номер провадження справи 34/22/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019 Справа № 908/1151/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретареві судового засідання Авраменко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні справу № 908/1151/19

за позовом Приазовської районної державної адміністрації, ідентифікаційний код юридичної особи 02126366 (72401, Запорізька область, Приазовський район, смт. Приазовське, вул. Покровська, буд. 31)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс", ідентифікаційний код юридичної особи 31692092 (72454, Запорізька область, Приазовський район, село Степанівка Перша, вул. Мартинова, буд. 1-А)

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Геоникс", ідентифікаційний код юридичної особи 34640843 (69096, м. Запоріжжя, вул. Гребельна, буд. 5, офіс 15)

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Степанівська Перша сільська рада, ідентифікаційний код юридичної особи 24911628 (72454, Запорізька область, Приазовський район, с. Степанівка Перша, вул. Мартинова, буд 1-Б)

про визнання недійсним договору оренди

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Зубов Г.О., довіреність № 01-34/0051 від 22.01.2019;

від відповідача: Шумейко І.П., ордер ЗП № 127865 від 15.04.2019;

від третьої особи 1: Алуф О.В., адвокат, довіреність б/н від 01.07.2019;

від третьої особи 2: Писаренко С.Ю., довіреність б/н від 26.06.2019

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Приазовська районна державна адміністрація звернулась до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою № 01-34/284 від 11.05.2019 (вх. № 1245/08-07/19 від 14.05.2019) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки частки (паю), який укладений 11.08.2008 між Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротіс", як орендарем, щодо оренди невитребуваної земельної частки паю розміром 81,87 га, який зареєстрований 11.08.2008 у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Степанівської Першої сільської ради за № 2.

Позов заявлено на підставі ст. 648, ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 207, ч.1, ч.3 ст. 215, ч.1 ст. 236 Цивільного кодексу України, Закону України "Про землеустрій", Закону України "Про оренду" (в редакції, чинній на час укладення договору), ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" (в редакції, чинній на час укладення договору), п. 12 Порядку організації робіт та Методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 № 122 та обґрунтовано тим, що оскільки розпорядження Приазовської РДА № 524 від 11.08.2008 є незаконним та скасовано Розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації від 24.11.2018№ 617, позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди невитребуваної земельної частки паю, укладеного 11.08.2008 є обґрунтованими, оспорюваний договір необхідно визнати недійсним з підстав недодержання в момент його укладення вимог законодавства та скасування підстав для його укладення. Приазовською РДА розпорядження про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки не приймались, сам проект відведення земельної ділянки не виготовлявся, а отже мало місце порушення порядку передачі надання в оренду спірної земельної ділянки, та порушення вищевикладених норм Закону України «Про землеустрій», які передбачають, що землеустрій провадиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форм власності в разі встановлення меж об`єктів землеустрою, або надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. У договорі оренди земельної ділянки від 27.02.2009 між ТОВ "Агротіс" та Приазовською РДА відсутні істотні умови договору оренди, визначені ст. 15 Закону України "Про оренду землі", відсутній акт приймання-передачі земельної ділянки, її кадастровий номер, акт встановлення меж земельної ділянки в натурі, відсутні підписи сторін на додатках до договору, документи які б свідчили про державну реєстрації договору, що свідчить про невідповідність оспорюваного договору вимогам законодавства та недодержання вимог законодавства в момент його укладення.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2019 справу № 908/1151/19 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.05.2019 у справі № 908/1151/19 вищевказану позовну заяву залишено без руху.

22.05.2019 від відповідача у справі до суду надійшов відзив на позовну заяву та заява про застосування позовної давності. Відзив мотивовано таким. Розпорядження Приазовської РДА № 524 від 11.08.2008 було актом індивідуальної дії і вичерпало свою дію в момент його виконання, воно було виконане шляхом укладення договору оренди. Оспорюваний позивачем договір оренди укладався у повній відповідності із законодавством, чинним на день його укладення, зокрема, ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", п. 12 постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)", п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України та Законом України "Про оренду землі". В договорі оренди сторони погодили всі істотні умови, та обставина, що акт встановлення меж ділянки в натурі датований 12.08.2008, не робить договір недійсним, оскільки в законі немає обов`язку підписувати в один і той же самий день і договір, і акт встановлення меж ділянки в натурі. Щодо розміру орендної плати, то він встановлений в п.2.2 договору, а саме - за один календарний рік 24561,00 гривень, за місяць 2046,75 гривень. В тому ж пункті передбачено індексацію орендної плати та її перегляд кожні 3 роки. Протягом дії договору оренди, орендодавець не звертався із претензіями щодо неналежного, на його думку, розміру орендної плати. Позивач не наводить суду жодних підстав вважати його права порушеними, оскільки не вказує, як саме (на його думку) слід було б врегулювати істотні умови договору, та які саме положення договору він вважає протиправними. Стосовно посилань позивача на факт укладення щодо тієї самої земельної ділянки нових договорів оренди, то дана обставина не свідчить про недійсність договору від 11.08.2008, оскільки його було укладено раніше, і на момент укладення нового договору оренди від 21.12.2018 договір оренди з ТОВ «Агротіс» був чинним. У відзиві вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, понесених в зв`язку із розглядом справи - витрат на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 12000 грн. 16.09.2019 подано заяву про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 19500 грн. Заява про застосування позовної давності мотивована, тим, що для юридичної особи як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (правова позиція, викладена в постановах судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-59гс14, від 13 січня 2016 року у справі № 3-1157гс15).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.06.2019 у справі № 908/1151/19 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.07.2019 о 10 год. 30 хв., про що сторони повідомлені належним чином.

25.06.2019 до суду від позивача у справі надійшли заперечення № 01-34/459 від 20.06.2019 на заяву про застосування позовної давності з доказами направлення заяви іншим учасникам справи. Вказані заперечення обґрунтовані тим, що про порушення свого права Приазовська районна державна адміністрація довідалася з моменту винесення припису від 03.07.2018 Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

27.06.2019 до суду від Степанівської Першої сільської ради надійшли письмові пояснення від 27.06.2019 щодо позову та відзиву, з доказами направлення пояснень іншим учасникам справи. Третя осба 2 зазначає, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки відповідно до статті 13 закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передавалися Приазовською районною державною адміністрацією в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Агротіс» для товарного сільськогосподарського виробництва. 11.08.2008 р. в Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Степанівської Першої сільської ради було зареєстровано договір оренди строком на 49 років, укладений між Приазовською районною державною адміністрацією і Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротіс». Об`єктом оренди була нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка площею 81,87 га, що складається з трьох частин - площею 69,96 га, 8,19 га та 3,72 га. Як вбачається зі змісту договору оренди землі, в ньому містяться всі необхідні істотні умови, зокрема: умови використання земельної ділянки (п.2.1 договору); умови збереження стану об`єкту оренди (п.3 договору); умови передачі земельної ділянки орендарю (пункт «Предмет договору»), умови повернення земельної ділянки орендодавцеві (п.3 договору). Також, в договорі вказано площу і місце розташування земельної ділянки, вказано строк дії договору та зазначено розмір орендної плати та порядок зміни розміру орендної плати. Таким чином, посилання позивача на відсутність істотних умов договору оренди вважає помилковими. Місце розташування земельної ділянки було погоджено головою Степанівської Першої сільської ради ОСОБА_1 та землевпорядником ОСОБА_2 , шляхом зазначення про це на викопіюваннях із схеми поділу земель колишнього КСРП «Більшовик», з проставленням підписів вказаних посадових осіб, та печатки Степанівської Першої сільської ради. Межі земельної ділянки було встановлено в натурі, шляхом підписання кадастрових планів та акта встановлення меж ділянки в натурі. Кадастрові плани і акт підписані в.о. начальника Відділу земельних ресурсів у Приазовському районі Запорізької області, головою та землевпорядником Степанівської Першої сільської ради. По одному примірнику акту встановлення меж ділянки в натурі і кадастрових планів було передано Степанівській Першій сільській раді та зберігаються у неї. Таким чином, межі земельної ділянки були визначені та підтверджуються документально. Згідно із пунктом 2 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. № 677, проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно у власність без зміни її цільового призначення. Оскільки зміна цільового призначення земель, у зв`язку з передачею їх в оренду ТОВ «Агротіс» на підставі Розпорядження № 524 від 11 серпня 2008 року не проводилась, то і проект відведення вказаної земельної ділянки (на час прийняття цього розпорядження та укладення договору оренди) не повинен був розроблятися. Посилання позивача на припис ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області вважає безпідставним, оскільки позивач в якості підстави позову стверджує про порушення, яких не зазначено у приписі. В приписі помилково вказано про відсутність державної реєстрації договору оренди землі, а також в приписі помилково вказано, що нібито в оренду передано паї, а не ділянки (тоді як за договором оренди передавалася саме земельна ділянка з визначеною площею і межами). Стосовно розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації № 617 від 23.11.2018, то вказаним розпорядженням не припинялася дія договору оренди та не надавалось правової оцінки договору оренди між Приазовською районною державною адміністрацією і ТОВ «Агротіс», про це зазначила сама Запорізька обласна державна адміністрація в своєму листі від 19.03.2019. Просить в позові відмовити.

05.07.2019 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Геоникс" надійшли письмові пояснення від 04.07.2019 на позовну заяву та відзив, із доказами направлення пояснень іншим учасникам справи. Третя особа 1 просить позов задовольнити. Вважає, що розпорядження голови Запорізької ОДА № 617 від 23.11.2018 є чинним, видано в межах повноважень та з метою приведення у відповідність актів Приазовської РДА до вимог чинного законодавства. Посилання представника відповідача у відзиві на рішення господарського суду міста Києва від 10.04.2019 у справі №910/1674/19 є безпідставним, оскільки вказане рішення не набрало законної сили, справа перебуває на розгляді в апеляційній інстанції (розгляд призначено на 08.07.2019 о 14.45 год.) і висновки, зроблені судом при ухваленні даного рішення, принаймні на даний час, не мають для сторін ніякої сили. Стверджуючи, що за оспорюваним договором в оренду передана сформована земельна ділянка, представник відповідача безпідставно та необґрунтовано вказує на те, що проект землеустрою такої ділянки не потрібен. ТОВ «Геоникс» погоджується з доводами, викладеними в позовній заяві щодо недодержання в момент укладення оспорюваного договору вимог спеціального законодавства, а саме вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі», оскільки в договорі відсутні певні істотні умови, зокрема, умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини. Факт неправомірності розпорядження голови Приазовської РДА №524 від 11.08.2008 «Про надання в оренду земельних ділянок ТОВ «Агротіс» встановлено в 2018 році, тому посилання представника відповідача на пропуск позивачем трирічного строку позовної даності є безпідставним.

В судовому засіданні 08.07.2019 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

На початку судового засідання суд перевірив повноваження присутніх представників сторін. Відводів складу суду не заявлено. Представники обізнані про процесуальні права та обов`язки сторін.

Суд повідомив про надходження від сторін письмових документів та з`ясував питання щодо наявності у сторін клопотань та заяв по справі.

Представники сторін в судовому засіданні надали усні пояснення та підтримали раніше подані письмові документи.

Для встановлення фактичних обставин справи, з метою дотримання вимог ч. 2 ст. 182 ГПК України, суд визнав за необхідне відкласти підготовче засідання. Представники сторін повідомлені про дату наступного засідання, яке призначено на 22.07.2019 об 10 год. 30 хв. в приміщенні Господарського суду Запорізької області під розписку та під звукозапис.

15.07.2019 до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс" надійшла відповідь на пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Геоникс" з доданими доказами, у т.ч. щодо направлення цієї відповіді на адреси інших учасників справи.

17.07.2019 до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс" надійшло клопотання від 15.07.2019 № 81, 87-к про відкладення підготовчого засідання.

В судовому засіданні 22.07.2019 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Суд продовжив підготовче засідання, зазначивши про надходження від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс" відповіді на пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Геоникс" з доданими доказами, у т.ч. щодо направлення цієї відповіді на адреси інших учасників справи.

Присутні представники сторін підтвердили надходження на адреси позивача та третіх осіб відповіді відповідача.

Суд також повідомив про надходження до канцелярії суду від відповідача у справі клопотання про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з перебуванням представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс" у відрядженні у м. Мелітополь, що підтверджується доданою до клопотання копією наказу № 5/2019 від 15.07.2019 про відрядження.

Присутні представники сторін залишили на розсуд суду вирішення клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання.

Суд визнав поважними причини, викладені відповідачем у клопотанні та враховуючи забезпечення принципу змагальності сторін, задовольнив клопотання.

По закінченні судового засідання, суд, з власної ініціативи, для належної підготовки справи для розгляду, враховуючи клопотання відповідача та забезпечення принципу змагальності сторін, продовжив строк підготовчого засідання на тридцять днів та відклав підготовче засідання. Присутні представники сторін повідомлені про дату наступного засідання, яке призначено на 02.09.2019 об 11 год. 30 хв. в приміщенні Господарського суду Запорізької області під розписку та звукозапис.

В судовому засіданні 02.09.2019 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Суд продовжив підготовче засідання.

В судовому засіданні представники сторін надали усні пояснення з предмету спору та відповіли на запитання суду, що всі пояснення надані, всі наявні докази подані до матеріалів справи, клопотання та заяви, відсутні.

Представники сторін не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Відповідно до ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд, зокрема, постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

За наслідками судового засідання 02.09.2019, суд, на підставі ст. 185 ГПК України, постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 30.09.2019 об 11 год. 00 хв., про що присутні представники сторін повідомлені в приміщенні суду під розписку та під звукозапис.

В судовому засіданні 30.09.2019 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу «Акорд».

Представник позивача підтримав заявлений позов, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позову Приазовської районної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротіс» про визнання недійсним договору оренди.

Представник третьої особи 1 зазначив про обґрунтованість позовних вимог.

Представник третьої особи 2 заперечив проти позову.

В судовому засіданні 30.09.2019 судом прийнято рішення, проголошено його вступну та резолютивну частини.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

11.08.2008 Приазовською районною державною адміністрацією (орендодавець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротіс» (орендар) було укладено договір оренди земельної частки (паю).

Згідно розділу 1 вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає в оренду невитребувані земельні частки паї розміром - 81,87 га (багаторічні), які розміщені в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, в контурі № 94 згідно Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) колишнього КСП «Більшовик» Приазовського району Запорізької області та планів - схем, які є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.1 договору оренди земельної частки (паю) від 11.08.2008 визначено, що невитребувані земельні частки (паї) передаються в оренду для товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з п. 2.3 договору оренди земельної частки (паю) від 11.08.2008, договір оренди на невитребувані земельні частки (паї) укладено до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, але в будь-якому випадку не більш ніж на 49 років.

Розділом 5 договору оренди земельної частки (паю) від 11.08.2008 передбачено, що невід`ємними частинами договору є: розрахунок орендної плати; акт встановлення меж ділянки в натурі; кадастровий план; експлікація земельних ділянок. Договір набуває чинності з моменту його реєстрації в Степанівській Першій сільській раді.

Даний договір зареєстрований 11.08.2008 у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Степанівської Першої сільської ради за № 2.

Розпорядженням голови Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області №524 від 11.08.2008, земельні частки (паї) загальною площею 218,51 га, у т.ч. 81,87 га, які розміщені в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, в контурі №94 (багаторічні); 136,64 га, які розміщені в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, в контурах № № 291, 297, 314, 321 (пасовища) згідно Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) колишнього КСП «Більшовик» Приазовського району Запорізької області, визнано як невитребувані, з можливістю надання їх в оренду до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку. В тому числі вирішено надати в оренду ТОВ «Агротіс» земельну ділянку площею 81,87 га (багаторічні), в контурі №94 (невитребувані земельні частки (паї)), розташовану на території Степанівської Першої сільської ради для товарного сільськогосподарського виробництва (п.2.1); земельну ділянку площею 136,64 га (пасовища), в контурах № №291, 297, 314, 321 (невитребувані земельні частки (паї)), розташовану на території Степанівської Першої сільської ради для товарного сільськогосподарського виробництва (п.2.2).

03.07.2018 Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства за результатами якої винесено припис № 311/0/92-18-ДК/0052Пр/03/01-18, яким приписано: у 30-денний термін усунути виявлене правопорушення земельного законодавства, шляхом припинення дії розпорядження Приазовської РДА при передачі в оренду ТОВ «Агротіс» земельних часток (паїв). В цьому приписі встановлено в діях Приазовської райдержадміністрації, при прийнятті розпоряджень, порушення вимог ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), оскільки в оренду можуть передаватися вже саме земельні ділянки, а не земельні частки (паї)» та встановлено, що в договорі оренди в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 №2073 відсутній запис про здійснення державної реєстрації у відповідному управлінні (відділі) земельних ресурсів, у зв`язку з чим договір є нечинним.

Розпорядженням голови Приазовської районної державної адміністрації від 10.07.2018 № 260 «Про усунення порушень вимог Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" на виконання припису Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 03.07.2018 № 311/0/92-18-ДК/0052Пр/03/01-18, з метою усунення виявлених під час перевірки порушень щодо додержання (виконання) вимог земельного законодавства, зобов`язано вжити таких заходів: зокрема, договір оренди земельної частки (паю) від 27.02.2009, укладений між Приазовською районною державною адміністрацією (орендодавець) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротіс" про передання Орендарю в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) розміром 78,7 га (пасовища), які розміщені а межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом, згідно планів - схем, визнати нечинним, а розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації від 18.02.2009 № 85 "Про визнання переможця конкурсу з питань продажу права на оренду та надання в оренду земельної ділянки ТОВ "Агротіс" - таким, що втратило чинність.

Розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації від 23.11.2018 № 617, на підставі ч. 8 ст. 118 Конституції України, ч. 3 ст. 33, ч. 3 ст. 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", враховуючи листи Приазовської райдержадміністрації та з метою приведення у відповідність з вимогами чинного законодавства, зобов`язано скасувати розпорядження голови Приазовської обласної державної адміністрації, в тому числі і розпорядження від 10.07.2018 № 260 "Про усунення порушень вимог Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" та від 18.02.2009 № 85 "Про визнання переможця конкурсу з питань продажу права на оренду та надання в оренду земельної ділянки ТОВ "Агротіс".

03.12.2018 розпорядженням голови Приазовської РДА № 492 ТОВ «Геоникс» було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо надання у користування на умовах оренди земельної ділянки орієнтованою площею 6,51 га із земель колишнього КСП «Більшовик» (невитребувані земельні частки (паї) - багаторічні насадження), розташованої на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

12.12.2018 Відділом у Приазовському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, загальною площею 6,5100 га з кадастровим номером :02:001:0140, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Розпорядженням голови Приазовської РДА від 21.12.2018 № 564 була затверджена надана ТОВ «Геоникс» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальною площею 6,5100 га (багаторічні насадження) із земель колишнього КСП «Більшовик» (невитребувані земельні частки (паї)), кадастровий номер :02:001:0140 та ТОВ «Геоникс» було передано вказану земельну ділянку в оренду до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, але в будь-якому випадку не довше ніж на 49 років, встановивши орендну плату в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

21.12.2018 на підставі розпорядження голови Приазовської РДА від 21.12.2018 № 564, Приазовською РДА (орендодавець) і ТОВ «Геоникс» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) з кадастровим номером :02:001:0140, площею 6,5100 га.

22.12.2018 право оренди на вказану земельну ділянку зареєстровано за ТОВ «Геоникс» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 29658099.

03.12.2018 розпорядженням голови Приазовської РДА № 486, третій особі - ТОВ «Геоникс» було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо надання у користування на умовах оренди земельної ділянки орієнтованою площею 63,45 га із земель колишнього КСП «Більшовик» (невитребувані земельні частки (паї) - багаторічні насадження), розташованої на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області за межами населеного пункту, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

12.12.2018 Відділом у Приазовському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, загальною площею 63,4500 га з кадастровим номером :02:001:0141, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Розпорядженням голови Приазовської РДА від 21.12.2018 № 569 була затверджена надана ТОВ «Геоникс» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальною площею 63,4500 га (багаторічні насадження) із земель колишнього КСП «Більшовик» (невитребувані земельні частки (паї)), кадастровий номер :02:001:0141 та ТОВ «Геоникс» було передано вказану земельну ділянку в оренду до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, але в будь-якому випадку не довше ніж на 49 років, встановивши орендну плату в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

21.12.2018 на підставі розпорядження голови Приазовської РДА від 21.12.2018 №569 Приазовською РДА (орендодавець) і ТОВ «Геоникс» (орендар), укладено договір оренди земельної ділянки нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) з кадастровим номером :02:001:0141, площею 6,5100 га.

22.12.2018 право оренди на вказану земельну ділянку зареєстровано за ТОВ «Геоникс» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 29659852.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" від 10.07.2018 № 2498-VIII, з 01.01.2019 повноваження щодо розпорядження землями колективної власності перейшли до територіальної громади.

Рішенням господарського суду м. Києва від 10.04.2019 у справі № 910/1674/19 за позовом ТОВ "Агоротіс" до Запорізької обласної державної адміністрації розпорядження, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приазовської районної державної адміністрації, розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації від 23.11.2018 № 617 в частині скасування розпоряджень голови Приазовської районної державної адміністрації, в тому числі: розпорядження від 18.02.2009 № 85 "Про визнання переможця конкурсу з питань продажу права на оренду та надання в оренду земельної ділянки ТОВ "Агротіс" визнано незаконним та скасовано. Вказане рішення на даний час не набрало законної сили, подано апеляційну скаргу.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представників сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 р. № 161-ХIV в редакції станом на 11.08.2008 (далі - Закон України «Про оренду землі»), відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із ст. 13 зазначеного Закону, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За приписами ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1, 2, 3, 5, 6 статті 203 ЦК України (в редакції станом на момент укладення спірного договору) передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. (п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним»).

Пунктом 26 зазначеної постанови встановлено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року № 899-IV (далі Закон № 899-IV у редакції станом на 11.08.2008) визначені організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Частиною 1 статті 2 вказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Відповідно до пункту 17 розділу Х Перехідних положень Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю (пункт 16 Перехідних положень Земельного кодексу України).

Статтею 5 Закону № 899-IV визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості):

розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; - приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); - уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);

уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв);

укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення технічної документації, яка необхідна для складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету;

сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення технічної документації, яка необхідна для складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо;

надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); - розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом;

оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку;

приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).

Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Згідно зі статтею 9 Закону № 899-IV розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів.

Згідно з пунктом 12 Постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)" від 04.02.2004 № 122, нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Статтею 13 Закону № 899-IV було передбачено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Таким чином, за змістом положень Закону № 899-IV та Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка - це земельна ділянка, що була запроектована в складі єдиного земельного масиву без визначення меж в натурі (на місцевості), проте не була розподілена на зборах власників земельних часток (паїв) через неявку на збори осіб - власників права на земельну частку (пай) чи їх спадкоємців. Статус невитребуваних нерозподілені земельні ділянки набувають вже після проведення зборів стосовно розподілу земельних ділянок.

З огляду на зазначені норми слід дійти висновку, що проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) є необхідним лише в разі виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) за заявами останніх.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 18.07.2017 у справі № 922/3311/16 та у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 902/568/17.

Нерозподілена (невитребувана) земельна ділянка має тимчасовий правовий статус, оскільки в будь-який момент власники паїв можуть виділити в натурі належні їм земельні ділянки. При виділенні ділянки в натурі власнику паю - складається проект землеустрою. При наданні в оренду нерозподіленої земельної ділянки проект землеустрою не складається.

Отже, твердження Приазовської районної державної адміністрації про те, що передача в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок власників земельних часток (паїв), які не виділені в натурі (на місцевості) цим власникам (пасовища, сіножаті, багаторічні насадження), у порядку встановленому ст. 13 вищевказаного Закону можлива тільки після розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та її затвердження, є безпідставним.

З приводу цього судом враховується також відсутність в органів місцевого самоврядування права скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, та про те, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. При цьому суд зважає на рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 у справі №1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування).

Посилання ТОВ «Геоникс» на постанову Верховного Суду у справі № 908/1947/16 від 17.02.2019 суд відхиляє, оскільки вказана постанова містить правову позицію щодо правовідносин виділення земельної ділянки власнику паю. Правовідносини у даній справі є відмінними від вищенаведених.

Місце розташування нерозподіленої (невитребуваної) земельної ділянки визначено на підставі викопіювань із карти-схеми поділу земель колишнього КСРП «Більшовик». Довжину меж земельної ділянки, її площу, поворотні точки, відносне розташування меж, та суміжних землевласників - відображено на кадастрових планах. Вказані документи підписані в.о. начальника Відділу земельних ресурсів у Приазовському районі Запорізької області, а також головою та землевпорядником Степанівської Першої сільської ради.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції станом на 11.08.2008) визначено, що істотними умовами договору оренди землі є:

об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;

умови збереження стану об`єкта оренди;

умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;

визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

В договорі оренди земельної частки (паю) від 11.08.2008 сторони погодили всі істотні умови, зокрема: в п. 1 договору вказано площу земельної ділянки в гектарах; умови використання земельної ділянки передбачені в п. 2.1 договору - для товарного сільськогосподарського виробництва; умови збереження стану об`єкта оренди в п. 3 договору; умови передачі земельної ділянки орендарю - в п. 1 договору - згідно Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) колишнього КСП «Більшовик» Приазовського району Запорізької області та планів-схем, які є невід`ємною частиною цього договору; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві - в п. 3 договору; обмежень (обтяжень) щодо використання земельної ділянки були відсутні, тому такі умови не були зазначені; щодо сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини, орендодавець та орендар не відступали від приписів - ст. 11 Закону України «Про оренду землі» та керувались вказаною нормою; факт приймання-передача земельної ділянки закріплено в самому договорі.

Підписання акту встановлення меж ділянки в натурі 12.08.2008 не свідчить про недійсність договору, оскільки в законі немає обов`язку підписувати в один і той же самий день і договір, і акт встановлення меж ділянки в натурі, волевиявлення сторін закріплено вказаним актом.

Розміру орендної плати встановлений в п. 2.2 договору оренди земельної частки (паю) від 11.08.2008, а саме - за один календарний рік 24561,00 гривень, за місяць 2046,75 гривень. В тому ж пункті передбачено індексацію орендної плати та її перегляд кожні 3 роки. Доказів звернення орендодавцем протягом дії договору оренди щодо перегляду розміру орендної плати суду не надано.

З листа Відділу у Приазовському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 26.06.2019 вбачається, що у фонді документації вказаного відділу зберігається технічний звіт грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення господарств Приазовського району Запорізької області.

Права Приазовської РДА оспорюваним договором оренди не були порушені. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справах №№ 6-27цс14, 6-119цс14, 6-110цс14, сама по собі відсутність в договорі оренди певних істотних умов не є підставою для недійсності договору оренди, оскільки особа, яка оспорює договір оренди, повинна довести порушення своїх прав.

Приазовською РДА не визначено, яка саме умова договору оренди (зміст такої умови, або її відсутність) порушує її права, і чим саме. Твердження про відсутність певних істотних умов саме по собі не дає підстави вважати права Приазовської РДА порушеними.

Щодо припису № 311/0/92-18-ДК/0052Пр/03/01-18 інспектора Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області слід зазначити, що в приписі помилково вказано на те, що в оренду передано паї, а не земельні ділянки, тоді як в розпорядженні голови Приазовської районної державної адміністрації № 524 від 11.08.2008 було вказано про надання в оренду ТОВ «Агротіс» земельних ділянок площею 81,87 та площею 136,64 га, передача в оренду саме земельних ділянок, а не паїв, випливає з доданих до договору оренди документів: кадастрового плану земельної ділянки, експлікації земельних ділянок, акту встановлення меж ділянки в натурі.

Крім того, законодавство не містить заборони щодо надання в оренду земельної частки (паю).

В приписі помилково вказано на те, що державна реєстрація договору оренди відсутня, проте згідно з листом Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області від 27.07.2018 р. вих. № 115, договір оренди зареєстрований в Книзі реєстрації договорів оренди земель спільної часткової власності 11.08.2008 за № 2.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Згідно з приписами п. п. 2, 3, 12 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 № 2073 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки. Факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи.

Державна реєстрація договору оренди відбулася у відповідності до п/п 2 п. «б» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР в редакції, що була чинною на час укладення спірного договору, яка передбачала, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належало таке повноваження, як реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі.

Посилання ТОВ «Геоникс» на невідповідність договору оренди Указу Президента України від 02.02.2002 № 92/2002 є безпідставними, оскільки цей указ носить рекомендаційний характер та не зумовлює обов`язкового його застосування у правовідносинах, які виникли з договорів оренди (правова позиція Верховного Суду в постанові від 18 січня 2018 року у справі № 519/161/16-ц).

Посилання позивача на факт укладення щодо тієї самої земельної ділянки нових договорів оренди судом до уваги не приймаються, оскільки факт укладення нових договорів оренди не стосується предмету даного спору про визнання недійсним договору від 11.08.2008, і не свідчить про його недійсність.

Згідно з приписами ст.ст. 74, 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі для своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В силу статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача не є доведеними належними, допустимими, та достатніми доказами, а відтак позов є таким, що задоволенню не підлягає.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності (за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення) лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі.

Згідно з п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки судом не встановлено порушення прав позивача та наявності підстав для визнання договору недійсним, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. На підставі викладеного, питання про застосування строків позовної давності, про що заявлено відповідачем в своїй заяві, судом не розглядалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Відповідачем заявлено про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 19500 грн.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За містом ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, згідно із приписами ч. 5 ст. 126 ГПК України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

14.02.2018 ТОВ «Агротіс» та Адвокатським об`єднанням «Гладкий, Яценко та Партнери» укладено договір про надання правової (професійної правничої) допомоги. 01.07.2019 підписана додаткова угода № 1 до договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 14.02.2018.

Відповідно до п. 1.1. договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу (далі - правова допомога) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань (п. 1.1.1); складення позовних заяв. заяв, скарг, адвокатських запитів, процесуальних та інших документів правового характеру (п.1.1.2); представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (п.1.1.4) тощо.

Згідно з п.1.2 договору, сторони підтверджують, що представляти інтереси Клієнта без додаткових повноважень мають право усі учасники Адвокатського об`єднання.

Відповідно до п. 4.1 договору, розмір гонорару становить 1000 грн. за 1 годину наданої правової допомоги.

Гонорар сплачується Клієнтом у готівковій або безготівковій формі на підставі підписаних сторонами актів здачі-прийняття наданих послуг, в яких сторони визначають перелік наданих послуг, суму витрачених Адвокатським об`єднанням годин (станом на день підписання акта) і загальний розмір гонорару (п. 4.2. договору).

Правову допомогу, що надається Адвокатським об`єднанням, Клієнт оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, яка зазначається в рахунку та акті здачі-прийняття наданих послуг в гривні без ПДВ (п. 4.3. договору).

Представництво відповідача у даній справі здійснювалось адвокатом Шумейком Іваном Павловичем (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002116 від 09.04.2019, ордер на надання правової допомоги серії ЗП № 127886 від 20.05.2019).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат відповідачем надано завсвідчену копію актів здачі - прийняття наданих послуг № 247 від 01.07.2019 та № 290 від 02.09.2019, згідно з якими розмір гонорару за представництво інтересів відповідача у справі № 908/1151/19 склав 19500 грн. За платіжним дорученнями від 02.07.2019 № 1098 на підставі рахунка № 247 від 01.07.2019, і за платіжним дорученнями від 05.09.2019 № 1157 на підставі рахунка № 290 від 02.09.2019 вказану суму перераховано відповідачем Адвокатському об`єднанню «Гладкий, Яценко та Партнери».

Акт здачі - прийняття наданих послуг містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням, та здійснених відповідачем витрат, зокрема, на виконання умов договору Адвокатське об`єднання надало, а Клієнт прийняв наступні юридичні послуги (правову допомогу):

- вивчення позовної заяви з доданими до неї документами та надання консультації щодо способу захисту прав Клієнта;

- складання відзиву на позовну заяву в господарській справі № 908/1151/19;

- складання заяви про застосування позовної давності в господарській справі № 908/1151/19;

- складання відповіді на пояснення ТОВ «Геоникс» у справі №908/1151/19;

- підготовка до участі та участь в підготовчих засіданнях у справі №908/1151/19 08.07.2019, 02.09.2019.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, господарський суд враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17, де зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі критерії на практиці застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції, що згідно з ч. 4 ст. 11 ГПК України підлягає застосуванню судом як джерела права.

Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У справі "East/West Alliance Limsted" проти України, заява № 19336/04 (п. 269) Суд зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити суму в якості гонорару та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

З огляду на критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, що наведені у ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуючи складність та обставини справи, обсяг виконаних робіт (наданих послуг), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу в розмірі 9750 грн. (50% від заявленої суми).

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області, ідентифікаційний код юридичної особи 02126366 (72401, Запорізька область, смт. Приазовське, вул. Покровська, буд. 31) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротіс", ідентифікаційний код юридичної особи 31692092 (72454, Запорізька область, Приазовський район, село Степанівка Перша, вул. Мартинова, буд. 1-А) 9750 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 10.10.2019.

Суддя А.О. Науменко