ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1232/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:
від позивача: Копач Р.В., дов. № 350/153/490/пс від 05.08.2019, представник;

від відповідача: не з"явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 29.07.2019 року про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену суддею Федоровою О.В., повний текст якої складений 29.07.2019, та на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.08.2019 року про розподіл судових витрат у справі, постановлену суддею Федоровою О.В., повний текст якої складений 02.08.2019 у справі №908/1232/19
за позовом Військової частини НОМЕР_1 , м. Вінниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", м.Запоріжжя

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулася Військова частина НОМЕР_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" про стягнення 40121,20 грн. з, яких: 13524,00 грн. штрафу та 26597,20 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору закупівлі №66/18 від 04.05.2018 щодо своєчасної поставки товару, що стало підставною для нарахування позивачем штрафних санкцій згідно умов договору та норм чинного законодавства, у розмірі 40121,20 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2019 у справі №908/1232/19 позов Військової частини НОМЕР_1 , м. Вінниця до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" м. Запоріжжя про стягнення 40 121,20 грн штрафних санкцій за прострочення постачання товару за договором про закупівлю товарів за державні кошти від 04.05.2018 №66/18 залишено без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.226 ГПК України; судові витрати покладені на позивача.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Військова частина НОМЕР_1 , в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду від 29.07.2019 скасувати та направити справу для подальшого розгляду до місцевого господарського суду.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що суд дійшов безпідставного висновку, що спір не може бути вирішено на підставі наявних матеріалів, оскільки всі додані до позовної заяви документи, які підтверджують позовні вимоги, надані в копіях, а підтвердження повноважень командира військової частини НОМЕР_2 , щодо засвідчення копій документів, позивачем не надано. До того ж, посилання на п.4 ч.1 ст.226 ГПК України, яка регламентує, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору, також є невірним, оскільки в даній справі міститься лише одна ухвала суду від 28.05.2019 про відкриття провадження у справі №908/1232/19, якою суд зобов`язав Позивача у строк до 10.06.2019 надати письмові пояснення щодо розрахунку заявлених до стягнення штрафних санкцій, зокрема щодо кількості днів прострочення, а також встановив строк для надання відповіді на відзив на позов (разом з доказами направлення відповіді на відзив відповідачу) протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. В свою чергу, у вказаній ухвалі немає жодної вимоги суду щодо витребування у позивача доказів на підтвердження належного засвідчення копій доданих до позовної заяви документів уповноваженим представником військової частини НОМЕР_1 , а також щодо підтвердження повноважень командира військової частини НОМЕР_2 .

В той же час, позивач стверджує, що військова частина НОМЕР_2 є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_1 та командир військової частини НОМЕР_2 має повноваження щодо виготовлення та завіряння копій документів.

Таким чином, оскільки від позивача не витребовувались жодні документи, останній був позбавлений можливості їх надати, що виключає порушення позивачем п.4 ч.1 ст.226 ГПК України. Скаржник зауважує, що суд мав можливість на власний розсуд витребувати оригінали документів, доданих до позову до початку розгляду справи, якщо саме в цьому вбачав перешкоди у вирішенні господарського спору в майбутньому.

Скаржник звертає увагу суду, що у відзиві Відповідача на позов, запереченнях Відповідача на відповідь на відзив, заяві останнього про визнання доказів неналежними, а також клопотанні про долучення доказів предметом заперечень проти позову військової частини НОМЕР_1 є невизнання повноважень командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 та командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 , а також невизнання отримання від військової частини НОМЕР_1 Повідомлення про готовність до виконання умов Договору №66/18 за №350/129/138/624/ПС.

При цьому предметом господарського спору, що виник між військовою частиною НОМЕР_1 та ТОВ "Промелектроніка" є порушення строків постачання останнім товару відповідно до умов Договору №66/18; даний Договір підписаний командиром військової частини НОМЕР_1 та представником ТОВ "Промелектроніка" (сам договір був підготовлений та погоджений командиром військової частини НОМЕР_2 ); представник ТОВ "Промелектроніка" не заперечує щодо існування даного Договору, щодо існування правовідносин між сторонами, а також зазначив, що виконав усі умови, передбачені Договором. Таким чином, в діях відповідача вбачається бажання ввести суд в оману, фактом визнання наявності між сторонами правовідносин за договором та невизнанням повноважень у командира Військової частини НОМЕР_1 .

З приводу завіряння документів доданих до позовної заяви та підтвердження повноважень особи (командира військової частини НОМЕР_2 ), яка засвідчила копії документів, доданих до позовної заяви скаржник вказує, що Військові частини НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , НОМЕР_4 є структурними підрозділами (управліннями, відділами) військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України), довідка про що він подавав у матеріали справи. Інформація до довідки, що міститься у матеріалах справи щодо наявності повноважень командира військової частини НОМЕР_2 взята з Положення про Командування Повітряних Сил Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ). Положення про Радіотехнічні війська Повітряних Сил (військова частина НОМЕР_2 ), містять інформацію з обмеженим доступом (відповідно до Закону України "Про державну таємницю" та інших керівних документів). Відповідно до наданих повноважень вказані вище військові частини (керівники структурних підрозділів Командування Повітряних Сил України Збройних Сил України) мають право здійснювати листування, готувати документи, виготовляти та завіряти копії документів, вчиняти інші дії необхідні для виконання завдань, покладених на військову частину НОМЕР_1 . Командиром військової частини НОМЕР_2 (структурного підрозділу військової частини НОМЕР_1 ) є генерал-майор ОСОБА_2 . При цьому в позовній заяві зазначалось, що командир військової частини НОМЕР_1 (Командувач Повітряними Силами ЗС України) несе повну відповідальність за стан та діяльність частини (командування), в тому числі - контроль за виконанням договорів, які були укладені військовою частиною НОМЕР_1 , підтвердження даної інформації міститься на офіційному сайті Міністерства Оборони України.

Також позивач вважає необхідним спростувати доводи відповідача стосовно неотримання Повідомлення за договором, зокрема, за вихідним № 350/124/394/пс від 08.05.2018 року на адресу Відповідача було відправлено примірники оригіналів договорів та повідомлення про готовність до виконання умов договору (копія супровідного листа міститься в матеріалах справи). Отримання оригіналів Договорів Відповідачем не заперечується, а тому заперечення Відповідача щодо отримання письмового повідомлення підлягають відхиленню, оскільки Договори і письмове повідомлення направлялися на адресу Відповідача одним пакунком з переліком вмісту та кількістю сторінок. Місце поставки товару за Договором було визначено у письмовому Повідомленні, а тому Відповідач знав про місце поставки товару та строки поставки (місце поставки дізнався із письмового Повідомлення), а не на свій розсуд поставив товар за адресою, яка зазначена в Повідомлені. Позивач зазначає, що дана адреса не повідомлялася Відповідачу ніяким способом крім, як в Повідомлені, а тому сама поставка товару в смт. Новоівницьке, Житомирська область, військова частина НОМЕР_5 , є визнанням Відповідачем того, що повідомлення ним було отримане.

Крім того, слід зазначити, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.08.2019 задоволено заяву ТОВ "Промелектроніка" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" 5500,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Також не погодившись з цією ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Військова частина НОМЕР_1 , в якій, посилаючись на передчасність розгляду заяви відповідача про розподіл судових витрат, з огляду на оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції від 29.07.2019, якою позовну заяву залишено без розгляду, тобто, на думку заявника, розгляд питання про судові витрати в період, коли ухвала суду не набрала законної сили, є передчасним та таким, що не відповідає нормам процесуального права, просить прийняти вказану апеляційну скаргу до розгляду, приєднати її для сумісного розгляду з апеляційною скаргою на ухвалу суду від 29.07.2019, скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 02.08.2019 та здійснити розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог за результатами апеляційного перегляду.

Вказана апеляційна скарга зареєстрована в суді апеляційної інстанції 11.09.2019.

Одночасно скаржником у змісті апеляційної скарги (пункт 1 прохальної частини скарги) заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, яке обґрунтовано отриманням оскаржуваного процесуального документу поза межами строку на апеляційне оскарження (14.08.2019).

Відповідач по справі ТОВ "Промелектроніка" у відзиві на апеляційну скаргу щодо оскарження ухвали від 29.07.2019 про залишення позову без розгляду зазначає про відповідність вказаної ухвали нормам чинного законодавства, оскільки додані до позовної заяви документи засвідчені особою, яка не має відношення до спірних відносин командиром Військової частини НОМЕР_2 , в той час, як договір підписано із Військовою частиною НОМЕР_1 ; в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи Військової частини НОМЕР_1 , а також довіреність на ім."я командира Військової частини НОМЕР_2 , яким були завірені копії документів.

Відповідач не визнає довідку позивача про те, що військова частина НОМЕР_2 є структурним підрозділом позивача та має право здійснювати листування, виготовлення документів, завіряти копії документів, вчиняти інші дії для виконання завдань, покладених на військову частину, оскільки представництво юридичної особи у господарських відносинах та представництво юридичної особи в суді є річними поняттями; представництво у суді чітко визначено Господарським процесуальним кодексом України. При цьому, згідно довідки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Фізичних осіб підприємців та громадських формувань позивач не має структурних підрозділів.

Крім того, стосовно суті заявлених позовних вимог відповідач зауважує, що жодного повідомлення про готовність до виконання договору від позивача не отримував; вказане повідомлення отримано відповідачем одночасно із позовною заявою, таким чином відповідач вважає, що позивач не здійснив свого обов"язку. Передбаченого п.1.4 договору. Також зауважу, що повідомлення про готовність до виконання договору, яке міститься у справі не відповідає умов договору стосовно форми та змісту, зокрема, повідомлення, що містяться у справі містить реквізити, які свідчать про його виготовлення військовою частиною НОМЕР_1 , але відповідно до розділу 11 договору обов"язки представника замовника виконують дві військові частини НОМЕР_3 (готує повідомлення постачальнику про готовність замовника до виконання умов договору), а військова частина НОМЕР_4 виконує функції фінансового органу.

Також у вказаному відзиві відповідач просить покласти на відповідача витрати з надання правової допомоги (орієнтовний розмір 8000 грн), які виникнуть після початку розгляду апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу щодо оскарження ухвали суду від 02.08.2019 про розподіл судових витрат, відповідач також вважає її обґрунтованою, постановленою на підставі норм діючого законодавства, з огляду на приписи ст.ст.129, 232 ГПК України, відповідно до яких одним із видів судового рішення є ухвала, а судові витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за результатами розгляду справи. При цьому обов"язок не співмірності витрат має доводити сторона, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги; однак, позивач не заявляв будь-яких заперечень з належними та допустимими доказами відсутності правових підстав для задоволення вимог відповідача щодо стягнення витрат на правничу допомогу; в апеляційній скарзі позивач також не наводить жодних доводів з приводу завищеного розміру витрат на правничу допомогу.

У відповіді на відзив позивач не погодився з доводами відповідача з приводу законності постановленої судом 02.08.2019 ухвали про розподіл судових витрат та зауважив, що згідно приписів ст.129 ГПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат у разі, якщо справа вирішується по суті; у випадку скасування рішення господарського суду і ухвалення нового рішення розподіл судового збору здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами розгляду справи по суті, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. В даному випадку ухвала від 29.07.2019 законної сили не набула через її оскарження позивачем, тому питання розподілу судових витрат має бути вирішено після прийняття рішення по суті заявлених вимог.

Правом участі в судовому засіданні, передбаченим ст.42 ГПК України, відповідач не скористався; про час та місце судового засідання повідомлявся судом апеляційної інстанції належним чином за адресою, що розміщена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.181, 216).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами частини 2 ст.120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Оскільки суд апеляційної інстанції не визнавав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 273 ГПК України, а також відсутність передбачених ч. 11 ст. 270 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваних ухвал, судова колегія дійшла висновку про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2019 (головуючий суддя Іванов О.Г.) апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу від 29.07.2019 залишено без руху з підстав подання апеляційної скарги поза межами строків на апеляційне оскарження ухвали суду, без клопотання про відновлення такого строку, з наданням позивачу строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 16.09.2019 (колегія суддів: Іванов О.Г. головуючий, доповідач, Антонік С.Г., Дармін М.О.) скаржнику відновлено строк на апеляційне оскарження ухвали суду від 02.08.2019; відкрито апеляційне провадження за скаргою позивача на ухвалу суду від 02.08.2019; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 09.10.2019 на 11:30 годину; сторонам наданий строк для подання відзиву, заяв, клопотань.

27.09.2019 від скаржника до суду надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду від 29.07.2019, яке обґрунтовано постановленням оскаржуваної ухвали без участі представників сторін; отриманням повного тексту ухвали засобами поштового зв"язку 06.08.2019, поданням скарги 16.09.2019, у строк, визначений ч.2 ст.256 ГПК України, що є поважною підставою для відновлення такого строку.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу господарського суду від 29.07.2019; приєднано вказану апеляційну скаргу до апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу господарського суду від 02.08.2019 для розгляду в одному апеляційному провадженні; судове засідання з розгляду скарги призначено на 09.10.2019; сторонам наданий строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань.

В судовому засіданні 09.10.2019 Центральним апеляційним господарським судом було оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

20.05.2019 (за поштовим штемпелем на конверті) Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" про стягнення штрафних санкцій у загальному розмірі 40 121,20 грн (а.с.4-8).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/1232/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання; зобов`язано позивача у строк до 10.06.2019 надати письмові пояснення щодо розрахунку заявлених до стягнення штрафних санкції, зокрема, щодо кількості днів прострочення; встановлено відповідачу строк для надання суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву з доказами направлення відзиву позивачу у порядку, передбаченому ст. ст.165, 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; усіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; для надання заперечень на відповідь на відзив з доказами направлення заперечень позивачу - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; запропоновано також надати заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (за наявності).

Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України). При цьому, якщо докази не можуть бути подані разом з відзивом з об`єктивних причин, відповідач повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. ч. 3, 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Звернуто увагу сторін, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Попереджено учасників судового процесу, що при ухиленні від виконання вимог суду до них можуть бути застосовані заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, передбаченого ст. 135 Господарського процесуального кодексу України.

Нагадано, що сторони відповідно до ст. 192 Господарського процесуального кодексу України, можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення, необхідно подати у строк до 26.06.2019.

Звернуто увагу учасників процесу на те, що документи подаються через канцелярію суду за умови їх оформлення належним чином (кожна сторінка має бути належним чином засвідчена та подане клопотання про приєднання зазначених документів до матеріалів справи) (а.с.1-2).

05.06.2019 до господарського суду Запорізької області надійшов відзив на позов, в якому, крім заперечень по суті позовних вимог, відповідач зауважив на засвідчення копій документів, доданих до позовної заяви, неналежною особою; також у відзиві наданий орієнтовний розрахунок судових витрат (а.с.43-47).

Одночасно, відповідачем 05.06.2019 подано до суду заяву про визнання неналежними доказів, в якій просив суд визнати неналежними та недопустимими додатки до позову (а.с.68-70).

10.06.2019 до господарського суду надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до 1 гривні (а.с.76-80).

11.06.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшло пояснення позивача щодо розрахунку заявлених до стягнення штрафних санкцій, який був витребуваний ухвалою суду від 28.05.2019 (а.с.85-86).

18.06.2019 до суду надійшли заперечення відповідача на пояснення щодо розрахунку (а.с.91-92).

19.06.2019 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій останній виклав свої мотиви обізнаності відповідача з наявністю повідомлення про готовність до виконання умов договору; до відповіді на відзив позивачем додана довідка про структуру Військової частини НОМЕР_1 (Командування повітряних сил Збройних сил України) (а.с.98-101, 103).

24.06.2019 господарським судом отримані заперечення відповідача на відповідь на відзив (а.с.108-111).

08.07.2019 відповідачем подане суду клопотання про долучення доказів, в якому останній просив залучити до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань стосовно позивача (а.с.125-127); а також надані пояснення стосовно допущення технічної описки в описі стосовно зазначення місяця відправки щодо листа № 221 від 25.06.2018, на який відповідач посилається у відзиві на позов (а.с.138).

Ухвалою від 29.07.2019, на підставі п.4 ч.1 ст.226 ГПК України, позов Військової частини НОМЕР_1 залишено без розгляду (а.с.144-145). Вказаний процесуальний документ і предметом апеляційного оскарження.

01.08.2019 до господарського суду надійшла заява відповідача про розподіл судових витрат, відповідно до якої останній просив стягнути з позивача 5500 грн. витрат на правничу допомогу, що підтвердив доказами, зокрема: рахунками-фактурами, розрахунками гонорару, актами приймання-передачі, платіжними дорученнями (а.с.145-148). Слід зауважити, що договір про надання правової допомоги, ордер та свідоцтво адвоката відповідачем подавались в якості додатків до відзиву на позов.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.08.2019 задоволено заяву ТОВ "Промелектроніка" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн.; стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" 5500,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу (а.с.158-159). Вказаний процесуальний документ також є предметом апеляційного оскарження.

Залишаючи без розгляду позовну заяву позивача, з посиланням на п.4 ч.1 ст.226 ГПК України, господарський суд виходив з того, що позивач не надав належних доказів на підтвердження повноважень командира військової частини НОМЕР_2 Вишневського С.Д. щодо засвічення копій документів, які надані позивачем як додатки до позову, зокрема довіреності, а довідку позивача від 10.06.2019 №350/153/360/пс про те, що військова частина НОМЕР_2 є структурним підрозділом (управлінням, відділом) військової частини НОМЕР_1 та має право здійснювати листування, готувати документи, виготовляти та завіряти копії документів, вчиняти інші необхідні дії для виконання завдань, покладених на військову частину НОМЕР_1 , визнав неналежним та недопустимим доказом на підтвердження цих повноважень, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відсутні відомості про наявність у Військової частини НОМЕР_1 структурних підрозділів. З огляду на неподання позивачем суду оригіналів документів, доданих до позову, для огляду, суд не зміг прийняти, як належні докази, всі додатки, які додані до позову, на підставі ч. 6 ст. 91 ГПК України, що, в свою чергу, унеможливило встановлення обставин справи, які стали підставою для звернення з позовом (факт укладення та виконання сторонами договору).

Задовольняючи заяву відповідача про розподіл судових витрат, господарський суд виходив з того, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача; при цьому, вказаний розподіл судових витрат не був здійснений одночасно зі постановленням ухвали про залишення позову без розгляду, оскільки на момент постановлення ухвали про залишення позову без розгляду відповідачем не були надані докази понесення таких витрат; вказані докази подані лише 01.08.2019, належним чином підтверджують понесені відповідачем витрати, отже, підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 8 зазначеного Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом (частина 2 статті 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно з частинами 1, 2 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України Господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

За приписами ч.3 ст.12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Частиною 5 ст.12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.7 ст.12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Частинами 1, 3 ст.247 ГПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.1 ст.250 ГПК України).

Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням (ч.4 ст.250 ГПК України).

Отже, з урахуванням того, що сума позовних вимог становить розмір 40 121,20 грн., що не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 1 січня 2019 року вказаний розмір становить 1921 грн., таким чином, граничною для віднесення справи до малозначної є сума 192 100 грн); учасниками справи є тільки позивач і відповідач; штрафні санкції розраховані за двома актами приймання-передачі товару, тому обсяг доказів для дослідження є незначним, господарським судом обґрунтовано вирішено розглядати вказану справу у спрощеному позовному провадженні.

При цьому відповідачу було запропоновано в ухвалі про відкриття провадження у справі надати заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, втім, останнім таких заперечень подано не було.

За змістом частин 1, 2 ст.252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст.252 ГПК України).

Згідно з ч.8 ст.252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до частин 1-3 ст.80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (частини1-2 ст.73 ГПК України).

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частини 1, 2, 4, 5, 6 ГПК України).

Частиною 1 ст.74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтями 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Слід зазначити, що залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, або його представник не з`явився на виклик у засідання господарського суду чи не повідомив про причини неявки і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору. Тобто, коли йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов`язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд господарським судом і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів цієї справи та наведених правових норм, всі вимоги суду, викладені в ухвалі від 28.05.2019, стосовно подання документів позивачем було виконано надані пояснення стосовно розрахунку позовних вимог, надана у відповідні строки відповідь на відзив. Будь-яких інших вимог щодо подання додаткових документів або пояснень стосовно засвідчення копій документів суд до позивача не заявляв. Відповідної ухвали про витребування від позивача будь-яких інших доказів, пояснень тощо, матеріали справи не містять.

Таким чином, вирішуючи питання про залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, при виконанні позивачем всіх вимог суду та наявності в матеріалах справи доказів для вирішення спору по суті, господарський суд зобов`язаний був, з урахуванням положень ст.ст.86, 77-80, 91 ГПК України надати належну оцінку наявним у справі доказам та розглянути спір по суті заявлених вимог, в зв"язку з чим висновки про залишення позову без розгляду, саме із посиланням на неподання позивачем витребуваних судом доказів, є безпідставним та таким, що не відповідає матеріалам справи.

При цьому, з урахуванням положень ч.5 ст.252 ГПК України суд не був позбавлений права з власної ініціативи призначити судове засідання у цій справі, з метою отримання усних пояснень щодо викладених у заявах по суті справи доводів.

За приписами ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду від 29.07.2019 є такою, що не відповідає нормам процесуального законодавства, а висновки суду не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим апеляційна скарга позивача на ухвалу від 29.07.2019 про залишення позову без розгляду на підставі ст. 277 ГПК України підлягає задоволенню, ухвала господарського суду на підставі п.п.3, 4 ст.280 ГПК України скасуванню та відповідно до вимог ч.3 ст.271 ГПК України справа має бути направлена на подальший розгляд до господарського суду.

Щодо оскаржуваної ухвали від 02.08.2019 про розподіл судових витрат, колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Як вже зазначалось вище, відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначалась орієнтовна сума судових витрат, втім, на момент винесення оскаржуваної ухвали від 29.07.2019 про залишення позову без розгляду, відповідачем докази понесених витрат подані не були, в зв"язку з чим не були і розподілені вказані витрати. Відповідні докази останнім надані із заявою про розподіл витрат від 01.08.2019, тобто у строк, встановлений ч.8 ст.129 ГПК України.

В свою чергу, судом не дотримано вимог ч.6 ст.130 ГПК України та вказана заява розглянута не у п"ятнадцятиденний строк, визначений законом та встановлений з урахуванням можливості апеляційного оскарження ухвали про закриття провадження у справі/залишення позовної заяви без розгляду, а раніше 02.08.2019, тобто через 2 дні після постановлення ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, без врахування можливості апеляційного оскарження такої ухвали.

Таким чином, з огляду на те, що ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду скасовано судом апеляційної інстанції, а ухвала від 02.08.2019 про розподіл судових витрат є похідною від неї, крім того, вказана ухвала винесена передчасно, отже, вказаний процесуальний документ також підлягає скасуванню, а апеляційна скарга позивача задоволенню.

З урахуванням скасування ухвали суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, із направленням справи на подальший розгляд до місцевого господарського суду, розподіл сум судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та відповідних апеляційних скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатом розгляду відповідної справи згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, за результатами розгляду позовної заяви, має здійснити розподіл сум судових витрат, в тому числі судового збору, сплаченого відповідачем, за розгляд Центральним апеляційним господарським судом апеляційних скарг Військової частини НОМЕР_1 на ухвали суду від 29.07.2019, від 02.08.2019 у справі №908/1232/19.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , м. Вінниця на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 29.07.2019 у справі №908/1232/19 - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 29.07.2019 року у справі №908/1232/19 скасувати.

Справу № 908/1232/19 направити до Господарського суду Запорізької області для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , м. Вінниця на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.08.2019 у справі №908/1232/19 - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.08.2019 року у справі №908/1232/19 скасувати.

Розподіл судових витрат у справі, в тому числі за подачу апеляційних скарг, здійснити Господарському суду Запорізької області за результатами розгляду позовної заяви по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.10.2019 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік