ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2638/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградський інструментальний завод "Лезо", м. Крапивницький
до Фізичної особи - підприємця Клименко Ольги Сергіївни, м. Харків
про стягнення 32827,03 грн.
без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кіровоградський інструментальний завод "Лезо" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Клименко Ольги Сергіївни про стягнення заборгованості за безпідставне утримання та користування чужими коштами в сумі 32827,03 грн., яка складається із: суми основного боргу в розмірі 30300,00 грн., пені в розмірі 2080,33 грн., 3 % річних у розмірі 174,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 272,70 грн. Судові витрати, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складаються зі слати судового збору у розмірі 1921,00 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.08.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк у десять днів з дня вручення такої ухвали для усунення недоліків.

09.09.2019 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з додатковими документами (за вх. №21442) з виправленими недоліками позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2638/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

04.10.2019 року відповідач надав відзив (вх.№ 23791), в якому проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що адміністрацією ТОВ "Кіровоградський інструментальний завод "Лезо" 23.11.2018 року було зроблене замовлення на таль черв`ячну вибухозахисну. В цей день був отриманий рахунок-фактура № 2311 на таль черв`ячну вибухозахисну на суму 30300 грн. 03 грудня 2018 цей рахунок був оплачений. В усній формі був оговорений термін поставки талі - 40-60 тижнів з дня сплати. Контакт з менеджерами ТОВ "Кіровоградський інструментальний завод "Лезо" у телефонному режимі був постійний та вони згодились чекати скільки потрібно.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд встановив такі обставини.

На підставі усної домовленості ФО-П Клименко Ольга Сергієвна (відповідач, постачальник) зобов`язалася поставити ТОВ "Кіровоградський інструментальний завод "Лезо" (позивач, покупець) товар - таль червячну вибухозахисну, у зв`язку з чим постачальник виставив покупцю рахунок-фактуру №23113 від 23.11.2018 року на суму 30300 грн.

Покупець, у свою чергу, прийняв пропозицію і оплатив виготовлений та запропонований постачальником товар шляхом перерахування повної суми вартості товару платіжним дорученням №114 від 03.1.2018 року.

Сторони визнають (у позовній заяві та відзиві), що в усній формі було погоджено строк поставки - 60 днів (за версією позивача), 40-60 тижнів (за версією відповідача) з моменту оплати.

Позивач зазначає, що станом на день закінчення 60-денного строку перерахування коштів - 01.03.2019 року поставка оплаченої продукції здійснена не була, що змусило його звернутися із листом №67 від 11.02.2019 року на юридичну адресу постачальника. На час подання позову лист залишений без відповіді, а вимога про повернення коштів - без задоволення.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Правочин може учинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ст. 205 ЦК України).

Зі змісту ст. 207 ЦК України випливає, що правочин в простій письмовій формі вчиняється сторонами шляхом фіксації його змісту в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими сторони обмінялися за допомогою телетайпних, електронних або інших технічних засобів зв`язку.

Таким чином, виставлення відповідачем рахунку-фактури та його оплата позивачем свідчить про волю сторін до настання відповідних правових наслідків, що не суперечить вимогам ст. 205 ЦК України. При цьому факт укладення договору у спрощеній формі сторонами не заперечується.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За своєю правовою природою правовідносини, що виникли між сторонами природою є договором купівлі - продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Позивач зазначає, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо поставки товару в обумовлений сторонами строк, тому, на думку позивача, сплачені ним грошові кошти у сумі 30300,00 грн. є такими, що набуті відповідачем без достатньої правової підстави.

Отже, предметом позову у даній справі є стягнення безпідставно набутого майна (коштів) в сумі 30300,00 грн.

Суд наголошує, що інститут безпідставного набутого майна передбачено статтею 1212 Цивільного кодексу України. Зокрема, згідно із зазначеною статтею особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Судом не встановлено, що позивач в односторонньому порядку відмовлявся від договору або що договір був розірваний сторонами чи визнаний недійсним у судовому порядку.

Зазначене унеможливлює застосування до спірних відносин між сторонами цієї норми, адже між сторонами існували договірні зобов`язання, на виконання яких позивач і сплатив оспорювану суму грошей.

Аналогічна правова позиція неодноразово висвітлювалась Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у справах №№ 910/9072/17 та 910/1238/17. Так, Верховний Суд зазначив, що оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути як невикористаний аванс, набуті відповідачем за наявності правової підстави, їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні основної вимоги про стягнення безпідставно набутого майна (коштів) у сумі 30300,00 грн. та похідних від неї вимог про стягнення пені в розмірі 2080,33 грн., 3 % річних у розмірі 174,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 272,70 грн., та звертає увагу на те, що права позивача можуть бути захищені на підставі правових норм, які регулюють договірні відносини сторін та стосуються наслідків порушення умов укладеного договору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись приписами ст.129 ГПК України, судові витрати, які складаються зі слати судового збору у розмірі 1921,00 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. покладаються на позивача.

На підставі ст.ст. 6, 11, 202, 205, 525, 626, ч. 3 ст. 509, ст. 655, ст. 1212 Цивільного кодексу України, ст. 307 Господарського кодексу України, керуючись статтями 73-74, 76-80, 123, 124, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.10.2019 року.

Суддя О.В. Смірнова