ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.10.2019 Справа № 905/1488/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І., при секретарі судового засідання Турко А.В., розглянувши справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка, Донецька область

до відповідача: Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м. Лиман, Донецька область

про стягнення збитків у вигляді недостачі вантажу у розмірі 22348,40грн

Представники учасників справи:

від позивача: представник не з`явився

від відповідача: представник не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м. Лиман, Донецька область, про стягнення збитків у вигляді недостачі вантажу у розмірі 22348,40грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач при перевезенні вантажу за залізничною накладною №41230749 від 04.02.2019 не забезпечив збереження вантажу у вагонах №56672470, №56681737, у зв`язку з чим спірні вагони прибули з нестачею вантажу, що підтверджується складеними комерційними актами №482803/6 від 14.02.2019, №482803/7 від 14.02.2019.

Приймаючи позовну заяву до розгляду та відкриваючи провадження у справі, суд, виходячи з вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про розгляд даної справи як малозначної в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Висновок щодо визначення даної справи як малозначної зроблений судом з огляду на приписи п.1 ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, для цілей цього Кодексу визначені як малозначні.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 15.08.2019; судове засідання призначене на 03.09.2019 з подальшим оголошенням перерви до 24.09.2019 та 10.10.2019.

Сторони у судові засідання представників не направили; про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином; позивач у клопотанні (вх.№19824/19 від 01.10.2019) просив розглянути справу без участі представника позивача.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом було створено кожному учаснику справи необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, суд дійшов висновку про розгляд справи по суті за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

01.11.2017 між Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець) укладено договір №0103/11606, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати, а покупець - прийняти і оплатити сировинні, паливно-енергетичні, матеріально-технічні матеріали на умовах, передбачених договором.

За змістом розділу 2 договору кількість та номенклатура ресурсів вказуються у специфікаціях до договору, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до наявної у матеріалах справи специфікації №134 від 01.11.2017 до договору №0103/11606 від 01.11.2017 постачальник зобов`язався передати, а покупець прийняти та оплатити коксівне вугілля ПИК ДАУНС, країна походження - Австралія, кількістю 3464,95т, вартістю з ПДВ - 24359051,00грн.

Пунктом 8 специфікації встановлено, що датою поставки, переходу ризиків та переходу права власності на ресурси, що продаються за цією специфікацією, вважається дата відмітки (електронно-цифрового підпису) станції відправлення про прийняття цих ресурсів до перевезення, яке вказано у залізничній накладній.

04.02.2018 між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» підписано акт прийому-передачі № 92421792, за яким постачальник передав, а позивач прийняв на умовах договору №0103/11606 від 01.11.2017 концентрат для коксування марка К (0-50) Peak Downs mine за договором №0103/11606 від 01.11.2017 в обсязі 345,550т на загальну суму 2428452,14грн з ПДВ на умовах поставки FCA.

До зазначеного акту прийому-передачі постачальником був виписаний рахунок-фактура №92421792 від 04.02.2019 на оплату продукції, постачання якої здійснювалось за ціною 5856,49грн без ПДВ за 1т.

04.02.2019 Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний» (вантажлвідправник) зі станції відправлення Берегова на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці направило Приватному акціонерному товариству «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажоодержувач) вугілля кам`яне не поіменоване в алфавіті (високо-летуче коксівне вугілля Peak Downs NORTH) за залізничною накладною №41230749.

Відповідно до зазначеної накладної вантажовідправником відправлено групу вагонів; у вагоні №56672470 зазначено масу вантажу 69250кг, у вагоні №56681737 - 69350кг, вантаж у вагони завантажено вантажовідправником, про що у накладній №41230749 зроблено відповідний запис.

У накладній вантажовідправником зазначено, що вантаж маркований вапном. Вантаж розміщено і закріплено згідно з п.3.1 гл.14 Додатку 3 до СМГС.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, іншого не доведено.

Згідно з графою 26 «спосіб визначення маси» - вантаж зважено на електронних вагах, заводський №248 Модель вагів: «ПУЛЬСАР» ВТВ 1СБ.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Згідно із ст.52 Статуту залізниць України на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема, прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

На станції призначення Авдіївка Донецької залізниці на підставі акту загальної форми станції Покровськ Донецької залізниці було здійснено комісійне переважування вагону №56681737, за наслідками якого складено та підписано комерційний акт №482803/6 від 14.02.2019, відповідно до якого за наслідками комісійної перевірки вагону №56681737 фактично виявилось брутто 88700кг, нетто 65100кг, тара 23600кг, що менше, ніж у документі на 4250кг. Зазначено, що вагон зважувався двічі, результат не змінився. Посада завідуючого вантажним двором за штатним розкладом відсутня.

У комерційному акті відображено, що вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу не має, навантаження вантажу нижче рівня бортів на 10-20см, нерівномірне, не укочена, не марковано, потоптана, плівкою проти видування не вкривалось. Маються численні виїмки по периметру вагону, над 2 та 6 люками виїмки 150х280х30-40см.

На станції призначення Авдіївка Донецької залізниці на підставі акту загальної форми станції Покровськ було здійснено комісійне переважування вагону №56672470, за наслідками якого складено та підписано комерційний акт №482803/7 від 14.02.2019, відповідно до якого за наслідками комісійної перевірки вагону №56672470 фактично виявилось брутто 91050кг, нетто 67550кг, тара 23500кг, що менше, ніж у документі на 1700кг. Зазначено, що вагон зважувався двічі, результат не змінився. Посада завідуючого вантажним двором за штатним розкладом відсутня.

У комерційному акті відображено, що вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені, течі вантажу не має; навантаження вантажу нижче рівня бортів на 30-40см, нерівномірне, не укочена, слабо марковано вапном, потоптана, плівкою проти видування не вкривалось. Маються численні виїмки по периметру вагону 50х50х20-40см.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо звернення позивача до відповідача з претензією про відшкодування вартості нестачі спірного вантажу.

Обґрунтовуючи свої вимоги вказаним комерційними актами, позивач вважає, що відповідач своїх зобов`язань за договором перевезення належним чином не виконав, збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив.

Вказані обставини стали підставою для звернення з даним позовом, розглядаючи який, суд виходить з такого.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Відповідно до ст.2 ст.73 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 ст.73 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України визначено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Отже, за накладною №41230749 від 04.02.2019 залізниця прийняла у Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» (вантажовідправник) вантаж для перевезення і зобов`язалась доставити його на станцію призначення Авдіївка одержувачу Приватному акціонерному товариству «Авдіївський коксохімічний завод».

Згідно з ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Оскільки спірні вагони прийняті залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу в силу п.110 Статуту залізниць України, покладається на залізницю, тобто на відповідача.

Статтею 23 Закону «Про залізничний транспорт» встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Згідно з ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин, зокрема, невідповідності маси вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у накладній, засвідчено належними доказами - комерційними актами №482803/6 від 14.02.2019, №482803/7 від 14.02.2019.

Відповідно до п.10 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, комерційний акт повинні підписати три працівники залізниці. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційних актів й інших працівників залізниці.

Аналогічну правову позицію викладено у Постановах Верховного Суду від 01.06.2018р. у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17.

Комерційні акти №482803/6 від 14.02.2019 та №482803/6 від 14.02.2019 підписали: ДС ОСОБА_1 , ДСМ ОСОБА_2 , в.о. інженера ОСОБА_3 , комерційний агент ОСОБА_4 , прийомоздавач ПрАТ «АКХЗ» ОСОБА_5

В світлі приписів ст.73 та ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, в матеріалах справи відсутні докази того, що особи, за підписами яких складені наявні в матеріалах справи комерційні акти, не були призначені відповідальними особами, які мають право підпису комерційних актів ф. ГУ-22 по станції Авдіївка Донецької залізниці.

Правильність оформлення комерційних актів №482803/6 від 14.02.2019 та №482803/6 від 14.02.2019 та їх дійсність сторонами не заперечується.

Згідно з п.9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть встановлену законом відповідальність.

Таким чином, суд розцінює наявні в матеріалах справи комерційні акти №482803/6 від 14.02.2019 та №482803/6 від 14.02.2019 в якості належних доказів на підтвердження факту втрати (незбереження) відповідачем вантажу під час його перевезення.

Відповідно до ст.114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Частиною 1 ст.115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно п.2.7 Роз`яснень Вищого господарського суду України №04-5/601 від 29.05.2002р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України, ст. 314 Господарського кодексу України і ст.ст. 114, 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Судом встановлено, що відповідно до рахунка-фактури №92421792 від 04.02.2019 вартість 1т з ПДВ спірного вантажу за накладною №41230749 від 04.02.2019 у вагонах №56681737 та №56672470 складає 7027,79грн з розрахунку (5856,49+20%).

В силу викладених вище положень суд приймає вказаний документ як належний доказ у підтвердження розміру вартості втраченого вантажу.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За розрахунком позивача, здійсненого з урахуванням норми недостачі (суми норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) на рівні 2% маси, зазначеної в перевізних документах, розмір збитків у вигляді нестачі за відправкою у вагоні №56681737 становить 20099,50грн, а у вагоні №56672470 - 2248,90грн

Відповідно до п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001р. №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001р. за №798/5989).

За змістом п.2.1 вказаних Правил відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

За приписами наведеного вище додатку Правил оформлення перевізних документів у графі 20 залізничної накладної «Найменування вантажу» вказується, зокрема, найменування вантажу відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів (ЄТСНВ) та відмінні ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані, у свіжому або сушеному та іншому вигляді).

При цьому, за змістом відомостей, які наявні у графі 20 залізничної накладної №41230749, вантаж розміщено насипом, вугілля кам`яне, не зазначено в алфавіті, високо-летюче коксівне вугілля Peak Downs NORTH, код ГНГ 27011900; ЕТСНГ 161202, вантаж марковано вапном, розміщено та закріплено відповідно до глави 14 п.3.1 додатку 3 СМГС, імпорт.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для мінерального палива, до якого відноситься вугілля кам`яне, становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

Відомостей щодо розміщення та перевезення спірного вантажу в сирому (свіжому) або у вологому стані, залізнична накладна №41230749 від 04.02.2019 не містить.

З урахуванням змісту комерційних актів, суд дійшов висновку, що відповідач своїх зобов`язань за договором перевезення належним чином не виконав - збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив, факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи, на підставі чого та враховуючи приписи ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України суд дійшов висновку про задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення збитків у вигляді недостачі вантажу у розмірі 22348,40грн у повному обсязі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, сплачений позивачем платіжним дорученням від 28.03.2019 № у сумі 1921,00грн, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 130, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка, Донецька область, до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м. Лиман, Донецька область, про стягнення збитків у вигляді недостачі вантажу у розмірі 22348,40грн, задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) артість нестачі вантажу у розмірі 22348,40грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 10.10.2019 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.10.2019.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Аксьонова