ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Київ

"15" жовтня 2019 р. Справа № 911/2492/19

Суддя Сокуренко Л.В., розглянувши

позовну заяву Гостомельської селищної ради Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Таун»

про стягнення 2 090 927,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Гостомельська селищна рада Київської області звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Таун» про стягнення 2 090 927,30 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року складає 1921 гривня.

Згідно з п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921,00 грн) та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (672 350,00 грн).

Таким чином, за подання даної позовної заяви про стягнення 2 090 927,30 грн. позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 31 363,90 грн.

Проте, позивач не долучив до позовної заяви доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку і розмірі.

Водночас, разом з позовною заявою подано клопотання № 03-02/2747 від 03.10.2019, в якому позивач просить суд відстрочити Гостомельській селищній раді Київської області сплату судового збору за подання позову до ухвалення судового рішення.

В обґрунтування клопотання про відстрочку сплати судового збору позивач посилається на тимчасову відсутність грошових коштів на рахунку ради.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, за змістом норм статті 8 Закону України «Про судовий збір», відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є правом, а не обов`язком суду.

Разом з тим, особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Проте, на підтвердження свого скрутного майнового становища позивач не надав жодного фінансового документа чи будь-якого іншого належного та допустимого доказу.

Отже, позивачем до клопотання не додано документів в підтвердження його майнового стану, який суд має враховувати при вирішенні питання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору.

Крім того, до клопотання не додано доказів щодо існування хоча б однієї із зазначених у частині першій статті 8 Закону України «Про судовий збір» умов.

Також, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що під час розгляду справи в господарському суді у нього буде реальна можливість сплатити необхідну суму судового збору.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, визначений в ГПК України обов`язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір не є обмеженням права на доступ до суду. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати позовну заяву заявнику.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги недоведеність обставин, які перешкоджають сплаті судового збору в розумінні ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Гостомельської селищної ради Київської області про відстрочення сплати судового збору.

Крім того, згідно з п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Наразі, суд зазначає, що деякі докази, які долучені позивачем до позовної заяви в якості підтвердження позовних вимог, долучені в копіях, не завірених належним чином, з огляду на наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Судом досліджено, що всі додатки, які долучені до позовної заяви надані в копіях. Разом із тим, тільки перша сторінка копія рішення Гостомельської селищної ради від 24.03.2016 № 121-06-VII «Про внесення змін до рішення Гостомельської селищної ради № 426-18-VI від 24.05.2012 «Про порядок залучення коштів замовників на розвиток інжерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель», завірено шляхом проставляння печатки селищної ради та засвідчено написом: «згідно з оригіналом керуючий справами ОСОБА_1 із датою засвідчення 04.10.2019» та скріплено підписом.

Разом із тим, доказів того, що зазначена особа уповноважена їх засвідчувати на дату такого засвідчення до суду не надано.

Крім того, усі документи, які додані до позовної заяви в копіях завірені тільки печаткою «Копія».

У відповідності до п. 5.27 Вимог до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. N 55, засвідчення копії документа, або копій документів складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, чого, в свою чергу, позивачем зроблено не було.

Зазначені порушення не дають суду можливості пересвідчитися в достовірності поданих до суду доказів.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява Гостомельської селищної ради Київської області підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 162, 164, 172, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Гостомельській селищній раді Київської області в задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву Гостомельської селищної ради Київської області залишити без руху.

3. Встановити Гостомельській селищній раді Київської області строк на усунення недоліків позовної заяви - не пізніше 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали.

4. Встановити Гостомельській селищній раді Київської області спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання:

- документів, які підтверджують сплату судового збору у розмірі 31 363,90 грн.;

- завірених належним чином всіх доданих до позовної заяви в копіях документів;

- доказів наявності у керуючого справами ОСОБА_1 права засвідчувати копії документів станом на 04.10.2019; докази направлення зазначених документів відповідачу.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Л.В. Сокуренко