості непереданого внеску за кожен день прострочення. У випадку порушення строку, встановленого п. 3.1.6. цього договору на період більше 30 календарних днів, забудовник сплачує одноразовий штраф у розмірі 3% від суми пайового внеску, визначеного у п. 2.1. цього договору.

Згідно із п. 4.5. розділу 4 договору про невиконання забудовником взятих на себе за цим договором зобов`язань свідчить не підписання у встановлені п. 3.1.6. та п. 3.1.7. строки актів приймання-передачі споруд.

Відповідно до довідки № 5 від 31.05.2019, виданої Виконавчим комітетом Вишгородської міської ради, за період з 01.01.2018 до 26.05.2019 до міського бюджету Вишгородської міської ради від Приватного акціонерного товариства «Київсоцбуд» платежі за ККД 24170000 (надходження коштів пайової участі у розвиток інфраструктури населеного пункту) не здійснювалися.

Згідно довідки № 2-28/778 від 03.06.2019, виданої Виконавчим комітетом Вишгородської міської ради, на виконання умов договору № 106 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишгорода від 17.08.2011, Приватним акціонерним товариством «Київсоцбуд» не передавалося до комунальної власності територіальної громади міста Вишгорода споруди дошкільного дитячого закладу - дитячий ясла-садок (на сто дітей) загальною площею 3760 кв.м.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач не виконав своїх зобов`язань по договору в частині передачі до 31.12.2018 внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишгорода - будинку дитячого садку-ясель (на сто дітей) загальною площею 3760 кв.м. з благоустроєм та запроектованими ігровими майданчиками вартістю 8285598,00 грн. у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Приписами ст.638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено, що між позивачем та відповідачем 17.08.2011 укладено договір № 106 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишгорода, за умовами якого відповідач, зокрема, зобов`язався прийняти пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишгорода шляхом безоплатної передачі в комунальну власність територіальної громади м. Вишгорода споруд дошкільного дитячого закладу - дитячий садок-яслі (на сто дітей) загальною площею 3760 кв.м., з благоустроєм та запроектованими ігровими майданчиками вартістю 8285598,00 грн. та споруд початкової школи (на сто учнів) загальною площею 3788 кв.м., з благоустроєм та запроектованими ігровими і спортивними майданчиками вартістю 11704819,00 грн. Внесок на розвиток-інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури щодо будинку дитячого закладу садку-ясель (на сто дітей) загальною площею 3760 кв.м., з благоустроєм та запроектованими ігровими майданчиками відповідач зобов`язався здійснити з введенням в експлуатацію третьої черги будівництва мікрорайону, але не пізніше 31.12.2018.

В той же час, відповідачем порушено умови п.п. 3.1.6. п. 3.1. розділу 3 даного договору та не сплачено внесок на розвиток-інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури щодо будинку дитячого закладу садку-ясель (на сто дітей) загальною площею 3760 кв.м., з благоустроєм та запроектованими ігровими майданчиками у визначений строк. Сторонами договору не підписано актів приймання-передачі споруд, що б свідчило б про внесення внеску з боку відповідача. Вказані обставини не спростовано відповідачем.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №917/194/18, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18 ).

Наданий позивачем розрахунок нарахувань пені та штрафу відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимога про стягнення з відповідача пені, а також штрафу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідачем у справі не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі зі сплати судового збору у розмірі 22495,41 грн., на підставі положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 194, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київсоцбуд» (вул. Драгомирова, буд. 2-А, м. Київ, 01103, ідентифікаційний код 32426467) на користь Вишгородської міської ради Київської області (пл. Шевченка, буд. 1, м. Вишгород, Київська область, 07300, ідентифікаційний код 04054866) штраф у розмірі 248567 грн. 94 коп., пеню у розмірі 1251125 грн. 60 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 22495 грн. 41 коп., а всього 1522188 грн. (один мільйон п`ятсот двадцять дві тисячі сто вісімдесят вісім) грн. 95 (дев`яносто п`ять) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 11.10.2019.

Суддя В.О.Демидов