РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.10.2019Справа № 910/5354/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний код: 30019801)

до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. б. Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код: 20077720)

про стягнення 1 377 681 638,03 грн.

Представники сторін:

від позивача: Оніщук В.М.

від відповідача: Сидорченко В.В., Куницький В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

23.04.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Укртрансгаз» з вимогами до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення ,03 грн., з яких ,98 грн. основного боргу, 56970435,32 грн. 3% річних та 181346041,73 грн. інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору транспортування природного газу № від 12.02.2016, не здійснив оплату за надані позивачем послуги з балансування, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі ,98 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 56970435,32 грн. 3% річних та 181346041,73 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2019 відкрито провадження у справі №910/5354/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.05.2019, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

23.05.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивач не надавав відповідачу у спірному періоді (липень - грудень 2016 року) ані послуг з транспортування газу, ані послуг з балансування, так як в матеріалах справи відсутні будь-які акти приймання-передачі послуг.

Крім того, відповідач зазначив, що позивач жодного разу не повідомляв відповідача про встановлений негативний небаланс, що суперечить нормам Кодексу газотранспортної системи, та, більш того, позбавляє відповідача можливості самостійно врегулювати небаланс.

Також, відповідач вказав на те, що законодавством покладено на позивача обов`язок визначати небаланс у наступному місяці від місяця, в якому здійснювалось балансування, тоді як позивачем було визначено небаланс за спірні місяці - липень 2016 року - грудень 2016 року лише у травні-червні 2017 року; наявними у відповідача даними не підтверджуються обсяги небалансу, розраховані позивачем, а також обсяги природного газу, зазначені в позовній заяві, як такі, що відібрані відповідачем з газотранспортної системи у спірному періоді.

Відповідач зазначив, що відповідно до норм законодавства всі продані відповідачем номінації повинні бути підтверджені позивачем як оператором, однак позивачем не надано суду доказів на підтвердження тих обставин, що номінації, подані відповідачем, були підтверджені позивачем.

29.05.2019 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 29.05.2019 судом було оголошено перерву до 12.06.2019.

05.06.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 12.06.2019 позивачем були подані письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 12.06.2019 судом було оголошено перерву до 26.06.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 закрито підготовче провадження у справі №910/5354/19, справу призначено до судового розгляду по суті на 21.08.2019.

У судовому засіданні 21.08.2019 судом було оголошено перерву до 04.09.2019.

У судовому засіданні 04.09.2019 судом було оголошено перерву до 20.09.2019.

У судовому засіданні 20.09.2019 судом було оголошено перерву до 04.10.2019.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд про їх задоволення.

Представники відповідача заперечили щодо задоволення позовних вимог, просили суд відмовити в їх задоволенні.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 04.10.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.02.2016 між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (оператор) та Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (замовник) укладено Договір № транспортування природного газу, відповідно до умов якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Відповідно до п. 2.2 Договору № транспортування природного газу від 12.02.2016 (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.03.2016) послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

У п. 2.3 Договору № транспортування природного газу від 12.02.2016 (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.03.2016) передбачено, що послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором, включають: - послуги замовленої потужності в точках входу та виходу до/з ГТС (розподіл потужності); - послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування); - послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до ГТС і відбираються з неї (балансування).

Відповідно до п. 2.4 Договору № транспортування природного газу від 12.02.2016 (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.03.2016) обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка №1 (розподіл потужності) та/або додатка №2 (транспортування) до цього договору.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу (п. 2.5 Договору № транспортування природного газу від 12.02.2016 (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.03.2016)).

Відповідно до п. 6.1 Договору № транспортування природного газу від 12.02.2016 (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.03.2016) оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з ГТС згідно з додатком №1 до цього договору (розподіл потужностей).

Відповідно до п. 7.1 Договору № транспортування природного газу від 12.02.2016 (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.03.2016) вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленому Кодексом.

Відповідно до п. 7.2 Договору № транспортування природного газу від 12.02.2016 (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.03.2016) оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті www.utg.ua.

Відповідно до п. 7.3 Договору № транспортування природного газу від 12.02.2016 (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.03.2016) тарифи, передбачені п. 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 9.1 Договору № транспортування природного газу від 12.02.2016 (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.03.2016) у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до 12-го числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Відповідно до п. 9.2 Договору № транспортування природного газу від 12.02.2016 (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.03.2016) вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою В балансуавання = БЦГ * К * Q БГ, де БЦГ - базова ціна газу, Q БГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Згідно з п. 11.4 Договору № транспортування природного газу від 12.02.2016 (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.03.2016) послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Згідно з п. 17.1 Договору № транспортування природного газу від 12.02.2016 (в редакції Додаткової угоди №2 від 30.12.2016) цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2017, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2016. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодної із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Матеріали справи не містять заяв сторін (однієї із сторін) про припинення дії договору чи про перегляд його умов, а отже такий договір на даний час продовжує свою дію до 31.12.2019.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказав на те, що передумовою надання позивачем відповідачу послуг з балансування є наявність у відповідача негативного місячного небалансу, що не був врегульований у строк до 12-го числа наступного місяця.

Позивач зазначив, що на виконання положень Кодексу ГТС оператори відповідних газорозподільних систем надали позивачу інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем відповідача в точках виходу до газорозподільних систем. На підставі такого позивач здійснив алокацію обсягів природного газу відповідача, відібраних споживачами відповідача з точки виходу з газотранспортної системи в точках виходу до газорозподільних систем, за результатами чого у відповідача були виявлені обсяги негативних місячних небалансів за спірні періоди.

Відповідач повинен був врегулювати виявлені негативні місячні небаланси за спірні періоди самостійно відповідно до умов Договору № транспортування природного газу від 12.02.2016 та Кодексу.

Однак, у зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних місячних небалансів за спірні періоди, позивач як оператор ГТС надав відповідачу послуги балансування для врегулювання таких негативних небалансів: 1) послуги балансування у липні 2016 року на суму 2128056,24 грн (обсяг небалансу - 316,449 тис куб м); 2) послуги балансування у серпні 2016 року на суму 2711123,02 грн (обсяг небалансу - 371,163 тис куб м); 3) послуги балансування у вересні 2016 року на суму 3983041,15 грн (обсяг небалансу - 589,033 тис куб м); 4) послуги балансування у жовтні 2016 року на суму 36625354,93 грн (обсяг небалансу - 5159,082 тис куб м); 5) послуги балансування у листопаді 2016 року на суму 430744438,80 грн (обсяг небалансу - 55223,646 тис куб м); 6) послуги балансування у грудні 2016 року на суму 663173146,84 грн (обсяг небалансу - 77314,534 тис куб м), що разом становить ,98 грн.

Позивачем були складені відповідні акти надання послуг балансування та надані відповідачу разом з рахунками на оплату послуг балансування.

Так як відповідачем не були оплачені послуги балансування, надані позивачем у період з липня 2016 року по грудень 2016 року, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з оплати послуг балансування у розмірі ,98 грн, а також нараховані у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання (оплати вартості послуг) 3% річних у сумі 346041,73 грн та інфляційні втрати у сумі 56970435,32 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу» правила балансування повинні бути справедливими, недискримінаційними, прозорими та обумовленими об`єктивними чинниками. Такі правила мають відображати реальні потреби газотранспортної системи з урахуванням ресурсів у розпорядженні оператора газотранспортної системи. Такі правила мають бути засновані на ринкових принципах. Такі правила мають створювати економічні стимули для балансування обсягів закачування і відбору природного газу самими замовниками.

Згідно з ч. 2 ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу» розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування. При визначенні розміру плати за небаланси замовників не допускається перехресне субсидіювання між замовниками, у тому числі шляхом збільшення вартості приєднання нових об`єктів замовників до газотранспортної системи.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу. Така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі.

Відповідно до п. 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи

алокація - це обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників;

балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування;

договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги);

замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу;

небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації;

номінація - попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу;

підтверджена номінація - підтверджений оператором газотранспортної системи обсяг природного газу замовника послуг транспортування, який буде прийнятий від замовника в точках входу до газотранспортної системи та переданий замовнику в точках виходу з газотранспортної системи у відповідний період;

реномінація - заявка на зміну підтвердженої номінації.

Виходячи зі змісту визначення алокації, наведеного у згаданих редакціях Кодексу ГТС, обсяг природного газу по замовниках послуг транспортування визначається у будь-якому разі у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів).

Відповідно до положень Кодексу ГТС:

- місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів, зокрема при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування (підпункт 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодекс ГТС, у редакції чинній до 28.04.2017);

- місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів, зокрема при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу (підпункт 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодекс ГТС, у редакції чинній з 28.04.2017);

- алокація фактичних обсягів споживача можлива тільки на постачальника, зазначеного у відповідній підтвердженій номінації/реномінації, крім випадків, передбачених нижче. У разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи (пункт 10 глави 3 розділу XIІ Кодекс ГТС у редакції, чинній до 28.04.2017);

- алокація фактичних обсягів споживача можлива тільки на постачальника, зазначеного у відповідній підтвердженій номінації/місячній номінації/реномінації, крім випадків, передбачених нижче. У разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи, а по прямому споживачу - на оператора газотранспортної системи (пункт 8 глави 3 розділу XIІ Кодекс ГТС у редакції, чинній з 28.04.2017).

Як вбачається з матеріалів справи, у травні та червні 2017 року позивачем було здійснено перерахунок вартості послуг балансування обсягів природного газу, наданих відповідачу у період з липня 2016 року по грудень 2016 року, про що позивачем було складено односторонні акти №07-16--БАЛАНС/26-06-17 від 26.06.2017 на суму 2128056,24 грн (за липень 2016 року небаланс становить 316,449 тис куб м), №08-16--БАЛАНС/26-06-17 від 26.06.2017 на суму 2711123,02 грн (за серпень 2016 року небаланс становить 371,163 тис куб м), №09-16--БАЛАНС/26-06-17 від 26.06.2017 на суму 3983041,15 грн (за вересень 2016 року небаланс становить 589,033 тис куб м), №10-16--БАЛАНС/26-06-17 від 26.06.2017 на суму 36625354,93 грн (за жовтень 2016 року небаланс становить 5159,082 тис куб м), №11-16--БАЛАНС/26-06-17 від 26.06.2017 на суму 430744438,80 грн (за листопад 2016 року небаланс становить 55223,464 тис куб м), №12-16--БАЛАНС/25-05-17 від 25.05.2017 на суму 663173146,84 грн (за грудень 2016 року небаланс становить 77314,534 тис куб м) та виставлені відповідачу відповідні рахунки на оплату (копії долучені позивачем до позовної заяви).

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про ринок природного газу» розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування. При визначенні розміру плати за небаланси замовників не допускається перехресне субсидіювання між замовниками, у тому числі шляхом збільшення вартості приєднання нових об`єктів замовників до газотранспортної системи.

Частиною 3 статті 35 ЗУ «Про ринок природного газу» передбачено, що оператор газотранспортної системи (позивач) повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу. Така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі.

Відповідно до положень глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції чинній станом на спірний період) замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів).

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Відповідно до п. 9.4 Договору № транспортування природного газу від 12.02.2016 (в редакції Додаткової угоди №1 від 03.03.2016) оператор до 14-го числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування з деталізацією у вигляді додатка до рахунка-фактури, з подальшим наданням оригіналу рахунки-фактури. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5-ти банківських днів.

Згідно з п. 9.4 Договору № транспортування природного газу від 12.02.2016 (в редакції Додаткової угоди №2 від 30.12.2016) оператор до 14-го числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування з деталізацією у вигляді додатку до рахунку-фактури, з подальшим наданням оригіналу рахунку-фактури. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці 2 цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5-ти банківських днів. Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою КМУ від 11.01.2005 №20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

За змістом пунктів 1 - 2 глави 2 розділу ХІV Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи розраховує добовий небаланс щодо кожного замовника послуг транспортування для кожної газової доби як різницю між обсягом природного газу, яку замовник послуг транспортування передав у точках входу, і обсягом природного газу, який відібрав з газотранспортної системи у точках виходу за цю газову добу. Оператор щодоби до 15.00 години UTC (17:00 за київським часом) для зимового періоду та 14:00 години UTC (17:00 за київським часом) для літнього періоду наступної газової доби інформує замовника послуг транспортування про добовий небаланс на підставі розрахункових даних, одержаних у процесі алокації, відповідно до положень розділу XII цього Кодексу. Рівень інформації, що надсилається замовнику послуг транспортування, буде відповідати тому рівню, яким володіє оператор газотранспортної системи на час надання.

Відповідно до пунктів 1 - 2 глави 3 розділу ХІV Кодексу ГТС (в редакції чинній з 28.04.2017), оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи.

Згідно пунктів 4, 7 глави 3 розділу ХІV Кодексу ГТС, у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання небалансу за цей газовий місяць. Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Главою 4 розділу ХІV Кодексу ГТС встановлено, що розрахунок вартості послуг балансування, що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу (п. 1). Оператор газотранспортної системи визначає базову ціну газу щомісяця у строк до 10-го числа поточного місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті (п. 2).

Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів (пункти 3, 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС у редакції, чинній до 28.04.2017).

Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3 - 5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів (пункти 3, 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС у редакції, чинній з 28.04.2017).

За змістом пункту 10 глави 3 розділу XIІ Кодексу ГТС в редакції чинній станом на спірний період (липень-грудень 2016 року), алокація фактичних обсягів споживача можлива тільки на постачальника, зазначеного у відповідній підтвердженій номінації/реномінації, крім випадків, передбачених нижче. У разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи.

У відповідності до Кодексу ГТС під несанкціонованим відбором природного газу розуміється відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

У точках виходу, в яких природний газ з газотранспортної системи направляється до суміжної газотранспортної системи, газосховища або до прямого споживача, алокація обсягів природного газу здійснюється відповідним оператором суміжної газотранспортної системи, оператором газосховища або прямим споживачем, яка має бути направлена ними до оператора газотранспортної системи в строки, описані в пункті 6 цієї глави. Алокація обсягів природного газу для віртуальної точки виходу до газорозподільної системи здійснюється відповідним оператором газорозподільної системи з урахуванням глави 3 цього розділу. У разі якщо природний газ відбирається на підставі підтвердженої номінації у цій точці виходу лише одним замовником послуг транспортування, загальний обсяг природного газу, який визначено на підставі результатів вимірювань, повинен бути призначений такому замовнику послуг транспортування (пункт 1 глави 2 розділу XII Кодексу ГТС у редакції, чинній до 28.04.2017).

Отже, за змістом Кодексу газотранспортної системи в редакціях, затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015 та №304 від 10.03.2016, у період з липня по грудень 2016 року оператор газотранспортної системи (позивач - Акціонерне товариство «Укртрансгаз») не мав повноважень здійснювати алокацію обсягів природного газу. Процедуру алокації у вказаний період мав повноваження здійснювати лише оператор газорозподільної системи.

У період з липня 2016 року по грудень 2016 року у Акціонерного товариства «Укртрансгаз» були відсутні підстави для надання послуг балансування та складання відповідного акту про надання таких послуг на обсяги газу, які вносяться в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи.

З аналізу наведених положень Кодексу газотранспортної системи вбачається, що Акціонерне товариство «Укртрансгаз» не мало повноважень на складання відповідного акту про надання таких послуг на обсяги газу.

Отже, у травні та червні 2017 року позивач склав акти надання послуг балансування обсягів природного газу за період з липня 2016 року по грудень 2016 року, у який як встановлено судом вище, відповідні повноваження для надання послуг балансування та складання відповідного акту у позивача були відсутні.

Зокрема, суд зазначає, що згідно з частинами 2, 3 статті 5 ЦК України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Так, пунктом 1 глави 2 розділу ХІІ Кодексу ГТС в редакції, чинній до 28.04.2017, було встановлено, що у точках виходу, в яких природний газ з газотранспортної системи направляється до суміжної газотранспортної системи, газосховища або до прямого споживача, алокація обсягів природного газу здійснюється відповідним оператором суміжної газотранспортної системи, оператором газосховища або прямим споживачем, яка має бути направлена ними до оператора газотранспортної системи в строки, описані в пункті 6 цієї глави. Алокація обсягів природного газу для віртуальної точки виходу до газорозподільної системи здійснюється відповідним оператором газорозподільної системи з урахуванням глави 3 цього розділу.

Пунктом 1 глави 2 розділу ХІІ Кодексу ГТС в редакції, чинній з 28.04.2017, визначено, що алокація обсягів природного газу по точці входу до газотранспортної системи здійснюється оператором газотранспортної системи з урахуванням підтверджених номінацій по цій точці.

Отже, з 28.04.2017 обов`язок здійснення алокації по точках виходу з газотранспортної системи покладено на АТ "Укртрансгаз".

Водночас за приписами Кодексу ГТС в редакції, чинній з 28.04.2017, у вказаному нормативно-правовому акту відсутня вказівка про надання йому зворотної дії в часі, що узгоджується з положеннями частини 2 статті 5 ЦК України.

При цьому здійснення алокації позивачем за попередні газові місяці в період, коли він не мав правових підстав для її здійснення в силу закону, є діями, що безпідставно збільшують відповідальність Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

З огляду на це суд дійшов висновку про недопустимість надання зворотної сили положенням Кодексу ГТС, які набрали чинності з 28.04.2017 та обумовлену цим відсутність правових підстав для здійснення коригування розміру небалансу замовника щодо актів, які були складені до 28.04.2017, та щодо яких вже було здійснено балансування оператором ГТС.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №917/744/18.

Також, проаналізувавши норми Кодексу ГТС, враховуючи, що в обґрунтування заявленого позову позивач посилається на акти надання послуг балансування від 26.05.2017 та від 26.06.2017, суд дійшов висновку, що даним нормативно - правовим актом чітко встановлені строки, в межах яких оператор газотранспортної системи має визначити небаланс замовника послуги, як добовий так і місячний, та вчинити відповідні дії по його усуненню.

Відповідні строки визначення небалансу замовника послуги встановлені і у Договорі № транспортування природного газу від 12.02.2016.

При цьому, оператор газотранспортної системи не наділений правом коригувати, тобто перераховувати, місячні небаланси попередніх газових місяців, по яким ним вже було надано послуги з балансування обсягів природного газу.

Надання оператором ГТС замовникам послуг транспортування коригуючих актів, анулювання попередніх та формування нових актів фактично з пропущенням строку, встановленого для визнання небалансу замовника, суперечить положенням розділу ХІV Кодексу ГТС.

З врахуванням положень пунктів 1 - 2 глави 3 розділу ХІV та пункту 5 глави 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи, а також п. п. 9.1, 9.2, 9.4 договору №160200329 від 12.02.2016, фактичний обрахунок позивачем вартості балансування мав відбуватися у наступному місяці після місяця, у якому здійснювалось балансування, отже, позивач безпідставно у травні та червні 2017 року провів перерахунок місячних небалансів відповідача за липень - грудень 2016 року.

Отже, складання позивачем та направлення відповідачу актів надання послуг балансування від 25.05.2017 та від 26.06.2017 за період з липня 2016 року по грудень 2016 року фактично свідчить про проведення додаткових перерахунків вартості послуг, коригувань, що не може вважатись правомірним, оскільки відповідні дії позивача не передбачені ані умовами договору, ані Кодексом газотранспортної системи, в редакції чинній станом на 2016 рік, що свідчать про порушення позивачем порядку надання послуг балансування та строків передбачених умовами договору та нормами Кодексу ГТС.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №923/351/18 та постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №917/744/18.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно здійснено перерахунок місячних небалансів відповідача за період з липня 2016 року по грудень 2016 року згідно із редакцією Кодексу ГТС, чинною з 28.04.2017, тобто після виникнення спірних правовідносин.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку.

Згідно з п. 9 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС номінації можуть бути змінені відповідно до процедури реномінації.

Згідно з п. 17 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС номінація/реномінація, що пройшли процес перевірки, отримують статус підтвердженої номінації.

Згідно з п. 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГТС замовники послуг транспортування подають номінацію оператору газотранспортної системи не пізніше ніж до 13:00 UTC (15:00 за київським часом) години газової доби для зимового періоду та 12:00 UTC (15:00 за київським часом) години газової доби для літнього періоду, що йде перед газовою добою, яка належить до номінації. Якщо замовник послуг транспортування надає більше ніж одну номінацію по одній і тій самій точці входу/виходу в строк до 13:00 UTC (15:00 за київським часом) години газової доби для зимового періоду та 12:00 UTC (15:00 за київським часом) години газової доби для літнього періоду, що йде перед газовою добою, яка належить до номінації, оператор газотранспортної системи розгляне номінацію, яка була одержана останньою. Оператор газотранспортної системи повинен повідомити замовника послуг транспортування про підтвердження або відхилення номінації до 15:00 UTC (17:00 за київським часом) години газової доби для зимового періоду та 14:00 UTC (17:00 за київським часом) години газової доби для літнього періоду, що йде перед газовою добою, яка належить до номінації.

Згідно з п. 2 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГТС замовник послуг транспортування має право подати по точці (точках) входу та точці (точках) виходу місячну номінацію на період не більше одного місяця в розрізі кожної доби. Місячна номінація на наступний газовий місяць приймається оператором газотранспортної системи в період з 15 по 20 число місяця (включно), що йде перед газовим місяцем транспортування. Якщо замовник послуг транспортування надає більше ніж одну місячну номінацію по одній і тій самій точці входу/виходу в строк до 20 числа місяця, що йде перед газовим місяцем транспортування, оператор газотранспортної системи розгляне місячну номінацію, яка була одержана останньою. Оператор газотранспортної системи повинен повідомити замовника послуг транспортування про підтвердження або відхилення місячної номінації у строк до 25 числа (включно) місяця, що йде перед газовим місяцем транспортування.

Таким чином, будь-які номінації, які подаються замовником, повинні бути підтверджені оператором.

Однак, матеріали справи не містять доказів погодження позивачем номінацій, поданих відповідачем.

При цьому, як зазначив позивач у позовній заяві на виконання положень Кодексу ГТС оператори відповідних газорозподільних систем надали позивачу інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем відповідача в точках виходу до газорозподільних систем. На підставі такого позивач здійснив алокацію обсягів природного газу відповідача, відібраних споживачами відповідача з точки виходу з газотранспортної системи в точках виходу до газорозподільних систем, за результатами чого у відповідача були виявлені обсяги негативних місячних небалансів за спірні періоди.

Однак, як встановлено судом, позивач не наділений був повноваження проводити алокацію обсягів природного газу у спірному періоді (з липня по грудень 2016 року).

Суд зазначає, що позовні вимог Акціонерного товариства «Укртрансгаз» ґрунтуються на тому, що у відповідача виникли негативні місячні небаланси у період з липня по грудень 2016 року.

З огляду на те, що небалансом є різниця між обсягами газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування на точці виходу, що визначається процедурою алокації, беручи до уваги, що позивачем не надано суду доказів погодження поданих відповідачем номінацій (відповідно до норм Кодексу ГТС), які підтверджують обсяги поданого позивачем газу, та не доведено суду належними та допустимими доказами наявності у позивача повноважень на проведення процедури алокації у спірному періоді, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених позивачем у позовній заяві, а саме щодо виникнення у відповідача негативного небалансу у спірному періоді та надання позивачем послуг балансування у період з липня по грудень 2016 року на суму ,98 грн.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення з Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» заборгованості з оплати послуг балансування у розмірі ,98 грн. (основного боргу).

Так як суд дійшов висновку відмовити у позові Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині стягнення з Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» суми основного боргу, позовні вимоги про стягнення з відповідача 56970435,32 грн. 3% річних та 181346041,73 грн. інфляційних втрат задоволенню не підлягають як похідні позовні вимоги.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою у позові.

Керуючись ст. 74, 76-80, ч. 1 ст. 129, ст. 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний код: 30019801) до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. б. Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код: 20077720) про стягнення 1 377 681 638,03 грн.

2. Витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 15.10.2019

Суддя Д.О. Баранов