ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2019 р. Справа№ 910/12248/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Франчук А.В. довіреність № КС№537880 від 10.09.2019 року,

розглянувши апеляційну скаргу Громадської організації "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2019 року (дата підписання повного тексту 12.06.2019 року)

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 року (повний текст додаткового рішення складено - 08.07.2019 року)

у справі № 910/12248/18 (суддя: Паламар П.І.)

за позовом Приватного підприємства "Ві Ай Пі Департамент"

до Громадської організації "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки"

про захист ділової репутації, стягнення моральної шкоди, ціна позову 10 000,00 грн.

Встановив

Приватне підприємство "Ві Ай Пі Департамент" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Громадської організації "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" (далі - відповідач) про захист ділової репутації, стягнення моральної шкоди, ціна позову 10 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.07.2018 року відповідачем на своєму сайті за посиланням http://www.afo.com.ua/uk/news/2/1304 було розміщено текст під заголовком "ЗВЕРНЕННЯ ДО ПРЕМ`ЄР-МІНІСТРА УКРАЇНИ ВОЛОДИМИРА ГРОЙСМАНА", інформацію викладену в якому він вважає недостовірною та такою, що принижує його ділову репутацію. З цих підстав просив визнати цю інформацію недостовірною та такою, що завдає шкоди його діловій репутації, зобов`язати відповідача спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення на тій самій сторінці відсканованої резолютивної частини рішення суду під заголовком "Спростування" з посилання на спростовану статтю, а також стягнути з того на свою користь 10000 грн. моральної шкоди.

Господарський суд міста Києва частково задовольнив позов Приватного підприємства "Ві Ай Пі Департамент" своїм рішенням від 04.06.2019 року (повний текст рішення складено - 12.06.2019 року). Визнав недостовірною інформацію, поширену Громадською організацією "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" 20.07.2018 року на сторінці в мережі Інтернет http://www. afo.com.ua за посиланням: http://www.afo.com.ua/uk/news/2/1304 у статті "ЗВЕРНЕННЯ ДО ПРЕМ`ЄР-МІНІСТРА УКРАЇНИ ВОЛОДИМИРА ГРОЙСМАНА" наступного змісту:

"…всім учасникам ринку, органам виконавчої влади безальтернативно запропоновано лише один єдиний оплатний варіант доступу до єдиної бази даних звітів про оцінку через так званий авторизований електронний майданчик "ОЦІНКА.online"(адреса в мережі інтернет - https://ocinka.online/), оператором якого виступає Приватне підприємство "Ві Ай Пі Департамент" (ідентифікаційний код юридичної особи 33508037, засновник та директор - ОСОБА_1 ). Вартість однієї інформаційної послуги даного приватного підприємства, тобто інформаційної послуги за одним фактом передавання однієї інформації зі звіту про оцінку, відповідно до пункту 3.3 Договору про надання послуг авторизованого електронного майданчика, розміщеного на сайті - https://ocinka.online/ - у вигляді публічної оферти, становить 390,00 (триста дев`яносто) гривень 00 копійок (без ПДВ). При цьому дана сума стягується на умовах 100% передплати, яз зі сторони суб`єктів оціночної діяльності (під час безпосередньої реєстрації звіту), так і додатково зі сторони нотаріусів (під час безпосереднього вчинення нотаріальних дій для перевірки наявності даної інформації у базі). Таким чином, на плечі громадян України, які виступають платниками податків, державним органом виконавчої влади покладено фактично корупційний тягар (кінцевим бенефіціаром якого виступає приватна структура), джерелом якого є необхідність здійснення подвійної додаткової оплати послуг (спочатку суб`єктами оціночної діяльності, а потім повторно ще й нотаріусами) за надання однієї і тієї ж самої послуги від Приватного підприємства "Ві Ай Пі Департамент" - одноразової реєстрації звіту про оцінку, складеного для цілей оподаткування нерухомого майна.

…Зазначена вартість послуг авторизованого Фондом держмайна електронного майданчика "ОЦІНКА.online" (адреса в мережі інтернет - https://ocinka.online/), оператором якого виступає Приватне підприємство "Ві Ай Пі Департамент" (ідентифікаційний код юридичної особи 33508037, засновник та директор - ОСОБА_1 ), яка становить 390,00 грн (без ПДВ) за одну інформаційну послугу, жодним чином не обґрунтована. А отже така висока вартість надання послуг може свідчити лише про потенційний розмір її корупційної складової."

Зобов`язав Громадську організацію "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" спростувати недостовірну інформацію, поширену на сторінці в мережі Інтернет 20.07.2018 року за посиланням: http://www.afo.com.ua/uk/news/2/1304 шляхом розміщення на тій самій сторінці відсканованої резолютивної частини рішення суду під заголовком "Спростування" з посиланням на спростовану статтю. У задоволені позову в іншій частині - відмовив.

Не погодившись з прийнятим рішенням, 26.06.2019 року Громадська організація "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати рішення в даній справі та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову про визнання недостовірною інформації, поширену Громадською організацією "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" 20.07.2018 року на сторінці в мережі Інтернет http://www. afo.com.ua за посиланням: http://www.afo.com.ua/uk/news/2/1304 у статті "ЗВЕРНЕННЯ ДО ПРЕМ`ЄР-МІНІСТРА УКРАЇНИ ВОЛОДИМИРА ГРОЙСМАНА" та зобов`язання ГО «ВАФО» її спростувати шляхом розміщення на тій самій сторінці відсканованої резолютивної частини рішення суду під заголовком «Спростування» з посиланням на спростовану статтю - відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Так, скаржник вказав, що ані підстав для визнання поширеної інформації недостовірною, ані доказів останнього не існувало та не існує, а відтак рішення, що оскаржується не ґрунтується на доказах та суперечить матеріалам справи.

Також, скаржник зазначив, що ані ФДМУ, як власник та держатель Єдиної бази, ані позивач (оператор) до сьогоднішнього дня, навіть при розгляді справи в суді, надати обґрунтований розрахунок вартості послуг позивача, передбачені договором, так і не змогли.

Разом з цим, скаржник вказав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність на момент розміщення відповідачем інформації доказів вчинення позивачем корупційних дій, а саме постанов, вироків суду або органів досудового розслідування про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Тобто, за твердженням скаржника, висновок суду першої інстанції про відсутність доказів вчинення позивачем корупційних дій, є помилковим.

Крім того, скаржник вказав, що висновок експерта не є висновком судової експертизи в розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України, а відтак висновки, закріплені у ньому, взяттю до уваги не підлягали та не підлягають.

Також, скаржник вказав, що 04.06.2019 року в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі, згідно якого інформація, поширена відповідачем визнана недостовірною. Натомість, в рішенні судом також зобов`язано відповідача спростувати недостовірну інформацію, поширену на сторінці в мережі Інтернет 20.07.2018 року за посиланням: http://www.afo.com.ua/uk/news/2/1304 шляхом розміщення на тій самій сторінці відсканованої резолютивної частини рішення суду під заголовком «Спростування» з посиланням на спростовану статтю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2019 року справу № 910/12248/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2019 року у справі № 910/12248/18.

Сторони у справі до закінчення судових дебатів на підставі ст. 221 Господарського процесуального кодексу України подали заяви про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Позивач у заяві про розподіл судових витрат просив покласти на відповідача понесені ним витрати у загальному розмірі 52386,00 грн, зокрема, 5286,00 грн витрат по сплаті судового збору, 25000,00 грн на проведення лінгвістичної експертизи, 1600,00 грн за видачу експертного висновку за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет, 500,00 грн за видачу довідки про власника веб-сайту http://www.afo.com.ua, 20000 грн. на професійну правничу допомогу.

Відповідач у заяві про ухвалення рішення про судові витрати просив понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн покласти на позивача. Також подав заяву про зменшення судових витрат в якій просив зменшити заявлені позивачем витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Господарський суд міста Києва своїм додатковим рішенням від 02.07.2019 року (повний текст додаткового рішення складено - 08.07.2019 року) заяву Приватного підприємства "Ві Ай Пі Департамент" м. Києва про ухвалення рішення про судові витрати задовольнив частково. Присудив до стягнення з Громадської організації "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" на користь Приватного підприємства "Ві Ай Пі Департамент" 3 524,00 грн витрат по сплаті судового збору, 25000,00 грн витрат на проведення лінгвістичної експертизи, 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У заяві Приватного підприємства "Ві Ай Пі Департамент" в іншій частині відмовив.

Заяву Громадської організації "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" м. Києва про ухвалення рішення про судові витрати задовольнив частково. Присудив до стягнення з Приватного підприємства "Ві Ай Пі Департамент" на користь Громадської організації "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" 12500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У заяві Громадської організації "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" в іншій частині відмовив.

Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, 12.07.2019 Громадська організація "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати додаткове рішення в даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Так, скаржник вказав, що суд першої інстанції грубо порушив принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та принцип пропорційності, а відтак додаткове рішення щодо стягнення з позивача на користь відповідача лише 50% понесених витрат на професійну правничу допомогу є необгрунтованим та незаконним.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2019 справу № 910/12248/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 року у справі № 910/12248/18. Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу Громадської організації "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2019 року у справі № 910/12248/18 з апеляційною скаргою Громадської організації "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 року у справі № 910/12248/18.

У судовому засіданні 24.09.2019 року скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційні скарги задовольнити, а рішення місцевого господарського суду та додаткове рішення скасувати.

Представник позивача у судове засідання 24.09.2019 року не з`явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 22.07.2019 року на відповідну адресу.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника позивача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.06.2019 року та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 року підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги Громадської організації "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, та правильно встановлено судом першої інстанції, позивач здійснює підприємницьку діяльність, пов`язану з комп`ютерним програмуванням, консультування з питань інформатизації, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язану з ними діяльність, веб-портали, надання інших інформаційних послуг, а також він є оператором авторизованого електронного майданчика "ОЦІНКА.online", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № , наказом Фонду державного майна України № 956 від 17.07.2018 року (наявний в матеріалах справи) та не заперечується позивачем.

Відповідно до вимог ст. 94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації.

За змістом ст.ст. 91, 277 Цивільного кодексу України юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Так, 20.07.2018 року відповідачем на своєму сайті в мережі Інтернет http://www.afo.com.ua за посиланням http://www.afo.com.ua/uk/news/2/1304 було розміщено статтю із заголовком "ЗВЕРНЕННЯ ДО ПРЕМ`ЄР-МІНІСТРА УКРАЇНИ ВОЛОДИМИРА ГРОЙСМАНА", в якій розміщено копію скарги відповідача на адресу Голови Служби безпеки України із текстом наступного змісту:

"…всім учасникам ринку, органам виконавчої влади безальтернативно запропоновано лише один єдиний оплатний варіант доступу до єдиної бази даних звітів про оцінку через так званий авторизований електронний майданчик "ОЦІНКА.online" (адреса в мережі інтернет - https://ocinka.online/), оператором якого виступає Приватне підприємство "Ві Ай Пі Департамент" (ідентифікаційний код юридичної особи 33508037, засновник та директор - ОСОБА_1 ). Вартість однієї інформаційної послуги даного приватного підприємства, тобто інформаційної послуги за одним фактом передавання однієї інформації зі звіту про оцінку, відповідно до пункту 3.3 Договору про надання послуг авторизованого електронного майданчика, розміщеного на сайті - https://ocinka.online/ - у вигляді публічної оферти, становить 390,00 (триста дев`яносто) гривень 00 копійок (без ПДВ). При цьому дана сума стягується на умовах 100% передплати, яз зі сторони суб`єктів оціночної діяльності (під час безпосередньої реєстрації звіту), так і додатково зі сторони нотаріусів (під час безпосереднього вчинення нотаріальних дій для перевірки наявності даної інформації у базі). Таким чином, на плечі громадян України, які виступають платниками податків, державним органом виконавчої влади покладено фактично корупційний тягар (кінцевим бенефіціаром якого виступає приватна структура), джерелом якого є необхідність здійснення подвійної додаткової оплати послуг (спочатку суб`єктами оціночної діяльності, а потім повторно ще й нотаріусами) за надання однієї і тієї ж самої послуги від Приватного підприємства "Ві Ай Пі Департамент" - одноразової реєстрації звіту про оцінку, складеного для цілей оподаткування нерухомого майна.

…Зазначена вартість послуг авторизованого Фондом держмайна електронного майданчика "ОЦІНКА.online" (адреса в мережі інтернет - https://ocinka.online/), оператором якого виступає Приватне підприємство "Ві Ай Пі Департамент" (ідентифікаційний код юридичної особи 33508037, засновник та директор - ОСОБА_1 ), яка становить 390,00 (триста дев`яносто) гривень 00 копійок (без ПДВ) за одну інформаційну послугу, жодним чином не обґрунтована. А отже така висока вартість надання послуг може свідчити лише про потенційний розмір її корупційної складової."

Указані обставини підтверджуються роздруківкою із сайту в мережі Інтернет за посиланням http://www.afo.com.ua/uk/news/2/1304, поясненнями сторін.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, наданими в п.п. 12, 15 постанови "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта; при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Факт того, що автором вказаного інформаційного матеріалу та власником Інтернет сайту http://www.afo.com.ua є відповідач ним визнано та не заперечується.

Відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню.

Зі змісту вищевказаного тексту вбачається, що поширена інформація стосується твердження відповідача про те, що Приватне підприємство "Ві Ай Пі Департамент" є кінцевим бенефіціаром корупційних дій за участі державного органу виконавчої влади, що підтверджується висновком судової лінгвістичної експертизи № 056/127 від 08.05.2019 року, проведеної Державним підприємством "Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України".

Дослідивши наявний у матеріалах справи висновок судової експертизи, складений експертом ОСОБА_2 директором Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України, суд апеляційної інстанції вважає що відповідний висновок не викликає сумнівів у його правильності, не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі, стосовно критеріїв повноти, ясності, обґрунтованості.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги, що експерт ОСОБА_2 , був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок відповідно до ст. 384 та ст. 385 Кримінального кодексу України.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, експертний висновок містить докладний опис проведених досліджень, обґрунтовані та чіткі висновки, зокрема, щодо інформації у текстовому матеріалі "ЗВЕРНЕННЯ ДО ПРЕМ`ЄР-МІНІСТРА УКРАЇНИ ВОЛОДИМИРА ГРОЙСМАНА" про те, що Приватне підприємство "Ві Ай Пі Департамент" є кінцевим бенефіціаром корупційних дій за участі державного органу виконавчої влади, вказану інформацію виражено у формі фактологічного твердження та вона може завдати шкоди діловій репутації позивача.

Таким чином, інформація у текстовому матеріалі "ЗВЕРНЕННЯ ДО ПРЕМ`ЄР-МІНІСТРА УКРАЇНИ ВОЛОДИМИРА ГРОЙСМАНА" не є оціночним судженням, а є фактичною інформацією, правдивість якої може бути підтверджена або спростована.

При цьому, колегія суддів відзначає, що скаржник (відповідач) не надав ані суду першої інстанції, ані суду першої інстанції належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України неправильності або невідповідності вищевказаного висновку.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи скаржника в обґрунтування підстав скасування рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 року у справі №910/12248/18, що висновок експерта не є висновком судової експертизи в розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України, а відтак висновки, закріплені у ньому, взяттю до уваги не підлягали та не підлягають, не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та фактичними обставинами.

Так, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, про те позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Враховуючи, що вчинення корупційних дій встановлена адміністративна та кримінальна відповідальність, то належними доказами вчинення таких дій мають бути постанова або вирок суду, або постанова органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Разом з цим, як правильно встановлено судом першої інстанції матеріали справи не містять, а відповідачем не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів та відповідно відповідачем не доведено стверджуваного ним у спірній публікації факту того, що позивач є кінцевим бенефіціаром корупційних дій за участі державного органу виконавчої влади.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що поширена відповідачем інформація не відповідає дійсності та є недостовірною.

Таким чином, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що ані підстав для визнання поширеної інформації недостовірною, ані доказів останнього не існувало та не існує, а відтак рішення, що оскаржується не ґрунтується на доказах та суперечить матеріалам справи.

Також, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що доводи відповідача, що викладення у такий спосіб у спірній статті інформації не може вважатися її поширенням, оскільки така містилася у його зверненні до правоохоронного органу, від скановану копію якого й було додано до цієї статті, є безпідставними.

Виходячи зі змісту рішення Конституційного Суду України від 10.03.2003 року № 8-рп/2003 викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов`язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, викладені у зверненні до Служби безпеки України відомості були окремо поширені для невизначеного кола осіб шляхом розміщення на сторінці в мережі Інтернет копії такого звернення, тому такі дії відповідача вважаються поширенням таких відомостей (інформації).

Доказів спростування вказаної інформації відповідачем суду не надано.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 277 Цивільного кодексу України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги в частині визнання недостовірною інформацію поширену відповідачем 20.07.2018 року на сторінці в мережі Інтернет http://www. afo.com.ua за посиланням: http://www.afo.com.ua/uk/news/2/1304 у статті "ЗВЕРНЕННЯ ДО ПРЕМ`ЄР-МІНІСТРА УКРАЇНИ ВОЛОДИМИРА ГРОЙСМАНА" та зобов`язання її спростувати шляхом розміщення на тій самій сторінці відсканованої резолютивної частини рішення суду під заголовком "Спростування" з посиланням на спростовану статтю підлягають задоволенню.

Разом з цим, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10000,00 грн моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Проте, позивачем всупереч вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано жодних доказів того, що поширення відповідачем спірної недостовірної інформації призвело до перешкод або змін у його звичайній виробничій діяльність, або подальше її здійснення вимагало докладання додаткових зусиль, або ж іншим чином йому було завдано моральної шкоди.

При цьому, колегія суддів приймає як належне твердження скаржника, що 04.06.2019 року в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі, згідно якого інформація, поширена відповідачем визнана недостовірною. Натомість, в рішенні судом також зобов`язано відповідача спростувати недостовірну інформацію, поширену на сторінці в мережі Інтернет 20.07.2018 року за посиланням: http://www.afo.com.ua/uk/news/2/1304 шляхом розміщення на тій самій сторінці відсканованої резолютивної частини рішення суду під заголовком «Спростування» з посиланням на спростовану статтю, проте останнє не є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення в розумінні ст. 277 Господарського процесуального кодексу України та не призвело до неправильного вирішення справи.

Водночас, колегія суддів відзначає, що задоволені позовні вимоги в частині визнання недостовірною інформацію, поширену Громадською організацією "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" 20.07.2018 року на сторінці в мережі Інтернет http://www. afo.com.ua за посиланням: http://www.afo.com.ua/uk/news/2/1304 у статті "ЗВЕРНЕННЯ ДО ПРЕМ`ЄР-МІНІСТРА УКРАЇНИ ВОЛОДИМИРА ГРОЙСМАНА" реалізується (захищають, відновлюють порушене право) лише шляхом зобов`язання відповідача спростувати недостовірну інформацію, поширену на сторінці в мережі Інтернет 20.07.2018 року за посиланням: http://www.afo.com.ua/uk/news/2/1304 шляхом розміщення на тій самій сторінці відсканованої резолютивної частини рішення суду під заголовком «Спростування» з посиланням на спростовану статтю.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони у справі до закінчення судових дебатів на підставі ст. 221 Господарського процесуального кодексу України подали заяви про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Так, позивач у заяві про розподіл судових витрат просив покласти на відповідача понесені ним витрати у загальному розмірі 52386,00 грн, зокрема, 5286,00 грн витрат по сплаті судового збору, 25000,00 грн на проведення лінгвістичної експертизи, 1600,00 грн за видачу експертного висновку за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет, 500,00 грн за видачу довідки про власника веб-сайту http://www.afo.com.ua, 20000 грн. на професійну правничу допомогу.

Відповідач у заяві про ухвалення рішення про судові витрати просив понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн покласти на позивача. Також подав заяву про зменшення судових витрат в якій просив зменшити заявлені позивачем витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати, або відмовити в ухваленні додаткового рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, протягом 10 днів з дня надходження відповідної заяви.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, позивач звертаючись в суд заявив до відповідача позовні вимоги про захист ділової репутації, які складаються з двох (про визнання інформації недостовірною, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію) зв`язаних між собою як основна та похідна вимог, та про стягнення 10000,00 грн моральної шкоди.

Рішенням суду від 04.06.2019 року про часткове задоволення позову позовні вимоги про захист ділової репутації було задоволено, у позові про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, понесені у справі судові витрати підлягають розподілу між сторонами у відповідних пропорціях.

Виходячи з наведеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору за вимоги про захист ділової репутації у розмірі 5286 грн (3524,00 грн +1762,00 грн).

Щодо витрат позивача у розмірі 3600,00 грн за видачу експертного висновку за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет та 500,00 грн за видачу довідки про власника веб-сайту http://www.afo.com.ua, останнім не доведено необхідності (об`єктивної невідворотності) несення таких витрат у зв`язку з розглядом даної справи, тому суд першої інстанції правомірно відмовив в відшкодуванні в цій частині.

Щодо судових витрат у розмірі 20000,00 грн на професійну правничу допомогу та 25000,00 грн витрат на проведення судової експертизи, колегія суддів приймає до уваги, що останні були фактично понесені позивачем у зв`язку з розглядом вимог про захист ділової репутації, які судом були задоволені, вказані витрати є співмірними, обґрунтованими та пропорційними до даного предмету спору, тому суд першої інстанції правомірно поклав їх на відповідача.

Крім того, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачу підлягає відшкодування частини понесених на підставі платіжного доручення № 315 від 05.06.2019 року витрат по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 12500,00 грн (1/2*25000,00).

Таким чином, твердження скаржника, як на підставу для скасування додаткового рішення, що суд першої інстанції грубо порушив принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та принцип пропорційності, а відтак додаткове рішення щодо стягнення з позивача на користь відповідача лише 50% понесених витрат на професійну правничу допомогу є необгрунтованим та незаконним, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги фактично зводяться до мотивів викладених у позовній заяві, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Громадської організації "Всеукраїнська асоціація фахівців оцінки" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2019 року у справі №910/12248/18 залишити без змін.

3. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 року у справі №910/12248/18 залишити без змін.

4. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

5. Матеріали справи №910/12248/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко

Дата складення повного тексту 15.10.2019 року у зв`язку з перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці.