УХВАЛА

м. Київ

02.10.2019Справа № 910/9508/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., у справі

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Акон-140" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 140; ідентифікаційний код 26253359)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 57 289,64 грн.

Представники сторін:

від позивача: Вербицький Я.В.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Акон-140" з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 57 289,64 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме щодо внесків на утримання будинку та прибудинкової території, заборгованості за централізоване опалення, водопостачання та водовідведення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2019 позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Акон-140" залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

08.08.2019 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої було додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 11.09.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2019 судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 02.10.2019.

У підготовчому засіданні 02.10.2019 суд з`ясовував думку представника позивача щодо закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Представник позивача заперечував щодо закриття провадження у справі та просив суд розглядати справу в порядку господарського судочинства.

Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлявся ухвалою суду про місце, дату та час розгляду справи.

Суд вказує, що позивач звертаючись до суду з позовом в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень за № 1 та № 7 площею 144, 5 кв.м в багатоквартирному будинку по АДРЕСА_2 та одним із співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Акон-140".

Підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення коштів з відповідача послугувало виникнення в останнього заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме, щодо внесків на утримання будинку та прибудинкової території, заборгованості за послуги централізованого опалення, водопостачання та водовідведення.

Так за період з січня 2006 року по травень 2019 року у відповідача утворилася заборгованість з основного боргу в розмірі 41 444, 76 грн., інфляційних втрат в розмірі - 12 461, 63 грн., 3 % річних в розмірі - 3 383, 25 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Так, згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про право власності від 19.08.2005, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вбачається, що нежилі приміщення з № 1 по № 7 (групи приміщень № 9) площею 144, 50 кв.м., які по АДРЕСА_2 ( літера А ) дійсно належать ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Крім того, із копії договору на технічне обслуговування комунікаційних мереж нежитлових приміщень, та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 15.01.2005 також вбачається, що останній укладений Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Акон-140" з ОСОБА_1 , саме, як з фізичною особою, а не як з фізичною особою-підприємцем.

Відтак, з огляду на викладене вище та враховуючи, що свідоцтво про право власності та договір на технічне обслуговування комунікаційних мереж нежитлових приміщень та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 15.01.2005 видано та відповідно підписано ОСОБА_1 , як фізичною особою, а не як фізичною особою-підприємцем, яка здійснює господарську діяльність, а матеріали справи не містять жодних доказів того, що фізична особа- підприємець ОСОБА_1 укладала договір на технічне обслуговування комунікаційних мереж нежитлових приміщень та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_2 ( літера А ), за утримання та технічне обслуговування якого позивач просить суд стягнути кошти, а відтак спір який виник між сторонами у зв`язку із невиконання ОСОБА_1 умов договору не є господарським та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, частинами 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (частина перша статті 320 ЦК України).

Тобто фізична особа, яка є власником, зокрема, нежитлових приміщень, має право використовувати її для здійснення підприємницької діяльності.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (частина друга статті 50 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 128 Господарського кодексу України громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Згідно з частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи ФОП у порядку, визначеному законом.

Набуття статусу підприємця не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи. Натомість, згідно з частиною 8 статті 4 Закону України 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" ФОП позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Таким чином, цивільні права й обов`язки фізичної особи, зокрема, право власності, набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

Аналогічна правова позиція викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/19687/17 від 09.04.2019.

Крім того, у п. 5.31 вказаної постанови закріплено, що наявність у особи статусу підприємця не може свідчити про те, що з моменту його державної реєстрації як фізична особа-підприємець він виступає в такій якості у всіх правовідносинах, зокрема і щодо набуття в оренду чи у власність земельної ділянки.

Таким чином, з огляду на викладене вище, враховуючи зазначені норми та правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що даний спір не входить до юрисдикції господарського суду, оскільки, останній виник, між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Акон-140" та ОСОБА_1 як фізичною особою, внаслідок неналежного виконання нею умов договору на технічне обслуговування комунікаційних мереж нежитлових приміщень та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 15.01.2005.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Отже, оскільки вказаний договір від 15.01.2005 було підписано ОСОБА_1 як фізичною особою, то остання виступає у правовідносинах з Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Акон-140" саме у статусі фізичної особи, а не як фізична особа-підприємець, а відтак, за таких обставин даний спір відноситься до судів загальної юрисдикції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Разом з тим, ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

При цьому, ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Пунктом. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відтак, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про повернення судового збору, суд наразі не вбачає правових підстав для його повернення.

Керуючись ст. 20, 185, п. 1 ч. 1 ст. 231 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 910/9508/19 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Акон-140" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 140; ідентифікаційний код 26253359) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 57 289,64 грн. - закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 15.10.2019

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.О. Баранов