ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Дата призначення - - поля не стирати, в поля потрібно ввести дату та час формату "хх.хх.хх" та "хх:хх.
01 жовтня 2019 рокуСправа № 921/638/13-г/15
Господарський суд Тернопільської області
про: на бездіяльність державного виконавця Заліщицького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у виконавчому провадженні №51992631 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20 вересня 2013 року
боржник: Приватне аграрнопромислове підприємство "Устечко",
орган ДВС, дії якого оскаржуються: Заліщицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області
у справі №921/638/13-г/15
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС", м. Київ
до відповідача: Приватного аграрнопромислового підприємства "Устечко", с. Устечко Заліщицького району Тернопільської області
про стягнення заборгованості, пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами, штрафу та інфляційних втрат за договором поставки на загальну суму 38 620,11 грн.
Представники сторін в судове засідання не з`явилися
1. Прийняти скаргу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» на бездіяльність державного виконавця Заліщицького РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області у виконавчому провадженні №51992631 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20 вересня 2013 року по справі №921/638/13-г/15, до розгляду.
2. Задовольнити скаргу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» на бездіяльність державного виконавця Заліщицького РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області у виконавчому провадженні №51992631 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20 вересня 2013 року по справі №921/638/13-г/15.
3. Визнати за період із 25 травня 2019 року по 09 вересня 2019 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Заліщицького РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області у виконавчому провадженні №51992631 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20 вересня 2013 року по справі №921/638/13-г/15, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №51992631 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20 вересня 2013 року по справі №921/638/13-г/15 із врахуванням ст. ст. 8, 10, 18, 26, 36, 48 Закону України Про виконавче провадження.
Ухвалою суду від 13.09.2019 р. вказану скаргу прийнято та призначено до розгляду на 20.09.2019 р., а в подальшому на 01.10.2019 р.
В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на те, що на сьогодні наказ Господарського суду Тернопільської області по справі №921/638/13-г/15 від 20 вересня 2013 року не виконаний, а відповідно до офіційних відомостей, котрі містяться на офіційному веб-сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень, належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій не вчинялось. Відтак, бездіяльність державного виконавця щодо цього є неправомірною.
Скаржник явку повноважного представника у судове засідання 20.09.2017 р та 01.10.2019 не забезпечив.
Районний відділ ДВС явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, однак у запереченнях №4688/13-28 від 30.09.2017 р. докази та міркування скаржника щодо не вчинення виконавчою службою всіх передбачених чинним законодавством виконавчих дій вважає необґрунтованими та безпідставними, що на його думку підтверджується матеріалами виконавчого провадження ВП №51992631. Відтак, у задоволенні скарги просить відмовити.
Боржник явку свого представника у призначене судове засідання не забезпечив.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 121-2 ГПК України, скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.
Як наслідок, дана скарга розглядається судом по суті за наявними у справі матеріалами за відсутності учасників виконавчого провадження.
Згідно до ч. 1 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч.2 ст. 342 ГПКУкраїни).
Згідно приписів п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.
З огляду на те, що боржник та орган ДВС завчасно повідомлялись про судовий розгляд та зважаючи на встановлені ч. 1 ст. 342 ГПК України строки розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути її у засіданні без представників боржника та органу ДВС, за наявними у справі матеріалами.
Як передбачено ч. 1 ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права.
Згідно з п. а ч. 1 ст. 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Враховуючи наведені у скарзі обставини суд приходить до висновку, що скарга подана з дотриманням встановлених строків.
Розглянувши скаргу та додані до неї матеріали, господарським судом встановлено наступне.
Рішенням господарського суду Тернопільської області від 30.08.2013 у справі №921/638/13-г/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" до Приватного аграрнопромислового підприємства "Устечко", позов задоволено частково, зокрема п. 2 резолютивної частини рішення стягнуто з Приватного аграрно промислового підприємства "Устечко" (48634, Тернопільська область, Заліщицький район, с. Устечко, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (03187, м. Київ, Голосіївський район, вул. Академіка Заболотного, буд. 38, кв. 23, ) 8784 грн. 87 коп. основного боргу, 26 грн. 35 коп. - інфляційних витрат, 2071 грн. 13 коп. пені, 2 635 грн. 46 коп. 30 % штрафу, 24992 грн. 96 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 1715 грн. 63 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили судом виданий 20.09.2013 відповідний наказ.

19.08.2016 державним виконавцем Заліщицького районного відділу ДВС винесено постанову ВП №51992631 про відкриття виконавчого провадження та встановлено боржнику семиденний строк для його добровільного виконання.

23.08.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" (відсутність у боржника майна).

06.12.2017 державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №51992631.

Обставини виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20 вересня 2013 у справі №921/638/13-г/15 за період з моменту відновлення виконавчого провадження 06.12.2017 до 12.02.2018, з 13.02.2018 по 12.09.2018 та з 13.09.2018 по 13.12.2018 судом уже досліджувались, про що винесені ухвали Господарського суду Тернопільської області від 21.03.2018, 08.10.2018, 08.01.2019 та 07.06.2019. Зі змісту даних ухвал суду слідує що скарги задовольнялись частково та повністю, визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця за період із 06.12.2017 по 12.02.2018, за період з 13.02.2018 по 12.09.2018, за період з 13.09.2018 по 13.12.2018, а також ха період зь 14.12.2018 по 24.05.2019.

У Скарзі №09-1/09 від 09.09.2019 товариство зазначає, що в період з 25.05.201 по 09.09.2019 року Заліщицьким РВДВС ГТУЮ у Тернопільській області не були виконані вимоги, передбачені Законом, щодо примусового виконання виконавчих документів - наказу Господарського суду Тернопільської області від 20.09.2013 року по справі № 921/638/13-г/15, зокрема та не обмежуючись із дотриманням строків та в порядку визначеного ст.10,36 пунктом 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження"

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст. 5 ЗУ "Про виконавче провадження").

В силу ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст.10 Закону України "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 4) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно, виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача; виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Згідно із ч.2 ст. 36 вказаного Закону, розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно ч. 2 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження", зокрема, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт (ч. 3 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження").

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (ч. 4 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження").

Частиною 5 статті 48 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно ч.8 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів. Органи доходів і зборів зобов`язані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.

Відповідно до п. 6 Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" 13.08.2019 було направлено на адресу Заліщицького РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Клопотання №13-1/08 від 13.08.2019 про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №51992631 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20 вересня 2013 року по справі №921/638/13-г/15.

Крім того, ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" 13.08.2019 було направлено на адресу Заліщицького РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Клопотання №13-2/08 від 18.02.2019 про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №51992631 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20.09.2013 по справі №921/638/13-г/15, зокрема, проте не обмежуючись, в частині направлення запитів до районного (обласного) відділу статистики із вимогою про надання інформації статистичного спостереження сільськогосподарської діяльності боржника за формами звітності, визначених Наказом Державного комітету статистики України від 27.08.2008 року за №296 "Про затвердження інструкцій щодо заповнення форм державних статистичних спостережень у галузі сільського господарства" та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.09.2008 за №877/15568 (докази надіслання зазначених клопотань копії опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку знаходяться в матеріалах справи).

Вказані вище Клопотання залишено Заліщицьким РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області без відповідей та без задоволення вимог (пропозицій) щодо вжиття належних та допустимих виконавчих дій.

У Скарзі ТОВ "Ніко-Тайс" йдеться про те, що Заліщицьким РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області не враховано того факту, що боржник зареєстрований як юридична особа до 2012 року та по сьогодні мають місце здійснення реформ державних органів, а тому не всі дані про активи боржника перенесені до нових баз (здійснюються поступове перенесення архівних паперових даних до електронного сервісу новостворених баз даних), а тому не вчинивши запити до відповідних установ є передчасним стверджувати, що у боржника немає майна.

Крім того, скаржник зазначає, що за період із 25 травня 2018 року (наступна дата після винесення судом ухвали за скаргою за період попереднього оскарження бездіяльності) по 09 вересня 2019 року (09.09.2019 - дата звернення із даною скаргою) Заліщицьким РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області не були виконані вимоги, передбачені Законом, щодо примусового виконання виконавчого документу - наказу Господарського суду Тернопільської області по справі №921/638/13-г/15 від 20 вересня 2013 року (із дотриманням строків та порядку визначеного ст.ст. 10, 36, п. 8 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження"), зокрема:

* належним чином та в строки не виявлено та не накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на поточних рахунках, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім`я боржника, а також знаходяться у володінні чи користуванні інших осіб;

* не направлено запити до реєстраційних органів (МРЕВ ДАІ, БТІ, Державної сільськогосподарської інспекції як уповноважених органів до 01.01.2012 року; територіальні сервісні центри МВС України, Реєстраційної служби, Департамент державної реєстрації та нотаріату, Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захист споживачів як уповноважених органів після 01.01.2012) щодо наявності у власності боржника належного йому майна: транспортних засобів, тракторів, комбайнів, сільськогосподарської техніки та інших механізмів, котрі містяться в електронних базах даних державних реєстрів, створених після 01 січня 2012-2013 років, із врахуванням ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 "Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", тощо, та котрі містяться в архівах паперових баз даних державних реєстрів, котрі функціонували до 2012-2013 років із врахуванням Наказу Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 "Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно" та при його виявленні не здійснені належні заходи примусового виконання;

* не направлено запити до реєстраційних органів (Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справи України, Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів) щодо наявності у власності боржника належного йому рухомого та/або нерухомого майна та при його виявленні не здійснені належні заходи примусового виконання.

Державною виконавчою службою у запереченням № 4688/3-28 від 30.09.209 року зазначено, що в оскаржуваному стягувачем періоді державним виконавцем вчинено наступні дії 03.07.2019 та 05.09.2019 здійснено повторну перевірку майнового стану ПАПП "Устечко" , за адресою: с.Устечко, Заліщцького району, Тернопільської області, в процесі якої рухомого та нерухомого майна яке б належало боржнику, та на яке можна звернути стягнення не виявлено; 09.08.2019 відібрано пояснення директора ПАПП "Устечко" - Буртник Василя Івановича, який пояснив, що дане підприємство не здійснює фінансово-господарську діяльність з 2011 року, транспортних засобів, сільськогосподарської техніки. земельних ділянок та нерухомого майна на балансі та у власності господарство немає.

Однак, матеріали справи не містять доказів, що державним виконавцем вживалися усі передбачені законом та спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у цій справі заходи, зокрема, щодо розшуку майна, на яке можна звернути стягнення, а також доказів про направлення запитів до всіх органів влади, які відповідно до законодавства володіють інформацією.

Крім цього, скаржник зазначає, що відповідно до офіційних відомостей із ЄДРПОУ щодо боржника, останній є виробником сільськогосподарської продукції, із використанням земельних ділянок, належних йому на праві власності та/або використанні.

Так, скаржник вказує, що органом ДВС не враховано та не застосовано положення статей 4, 14, 18 Закону України "Про державну статистику", статей 80, 81 Цивільного кодексу України, частини восьмої статті 19 та статті 55 Господарського кодексу України, враховуючи вдосконалення державних статистичних спостережень у галузі сільського господарства, положення та змісту Наказу Державного комітету статистики України від 27.08.2008 року №296 "Про затвердження інструкцій щодо заповнення форм державних спостережень у галузі сільського господарства", зокрема, не здійснено заходи щодо направлення запитів до районного (обласного) відділу статистики із вимогою про надання інформації статистичного спостереження сільськогосподарської діяльності боржника за формами звітності, передбаченими Наказом Державного комітету статистики України від 27 серпня 2008 року за №296 "Про затвердження інструкцій щодо заповнення форм державних статистичних спостережень у галузі сільського господарства", з метою отримання наступної інформації, зокрема:

*інформації державного статистичного спостереження сільськогосподарської діяльності боржника за формою звітності №1-зерно "Наявність і надходження зернових та олійних культур за 2016, 2017, 2018 рік";

* інформації державного статистичного спостереження сільськогосподарської діяльності боржника за формою звітності №1-зерно "Наявність і надходження зернових та олійних культур у 2019 році;

* інформації державного статистичного спостереження сільськогосподарської діяльності боржника за формою звітності №11-заг "Надходження худоби та птиці на переробні підприємства за 2016, 2017, 2018 роки".

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи (ч. 4 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до п. 10 Розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року №2432/5 (далі Положення), система забезпечує інформаційну взаємодію з іншими реєстрами та базами даних державних органів, що містять дані про майно, доходи боржника. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно п.п. 2-4 Розділу IV Положення виконавцем до системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До системи в обов`язковому порядку вносяться відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

Таким чином, наявні відомості про вчинення виконавчих дій, які відображені у Інформації про виконавче провадження в Автоматизованій системі виконавчого провадження, за відсутності доказів зворотного, є достовірними та повними.

Так, Заліщицьким РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області не надано суду жодного доказу, який би свідчив про направлення ним запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника у визначені Законом України "Про виконавче провадження" строки, а також про вчинення дій, направлених на виявлення готівкових коштів відповідача, проведення перевірки його майнового стану тощо.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події; у разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд вважає, що обставини невчинення Заліщицьким РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області відповідних дій (в силу наведеної вище процесуальної норми), вважаються доведеними, з огляду на відсутність доказів дотримання органом ДВС порядку та строків вчинення виконавчих дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" з примусового виконання наказу суду по даній справі.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 17 травня 2005 року по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії виконання рішення.

За таких обставин, Господарський суд Тернопільської області дійшов висновку про те, що Заліщицьким РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області не доведено відповідними доказами вжиття ним заходів у порядку та строки, визначені Законом України "Про виконавче провадження", з примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20.09.2013 у справі №921/638/13-г/15.

Також, у своїй скарзі скаржник просить стягнути з органу виконання 2 900,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката Грищенко О.М., що були сплачені скаржником в результаті звернення до суду зі скаргою.

Відповідно до ч.3ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Ст. 344 ГПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 .М. є адвокатом та має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3888 від 29.10.2009. Факт надання послуг підтверджується договором про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №18-06-2019 від 18.06.2019, актом здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 09.09.2019, квитанцією №0.0..1 від 09.09.2019 про оплату 2900, 00 грн. за надання правової допомоги згідно договору №18.06-2019 від 18.06.2019.

Суд вважає, що підписаний Договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 18.06.2019, сплачені кошти в сумі 2 900, 00 грн. на виконання саме даного правочину є належними доказами понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 2900, 00 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.3, ч.4 ст.126 ГПК України).

За приписами ч.5 та ч.6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Орган ДВС будь-яких заперечень щодо заявлених до стягнення витрат на правову допомогу не надав.

Враховуючи вищенаведене, а також документальне підтвердження наданих адвокатом послуг, тому витрати на професійну правничу допомогу відповідно до приписів ст. 344 ГПК України покладаються на Заліщицький РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 339, 342-345 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу №09-1/09 від 09.09.2019 (вх. №16396 від 13.09.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність державного виконавця Заліщицького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у виконавчому провадженні №51992631 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20 вересня 2013 року задовольнити.

2. Визнати за період із 25.05.2019 по 09.09.2019 неправомірною бездіяльність державного виконавця Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у виконавчому провадженні №51992631 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20 вересня 2013 р. по справі №921/638/13-г/15, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження".

3. Стягнути із Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, вул. Гонти, 5, м. Заліщики, Тернопільська область, 48600, ідентифікаційний код 34852894 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (вул. Академіка Заболотного, 38, офіс 23, м. Київ, 03187, ідентифікаційний код 38039872: - 2 900 грн. 00 коп. (дві тисячі дев`ятсот гривень 00 копійок) витрат на правничу допомогу.

Видати наказ.

4. Зобов`язати державного виконавця Заліщицького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання (ст. 345 Господарського процесуального кодексу України) про виконання ухвали суду від 01.102019, постановленої за результатами розгляду Скарги.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

6. Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256,257 Господарського процесуального кодексу України.

7. Копію ухвали направити учасникам справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повний текст ухвали підписано 10.10.2019.

Суддя А.М. Сидорук