ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

07 жовтня 2019 року Справа № 21-32-2/44-10-2632

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ткаченка О.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали суду від 02.08.2019 у справі № 21-32-2/44-10-2632

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Господарського суду Миколаївської області розглядається справа № 21-32-2/44-10-2632 про банкрутство Кредитної спілки «Україна» на стадії ліквідаційної процедури.

18.09.2019 до Господарського суду Миколаївської області надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали суду від 02.08.2019 у справі № 21-32-2/44-10-2632, в якій заявник просить викликати в судове засідання приватного виконавця, якому ліквідатор Вудуд Г.І. доручив відпрацювати виконавче провадження по вироку (по посадовим особам КС «Україна) від 22.07.2014 та надати роз`яснення суду:

1) На якій підставі в 2019 році продовжується процедура ліквідації КС «Україна», якщо предмет спору скасовано в 2016 році?

2) З яких підстав прийнято рішення про ліквідацію КС «Україна» до того, як не відпрацьовані виконавче провадження по Вироку від 22.07.2014 року та виконавчі провадження по боржникам КС «Україна» (150 рішень суду), які використали депозитні внески вкладників КС «Україна», що належать ошуканим вкладникам на праві приватної власності та не повернули їх?

3) Чи вважається постанова від 18.09.2013 року про визнання боржника банкрутом та відкриття процедури ліквідації КС «України, яка підписана суддею Зеленовим Г.М. - законною?

4) Щодо клопотання ліквідатора КС «Україна» Вудуда Г.І. про затвердження ліквідаційної комісії, оскільки ще 02.09.2016 року скасовано предмет спору ухвалою підготовчого засідання від 07.09.2010 року.

5) Щодо доцільності розгляду позову ліквідатора КС «Україна» Вудуда Г.І. про нікчемність договорів, укладених з ОСОБА_2 , оскільки він проживає в Харкові та ніколи не був і не міг бути членом КС «Україна».

6) Чому до сих пір не на балансі КС «Україна» головні офіси КС «Україна» (№504, №550)?

З тексту заяви вбачається, що заявник ставить суду ряд питань, які фактично стосуються надання роз`яснень стосовно законності дій судді та ліквідатора у справі про банкрутство Кредитної спілки «Україна». Надання відповідей та роз`яснень на вказані питання не входить до компетенції господарського суду при розгляді справ про банкрутство та не передбачено нормами Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Крім того, ОСОБА_1 в заяві про роз`яснення ухвали суду просить:

1) Визнати бездіяльність ліквідатора Вудуда Г.І., щодо не забезпечення кредиторських вимог, оскільки ліквідатором Вудудом Г.І. не подано клопотання до суду щодо винесення окремої ухвалу про заборону третім особам утримувати приміщення офісу №550 та №504 та продовжувати реконструкцію головних офісів КС «Україна» №550 та №504 (об`єкта пам`ятника культурної спадщини України) за адресою: м. Одеса, пров . Маяковського 7, приміщення літери «А» (за технічним паспортом об`єкту нерухомості головного офісу КС «Україна» №550).

2) Зобов`язати поновити право власності кредитної спілки «Україна» на головний офіс КС «Україна» №550 (код 25298863), яка складається з приміщень літери «А», загальною площею 411 кв. м., основною площею 159,8 кв.м., відображених у технічному паспорті від 14.09.2006 року.

3) Зобов`язати ліквідатора Вудуда Г.І. оформити дублікати свідоцтва на право власності та прийняти цей об`єкт на баланс КС «Україна», оскільки за Держреєстром речових прав на 2016, 2018, 2019 роки цей об`єкт є власністю КС «Україна».

4) Окремою ухвалою заборонити проведення аукціону з продажу вищевказаних об`єктів, на які накладено арешти слідчими та виконавчою службою.

Вказані вимоги за своїм змістом є частково скаргою на дії або бездіяльність ліквідатора банкрута та не стосуються заяви про роз`яснення ухвали суду від 02.08.2019, та частково містить вимогу майнового характеру стосовно права власності на нерухоме майно, що належало банкруту, які мають розглядатись господарським судом в порядку та у спосіб, передбаченому ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ст.ст. 20, 162, 164, 172 ГПК України.

Частиною 3 статті 245 ГПК України встановлено, що суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Оскільки питання про роз`яснення судового рішення не стосується суті спору, а полягає в роз`яснені судового рішення не змінюючи його зміст, господарський суд вважає за можливе розглянути це питання без виклику сторін.

Відповідно до частини першої статті 245 Господарського процесуального кодексу України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Виходячи із змісту наведеної норми, роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Частиною другою статті 245 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають ті рішення, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини четвертої статті 245 Господарського процесуального кодексу України про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Такі висновки про застосування норм процесуального права викладено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 09.07.2018 у справі № 911/2050/16.

Оскільки заява ОСОБА_1 подана про роз`яснення описової частини ухвали суду від 02.08.2019 у справі № 21-32-2/44-10-2632, якою призначено справу до розгляду в судовому засіданні та враховуючи що резолютивна частина ухвали не містить наказу про проведення розподілу судових витрат, тобто ухвала не підлягає виконанню в порядку Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку про відмову у її роз`ясненні.

Стосовно викладеної заявником вимоги про заборону проведення аукціону з продажу об`єктів банкрута (офісів № 550 та № 504), суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч.7 ст.140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Крім того, суд звертає увагу, що до вказаної заяви додано копії документів, але сама заява не містить переліку вказаних копій документів, чим порушено п. 6 ч. 1 ст. 170 ГПК України, що є підставою для застосування вимог ч. 4 ст. 170 ГПК України, а саме повернення заяви заявнику без розгляду.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 245 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у роз`ясненні ухвали Господарського суду Миколаївської області від 02.08.2019 у справі № 21-32-2/44-10-2632.

У відповідності до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно п.2 ст.254 ГПК України, ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Суддя О.В. Ткаченко