ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. Справа№ 920/923/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання: Пастернак О.А.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 15.10.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного підприємства "Куземин-Агро"

на рішення Господарського суду Сумської області

від 15.01.2019 (повний текст рішення складено 18.01.2019)

у справі №920/923/18 (суддя Соп`яненко О.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Торговий дім "Інтерагростандарт"

до Приватного підприємства "Куземин-Агро"

про стягнення 1 897 044, 58 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерагростандарт" (надалі - позивач, ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт") звернулося до Господарського суду Сумської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Куземин-Агро" (надалі - відповідач, ПП "Куземин-Агро") про стягнення заборгованості у сумі 1 897 044, 58 грн, з яких основний борг з урахуванням індексації - 1 565 509, 96 грн, плата за використання товарного кредиту - 110 848, 98 грн, пеня - 72 887, 00 грн, штраф 147 798, 64 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №2018-2304/03/С від 23.04.2018 в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 15.01.2019 у справі №920/923/19 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 1 565 509,96 грн боргу, 110 848,98 грн плати за використання товарного кредиту, 72 887 грн пені, 147 798,64 грн штрафу, 14 227 грн.84 коп. витрат по сплаті судового збору.

Також втрішено повернути позивачу з державного бюджету судовий збір в сумі 14 227 грн 84 коп., який сплачений платіжним дорученням №3106 від 20.11.2018, оригінал якого міститься в матеріалах судової справи №920/923/18.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1 565 509 грн. 96 коп. заборгованості з врахуванням індексації та 110 848 грн 98 коп. плати за використання товарного кредиту є правомірною, обґрунтованою, підтверджується матеріалами, визнається відповідачем та ним не спростована, а тому підлягає задоволенню. Так як відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання перед позивачем, розраховані останнім пеня і штраф, які передбачені сторонами у Договорі також підлягають стягненню.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 50%, а саме 14 227, 84 грн покладаються на відповідача. В той же час, 50% судового збору, а саме 14 227, 84 грн судового збору, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 15.01.2019 у справі №920/923/18 повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції. Відтак, оскаржуване судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що під час проведення весняно-польових робіт на землях відповідача, товар згідно з договором поставки №2018-2304/03/С від 23.04.2018, поставлений неналежної якості, що призвело до понесення відповідачем втрат матеріального характеру. Оскільки судом першої інстанції не враховано вказані обставини через необізнаність учасників судового провадження, зокрема відповідача, про неналежну якість товару, новими обставинами, що підлягають встановленню є якість поставленого товару.

Окрім того, в тексті апеляційної скарги скаржником викладені клопотання про:

- відновлення пропущеного процесуального строку, встановленого для подання апеляційної скарги на рішення суду, обґрунтоване тим, що скаржник вже звертався з апеляційною скаргою, але ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у даній справі апеляційну скаргу Приватного підприємства "Куземин - Агро" на рішення Господарського суду Сумської області від 15.01.2019 у справі №920/923/18 визнано неподаною та повернуто скаржнику разом з доданими до неї документами;

- призначення у справі №920/923/18 судово - біологічної експертизи.

Клопотання про призначення у справі №920/923/18 судово - біологічної експертизи обґрунтоване тим, що підставою для звернення з апеляційною скаргою є якість поставленого товару. Так як основними завданнями біологічної експертизи є, зокрема визначення біологічних характеристик стану об`єкта, у тому числі зернових та зернобобових культур, відповідач вважає за необхідне призначити судову експертизу, на вирішення якої поставити наступні запитання:

- чи відповідають зразки зернових (зернобобових) культур, що надані на дослідження, вимогам ДСТУ за показниками: масова частка білка, масова частка сирої клейковини, якість клейковини, число падіння, вологість, сміттєва та зернова домішки, сажкове зерно, маса 1000 насінин (зерен) (натура)?;

- чи відповідають зразки зернових (зернобобових) культур, що надані на дослідження, за їх характеристиками умовам контракту на поставку (договору поставки №2018-2304/03/С)?.

Також в прохальній частині своєї скарги скаржник просить звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Сумської області від 15.01.2019 у справі №920/923/18 до закінчення розгляду апеляційної скарги Північним апеляційним господарським судом.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) та витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 14.05.2019, апеляційну скаргу Приватного підприємства "Куземин - Агро" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 в клопотанні ПП "Куземин - Агро" про відстрочення сплати судового збору до закінчення розгляду апеляційної скарги у Північному апеляційному господарському суді відмовлено. Апеляційну скаргу ПП "Куземин - Агро" на рішення Господарського суду Сумської області від 15.01.2019 у справі №920/923/18 залишено без руху для надання часу скаржнику на усунення недоліків, зазначених в п. 3 резолютивної частини вказаної ухвали суду.

10.06.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої останній просить долучити оригінал квитанції №5 від 06.06.2019 про сплату судового збору в розмірі 42 683, 50 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 поновлено строк на апеляційне оскарження судового рішення, відкрито апеляційне провадження у справі №920/923/18 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Куземин - Агро" на рішення Господарського суду Сумської області від 15.01.2019 та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 12.08.2019. Роз`яснено позивачу право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу.

Зупинено дію рішення Господарського суду Сумської області від 15.01.2019 у справі №920/923/18 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги.

01.07.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ПП "Куземин - Агро", оскаржуване судове рішення без змін.

Окрім того, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, які позивач поніс/понесе у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Зокрема позивач у відзиві зазначає про те, що відповідачем в суді першої інстанції при подачі відзиву на позовну заяву було визнано борг частково, при цьому представник відповідача в судовому засіданні під час надання пояснень визнав позовні вимоги в повному обсязі. Жодних зауважень та претензій стосовно якості поставленого товару з боку відповідача, після його отримання не надходило, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених тверджень ні позивачу ні місцевому господарському суду не надавалось.

У зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді Пашкіна С.А., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 прийнято справу №920/923/18 до провадження визначеним вище складом колегії суддів та призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.09.2019.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2019, у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 прийнято справу №920/923/18 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Куземин-Агро" на рішення Господарського суду Сумської області від 15.01.2019 до провадження визначеним вище складом колегії суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 15.10.2019.

17.09.2019 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання №б/н від 11.09.2019 (вх. № 09.1-21/1503/19 від 17.09.2019), в якому останній просить провести судове засідання у справі №920/923/18, що призначене на 15.10.2019, у режимі відеоконференції та доручити забезпечення проведення вказаного судового засідання Господарському суду Сумської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі №920/923/18, оскільки вказане клопотання не відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ГПК України.

30.09.2019 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло повторно клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проведення якого останній просить доручити Господарському суду Сумської області.

У зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2019, для вирішення питання стосовно процесуальних дій щодо клопотання позивача у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді Пашкіна С.А., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у зв`язку з відсутністю технічної можливості для проведення у зазначений час відеоконференцзв`язку.

У судове засідання 15.10.2019 з`явився представник позивача, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач у судове засідання 15.10.2019 представників не направив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд апеляційної інстанції, керуючись ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а отже, неявка в судове засідання представника відповідача належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи апеляційним судом - не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представника відповідача.

Щодо клопотання відповідача про призначення у справі №920/923/18 судово - біологічної експертизи, колегія суддів порадившись на місці вирішила відмовити в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Так, заявляючи клопотання в апеляційній інстанції про призначення експертизи, відповідач стверджує, що підставою для звернення з апеляційною скаргою, зокрема є неналежна якість поставленого товару.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами договору поставки №2018-2304/03/С від 23.04.2018 встановлено, що невідповідність товару якісним вимогам має бути підтверджена спеціальною сертифікованою лабораторією науково-дослідним інститутом або іншою організацією, що сертифікована для проведення експертиз відповідного товару, у порядку, встановленого чинним законодавством. Претензія щодо якості та кількості товару згідно даного договору може бути пред`явлена постачальнику протягом п`яти календарних днів з дати поставки товару. Після закінчення зазначеного терміну жодні претензії не приймаються (п.5.6, 5.7).

Крім того, пунктом 5.9 договору поставки №2018-2304/03/С визначено, що обґрунтування заявлених претензійних вимог повинні бути підтверджені Актом експертизи, складеним Торгово-Промисловою Палатою, без якого заявлена претензія не розглядається.

В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача з претензійними вимогами до постачальника щодо невідповідності товару якісним вимогам, також в матеріалах справи відсутній Акт експертизи, складений Торгово-Промисловою Палатою в обґрунтування заявлених претензійних вимог.

Крім того судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді спору в суді першої інстанції відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково. Зазначаючи, що заборгованість виникла внаслідок скрутного фінансового становища останнього. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що під час судового розгляду цієї справи, зокрема під час з`ясування обставин справи та дослідження доказів, відповідачем або його представником ставилось питання щодо неналежної якості товару та призначення з цього приводу судової експертизи.

Колегія суддів звертає увагу, що сторони наділені правом надати висновок експерта з питань, які при розгляді спору викликають сумніви. Відповідачем не надано вмотивованого доказу неможливості надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, враховуючи, що зразки для проведення судової-біологічної експертизи, як зазначено в апеляційній скарзі наявні у останнього, відповідачем лише зазначено в апеляційній скарзі, що повноважний представник не був обізнаний з приводу неякісного товару.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 2-4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже відповідачем не надано належних та допустимих доказів, в чому саме товар, поставлений у 2018 році, мав неналежну якість, на підставі яких факторів відповідач визначив неналежну якість поставленого товару.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач мав змогу самостійно провести експертизу з питань, які викликають обґрунтовані сумніви щодо поставленого товару, або ж звернутися до суду першої інстанції з поставленим питанням щодо неналежної якості поставленого товару та не був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення судової експертизи у даній справі в суді першої інстанції.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 15.10.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 23.04.2018 між ТОВ "Торговий дім "Інтерагростандарт" та ПП "Куземин-Агро" був укладений договір поставки №2018-2304/03/С (надалі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця насіння сільськогосподарських культур та/або мікродобрива, та/або засоби захисту рослин (надалі - товар), а покупець зобов`язується належним чином прийняти і оплатити товар в сумі, строки та на умовах визначених даним Договором (п. 1 Договору).

Згідно з п. 1.2 Договору товар поставляється партіями в порядку та на умовах, визначених даним Договором, відповідно до додатків, що укладаються сторонами на кожну партію товару і є невід`ємними частинами цього Договору.

Згідно п. 3.9 Договору датою поставки товару вважається дата видаткової накладної.

Невідповідність товару якісним вимогам має бути підтверджена спеціальною сертифікованою лабораторією науково-дослідним інститутом або іншою організацією, що сертифікована для проведення експертиз відповідного товару, у порядку, встановленого чинним законодавством. Претензія щодо якості та кількості товару згідно даного договору може бути пред`явлена постачальнику протягом п`яти календарних днів з дати поставки товару. Після закінчення зазначеного терміну жодні претензії не приймаються (п.5.6, 5.7 Договору).

Пунктом 5.9 Договору визначено, що обґрунтування заявлених претензійних вимог повинні бути підтверджені Актом експертизи, складеним Торгово-Промисловою Палатою, без якого заявлена претензія не розглядається.

Відповідно до п. 7.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним Договором. Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України, враховуючи умови даного Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами були складені та підписані додатки №1-13 від 23.04.2018 до Договору, в яких визначена кількість, номенклатура, вартість товару, що поставляється за Договором.

На виконання умов Договору та додатків позивач поставив відповідачу товар на суму 1 477 986, 35 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними сторонами копіями видаткових накладних, довіреностей та товарно-транспортних накладних.

Оскільки відповідач в строк, зазначений умовами Договору кошти за товар не сплатив, чим порушив умови Договору, відповідно позивач звернувся до покупця з претензією №17.10.2018/01 від 17.10.2018 про сплату боргу.

Відповідач відповіді на претензію не надав, хоча в матеріалах справи наявна копія рекомендованного повідомлення про вручення останньому поштового відправлення з описом вкладення про направлення претензії на адресу ПП "Куземин-Агро".

Отже спір виник у даній справі між сторонами у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Розділом 6 Договору встановлено, що покупець здійснює оплату за товар в українських гривнях шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця згідно рахунку-фактури у порядку та строки, що визначені у додатках, які є невід`ємною частиною Договору. Ціна товару вказується у додатках. Сторони встановлюють та вказують ціну товару у національній валюті України - гривні, а також визначають її грошовий еквівалент в іноземній валюті, доларах США або євро, про що зазначають у додатках. В тому випадку якщо курси іноземних валют до гривні, що склалися на міжбанківському валютному ринку України (далі - МВРУ) на день фактичної оплати товару є вищими за курси іноземних валют, що були на дату укладення додатку до Договору, то ціна товару та загальна сума Договору, яка підлягає до оплати відповідачем в гривнях, коригується в сторону збільшення.

Сторони погодили, що міжбанківський курс продажу долара CШA або євро до гривні визначається згідно даних на час закриття валютних торгів на МВРУ, а в разі її недоступності або відсутності відповідної інформації на ній, визначається як курс готівкового продажу долара США або євро на початок відповідного дня у банку, зазначеному в реквізитах позивача в цьому Договорі.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцю проіндексовану суму відповідного платежу згідно умов Договору (п.п.6.5 Договору).

В разі поставки товару до його повної оплати покупець зобов`язується сплатити відсотки за користування товарним кредитом. Початком нарахування відсотків за користування товарним кредитом вважається: наступний день за днем кінцевої дати сплати вартості товару зазначеної у відповідних додатках до Договору або наступний день за днем поставки неоплаченого покупцем товару (в разі поставки на умовах попередньої оплати).

Плата за використання товарного кредиту становить 0,15% від вартості поставленого та неоплаченого товару за кожен календарний день користування, починаючи з дати, визначеної в п.6.11.2 Договору, до дня оплати товару в повному обсязі.

Судом апеляційної інстанції встановлено факт поставки позивачем відповідачу товару на виконання умов Договору на суму 1 477 986, 35 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку сума заборгованості з врахуванням індексації склала 1 565 509, 96 грн.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1 565 509, 96 грн. заборгованості з врахуванням індексації та 110 848, 98 грн плати за використання товарного кредиту є правомірною, обґрунтованою, підтверджується матеріалами.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що при розгляді спору в суді першої інстанції відповідач у відзиві на позовну заяву, позовні вимоги визнав частково. Зазначаючи, що заборгованість виникла внаслідок скрутного фінансового становища останнього. Також під час з`ясування обставин справи та надання пояснень по суті спору, представником відповідача було визнано позовні вимоги повністю.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що доводи відповідача про те, що заборгованість не була сплачена, оскільки останній знаходиться у скрутному фінансовому становищі, не приймаються, оскільки, за загальним правилом, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів. Крім того, аргументи відповідача не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а також не обґрунтовані нормами чинного законодавства.

Щодо стягнення з відповідача 147 798, 64 грн. штрафу та 72 887, 00 грн. пені (за період з 02.10.2018 по 20.11.2018).

Так, згідно зі ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

У відповідності до п.7.4. Договору за порушення строку оплати, який вказано у відповідному додатку(ах) до даного Договору, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За порушення строку оплати, який вказано у відповідному додатку(ах) до даного Договору більш ніж на 30 календарних днів, відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 10 % від вартості несвоєчасно оплаченого товару (п.7.5 Договору).

Колегією суддів перевірено та встановлено, що позивачем розраховані вірно пеня і штраф, за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, передбачені сторонами у Договорі, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 147 798, 64 грн. штрафу та 72 887, 00 грн. пені (загальний період з 02.10.2018 по 20.11.2018) є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розрахунку судового збору за подання позовної заяви, виходячи знаступного.

Згідно з вимогою п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні з позовною заявою позивачем було сплачено 28 455, 67 грн. судового збору. Враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 50%, а саме 14 227, 84 грн. покладаються на відповідача. В той же час, 50% судового збору, а саме 14 227, 84 грн. судового збору, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Крім цього, враховуючи приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм ст. 277 ГПК України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Куземин - Агро" на рішення Господарського суду Сумської області від 15.01.2019 у справі №920/923/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 15.01.2019 у справі №920/923/18 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Приватним підприємством "Куземин - Агро".

4. Матеріали справи №920/923/18 повернути до Господарського Сумської області.

5. Поновити дію рішення Господарського суду Сумської області від 15.01.2019 у справі №920/923/18, зупинену ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2019.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 16.10.2019.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

С.А. Пашкіна