ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2019 року м.Дніпро Справа №904/9761/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів:Березкіної О.В., Кощеєва І.М.

при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.

За участю представників сторін:

від військової прокуратури: Лісняк А.І.-прокурор військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону, посвідчення № 052300 від 27.02.2019;

від позивача: Сулима В. І.-представник, довіреність №1547 від 06.05.2019;

від відповідача: Ольховська А. М.-представник, довіреність №17/26/1478 від 13.08.2019;

від третьої особи-1: Вологжаніна О. Д. - представник, довіреність № 220/508/Д від 03.12.2018;

від третьої особи-2: не з"явився;

від третьої особи-3: не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області і Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019р у справі №904/9761/17

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро

до: Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство оборони України, м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління містобудування архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальна установа Центр первинної медико-санітарної допомоги №6 Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

за участю: Заступника військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, м. Дніпро

про: визнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро. звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Криворізької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради №939 від 25 січня 2012 року Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3338 га на мкр-ні Всебратське-2, 65а, та надання її в постійне користування для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки №1.

Позов обґрунтовано тим, що рішення від 25.01.2012 прийнято із порушенням вимог законодавства та із перевищенням компетенції ради,оскільки воно порушує права Міністерства оборони України і КЕВ м. Дніпра як її постійного землекористувача. Позивач наголошує, що спірна земельна ділянка за цільовим призначенням віднесена до земель оборони, а отже рада, за відсутності повноважень щодо розпорядження землями державної власності для потреб оборони та вилучення спірної земельної ділянки у належного землекористувача у встановленому порядку, незаконно розпорядилася нею, надавши у постійне користування Комунальному закладу "Міська поліклініка № 1" (далі - КЗ "Міська поліклініка № 1".

Справа слухалася неодноразово.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 у справі №904/9761/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення місцевий господарський суд з урахуванням вказівок, які містяться в постанові Верховного Суду від 20.11.2018р. дійшов висновку, про правомірність обраного позивачем способу захисту порушеного права, а саме подання позову про визнання незаконним та скасування оспорюваного рішення. Судом враховано, відсутність доказів зміни повноважним органом у встановленому законом порядку цільового призначення спірної земельної ділянки та доказів вилучення з дотриманням установленого порядку з користування позивача спірної земельної ділянки. Дійшовши висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, місцевий господарський застосував наслідки спливу позовної давності і відмовив у позові.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019, Криворізька міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що мотивувальна частина рішення порушує права та охоронювані інтереси територіальної громади міста Кривого Рогу, ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків суду першої інстанції, обставинами справи, порушенні норм матеріального права, просить змінити мотивувальну частину вказаного рішення суду шляхом виключення з неї висновків суду про віднесення спірної земельної ділянки площею 0,3338 га, розташованої на мкр-ні Всебратське-2, 65а у м. Кривому Розі, до державної форми власності, за цільовим призначенням землі оборони, та прийняття Криворізькою міською радою рішення від 25.01.2012 №939 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3338 га на мкр-ні Всебратське-2, 65а та надання її в постійне користування для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки №1 з перевищенням наданих їй повноважень.

Крім того, з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019, не погодився і Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро, який подав апеляційну скаргу і просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнення доводів апеляційної скарги Криворізької міської ради:

Скаржник вважає, що Господарський судом Дніпропетровської області при розгляді даної справи не були враховані вказівки, які містяться в постанові Верховного Суду від 20.11.2018р., а обставини, що мають суттєве значення для встановлення істини в існуючому спорі, з`ясовані неповно, що позбавило суд надати належну оцінку усім обставинам справи

Так, місцевим господарським судом не враховано висновок суду касаційної інстанції щодо відсутності правових підстав для вступу прокурору у справу та задоволення заяви заступника військового прокурора про залучення до участі в справі Військової прокуратури Дніпропетровської області.

За твердженням апелянта, зі змісту Постанови ВР від 24.10.2002 № 217 -IV «Про зміну меж міста Кривого Рогу Дніпропетровської області» та відповідних відміток в індивідуальній картці № 18 (т.1 а.с. 219-220). вбачається , що землі, що знаходилися у користуванні Криворізької квартино-експлуатаційної частини району на мікрорайоні Всебратське -2 (військове містечко 35) площею 448,4 га, відповідно до акту прийому передачі від 22.07.2004р. перебували в складі земель Зеленобалківської сільської ради Широківського району та вважалися переданими з 28.07.2004р. в межі міста Кривого Рогу (т.1 а.с. 108-112),

Землі перебували у користуванні без правових документів. На вказаній земельній ділянці розташована будівля лікарняного закладу, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Кривого Рогу. Право оперативного управління здійснює комунальна установа «Центр первинної медико санітарної допомоги № 6(т.1 а.с. 163-164), раніше будівля перебувала на балансі комунального закладу «Міська поліклініка №1. Проте, викладені обставини судом першої інстанції проігноровані та без належних на те правових підстав і доказів зроблено висновок, що спірна земельна ділянка відноситься до земель державної форми власності, за цільовим призначенням землі оборони, наданих у користування згідно Державного акту на право користування землею серії Б№009798 від 1080 року, а оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування прийнято міською радою з перевищенням наданих їй повноважень.

Скаржник, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази робить правові висновки, відміні від висновків місцевого господарського суду і вважає, що Криворізька міська рада, як розпорядник земель в межах міста, ухвалюючи рішення № 939 від 25.01.2012р. діяла правомірно, як компетентних орган в межах наданих законом повноважень, що в свою чергу свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції стосовно перевищення повноважень міською радою і порушень норм земельного законодавства при прийнятті даного рішення.

Скаржник зауважує на необґрунтованість висновків суду в частині порушення Криворізькою міською радою приписів Земельного кодексу України щодо порядку вилучення з користування позивача земельної ділянки, оскільки спірна земельна ділянка на мікрорайоні Всебратському-2, 65а в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу була надана у постійне користування за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не шляхом вилучення або викупу. Оскаржуване рішення міської ради від 25.01.2012 №939 не містить посилань щодо вилучення спірної земельної ділянки із землекористування Криворізької квартирно-експлуатаційної частини району.

Безпідставними вказує відповідач, є посилання суду і на ст.ст. 141, 142 Земельного кодексу України, оскільки надання Криворізькою квартирно-експлуатаційною частиною району засвідченої нотаріально письмової згоди на відведення (при необхідності відчуження) земельної ділянки не є добровільною відмовою від права постійного користування земельною ділянкою як підстави припинення права користування, котра ініціюється землекористувачем та направляється до власника земельної ділянки.

Судом першої інстанції було надано оцінку лише аргументам відповідача щодо обраного позивачем способу захисту, при цьому всі інші аргументи Криворізької міської ради залишилися поза увагою суду та без належної оцінки.

Відповідач посилається на дотримання Криворізькою міською радою вимог ст.ст. 116,123, 151 Земельного кодексу України .

Сторона вважає, що визнаний судом в якості доказу Державного акту на право користування землею серії Б№009798 від 1080 року не відповідає вимогам щодо належності і допустимості доказів, оскільки з його змісту нього неможливо встановити, що саме надана Квартирно-експлуатаційній частині Криворізького району для випробувального полігону земельна ділянка площею 9819,7 га включає в себе спірну земельну ділянку площею 0,3338 га на мікрорайоні Всебратському-2, 65а в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу. З акту прийому-передачі від 22.07.2004 земель та технічної документації землекористувачів Широківського району в межах міста Кривого Рогу на підставі постанови Верховної Ради України від 24.10.2002 №217-ІV у Криворізької квартирно-експлуатаційної частини району не вбачається документів, що підтверджували б право користування земельною ділянкою площею 448,4 га, розташованою на мікрорайоні Всебратське-2 (військове містечко 35), до складу якої також входила і спірна земельна ділянка.

Не є належними і достатніми доказами на думку відповідача і наступні документи надані позивачем в обґрунтування позовних вимог:

- акт прийому-передачі земельних ділянок від Криворізької квартирно-експлуатаційної частини району до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська від 30.11.2013, який не підтверджує наявність у позивача прав користування спірною земельною ділянкою та її віднесення до державної власності, а засвідчує лише факт прийому-передачі земельних ділянок від однієї установи до іншої. В Додатку №1 до вказаного акту, вказано, що зазначена земельна ділянка Держкомземом у м. Кривий Ріг (форма 6-зем) за Міністерством оборони України не рахується;

- відомість щодо обліку та наявності площ земельних ділянок, які рахуються за Міністерством оборони України, по КЕВ м. Дніпропетровська, як бюджетні, станом на 01.01.2016, котра взагалі не містить будь-якої інформації щодо спірної земельної ділянки на мікрорайоні Всебратське-2,, котра використовувалась під розміщення військового містечка 35 та передана в межі м. Кривого Рогу згідно акту прийому-передачі від 22.07.2004, складеного на підставі постанови Верховної Ради України від 24.10.2002 №217-ІV. При цьому, вказівка щодо оскаржуваного рішення, зазначена у графі 5, стосується військового містечка №30;

- відомість щодо обліку та наявності площ земельних ділянок, які рахуються за міністерством оборони України за КЕВ м. Дніпро, станом на 14.05.2017, яка містить суттєві відмінності від відомості, поданої разом з позовною заявою, оскільки до неї було додатково внесено дані щодо військових містечок, які у попередній відомості були відсутні -№35, №53, №47.

Крім того, скаржник вказує, що в порушення норм ч. 3, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» і ч. 4 ст. 53 ГПК України, звертаючись із заявою про вступ у справу, прокурор не конкретизував особу, інтереси якої будуть представлені в суді, не підтвердив належними доказами підстав для представництва в суді у даній справі та не обґрунтував конкретними доказами реального порушення або загрози порушення прав держави або інших осіб, а також неспроможність останніх самостійно захистити свої права.

Узагальнення доводів апеляційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро:

Позивач з приводу застосування судом строку позовної давності та висновку суду про обізнаність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про існування рішення Криворізької міської ради, що оскаржується з 01.12.2013 з Додатку №1 «Проблемні питання по земельним ділянкам, які потребують подальшого вирішення», зазначив, що на час звернення до суду проводилась Антитерористична операція на Сході України, відтак КЕВ м. Дніпро забезпечувало підтримку в організації невідкладних заходів щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України, що є поважною причиною пропуску строку позовної давності.

Скаржник зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, Криворізька міська рада не врахувала приписи ст.ст.116, 142 Земельного кодексу України та п.п.44,45 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністерства оборони України №483 від 22.12.1997, відповідно до яких існує певний, передбачений законодавством порядок припинення права постійного користування землями оборони у зв`язку із добровільною відмовою від них землекористувача.

Вказаний порядок передбачає:

-добровільну відмову землекористувача, адресовану власнику земельної ділянки;

-прийняття рішення власником земельної ділянки про припинення права постійного користування. Отже, саме з моменту прийняття рішення власником земельної ділянки законодавець пов`язує момент припинення права постійного користування земельною ділянкою.

Підставою припинення права постійного користування земельними ділянками державної власності, закріпленими за державними юридичними особами, відповідно до ст. 142 Земельного кодексу України є згода саме органу управління такої юридичної особи на вилучення земельних ділянок, тобто у даному випадку -Міністерства оборони України та Кабінету Міністрів України.

Посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення механізму використання земель оборони», яким внесено зміни до Законів України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», «Про використання земель оборони», а також до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України позивач звертає увагу на те, що відчуження земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України. Державної спеціальної служби транспорту, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил України, затверджений постановою КМУ від 28.12.2000 №1919, визначає, що рішення про відчуження військового майна приймає Кабінет Міністрів України із затвердженням, за пропозицією Міністерства оборони України, погодженого з Міністерством економіки України.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Військова прокуратура Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України у відзиві на апеляційну скаргу Криворізької міської ради заперечує проти її задоволення.

В постанові від 20.11.2018 у даній справі Верховним Судом звернуто увагу не на відсутність правових підстав вступу прокурора в справу, а на недостатнє вивчення судом попередньої інстанції підстав вступу прокурора у справу. Під час нового розгляду справи судом першої інстанції вивчено обґрунтування підстав вступу прокурора у справу та прийнято рішення з урахуванням положень ч. 3 ст. 53 ГПК України.

Прокуратура вважає, що суд дійшов правомірного висновку про те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель державної форми власності, за цільовим призначенням землі оборони, надані у користування згідно Державного акту на право користування землею серії Б№009798 від 1080 року. Доказів зміни цільового призначення спірної земельної ділянки повноважним органом та доказів вилучення з користування позивача спірної земельної ділянки, переданої у межі міста Кривого Рогу, у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять.

Прокуратура зазначає, що відповідачем не була дотримана процедура відмови від користування спірною земельною ділянкою.

Прокуратура зауважує, що начальник Криворізької квартирно-експлуатаційої частини (району) не мав повноважень одноособово, без погодження з Міністром оборони України здійснювати відмову від користування земельною ділянкою, наданою для потреб ЗбройнихСил України, а відтак, право постійного користування Квартирно-експлуатаційною частиною Криворізького району зазначеною спірною земельної ділянкою припинено безпідставно.

Департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради у письмових поясненнях погоджується з висновками місцевого господарського суду та у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності вважає, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Військова прокуратура Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України у відзиві на апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро просить її задовольнити.

Прокуратура зазначає, що за результатами звірки з Управлінням Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області щодо обліку та наявності площ земельних ділянок, які рахуються за Міністерством оборони України по КЕВ м. Дніпро, станом на 01.01.2016 КЕВ м. Дніпро було виявлено різницю даних обліку на 1,6228 га, в тому числі і земельну ділянку площею 0,338 га, які вилучені рішеннями Криворізької міської ради №939 від 25.01.2012, №688 від 26.10.20111 року.

Криворізькою міською радою без відповідної згоди Міністерства оборони України здійснено розпорядження земельною ділянкою 0,338 га на мкр-ні Всебратське, 65а в Центральному районі, яка є об`єктом державної власності, отже, вважає, прокуратура рішення Криворізької міської ради №939 від 25.01.2012, є таким що прийнято з перевищенням повноважень, а тому підлягає скасуванню.

Посилаючись на ч. 1 ст. 223 ГК України, ст. 261 ЦК України прокуратура зазначає, що строки позовної давності слід рахувати з того часу, коли позивач мав об`єктивну змогу дізнатись про порушене право, а саме з 01.01.2016, коли КЕВ м. Дніпро було виявлено різницю обліку даних.

Криворізька міська рада у відзиві на апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідач наголошує на тому, що як розпорядник земель в межах міста, ухвалюючи рішення від 25.01.2012 №939 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на мкр-ні Всебратському-2, 65а та надання її в постійне користування для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки №1», з урахуванням вимог ст. 25, п. 34 ч. 1 ст. 26, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», діяла правомірно як компетентний орган в межах наданих законом повноважень, у відповідності до вимог чинного законодавства, що в сою чергу свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції і доводів позивача стосовно перевищення повноважень міською радою і порушень норм земельного законодавства при прийнятті даного рішення та прав Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро.

Відповідач вважає, що позивачем не доведено, що спірна земельна ділянка набула статус військового майна, закріпленого на праві оперативного управління за військовою частиною Збройних Сил України у відповідності до приписів ст.ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України».

Криворізька міська рада звертає увагу на суперечливість позиції позивача, оскільки, стверджуючи, що спірна земельна ділянка є державною власністю та належить до земель оборони на підставі Державного акту на право постійного користування, ним ігноруються положення ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України, у відповідності до яких право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку, що в свою чергу виключає можливість розпорядження позивачем майном, що має місце лише при реалізації права власності, згідно ст. 317 ЦК України. В той же час позивач стверджує, що спірна земельна ділянка була передана міською радою у користування з порушенням порядку відчуження військового майна, рішення про яке приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України, що є недоведеним без надання відповідного підтвердження надходження земельної ділянки до складу військового майна Збройних Сил України та перебування її у державній власності, або розташування на ній об`єктів нерухомого військового майна.

Щодо пропуску строку позовної давності, з наведеного в апеляційній скарзі позивача обґрунтування не вбачається за можливе встановити, з яких саме підстав позивач вважає, що судом неправильно застосовано норми чинного законодавства при визнанні пропущеним строку позовної давності.

Третя особа-3 у відзиві на апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

За поясненнями підприємства постановою Верховної Ради України від 24.10.2002 №217-ІV «Про зміну меж міста Кривого Рогу Дніпропетровської області» включено в межі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області такі населені пункти місто Інгулець та селище міського типу Зелене, прилеглі до міста землі площею 520,1 гектара, які знаходяться у юрисдикції Криворізької міської ради, 548,6 га земель Зеленобалківської сільради, 1802,1 га земель Миколаївської селищної ради, 29,4 га земель Новоселівської сільради, 30,1 га земель Червоненської сільради Широківського району і затверджено межі міста Кривого Рогу загальною площею 43000,2 га. При цьому, землі Криворізької квартирно-експлуатаційної частини району перебували в складі земель Зеленобалківської сільської ради Широківського району, що підтверджується актом прийому-передачі від 22.07.2004 земель та технічної документації землекористувачів Широківського району в межах міста Кривого Рогу на підставі постанови Верховної Ради України від 24.10.2002 №217-ІV, та вважаються переданими в межі міста Кривого Рогу з 28.07.2004.

У подальшому, з урахуванням матеріалів вибору земельної ділянки, погоджених управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг, Криворізьким відділом природокористування, управлінням містобудування і архітектури виконкому міської ради, Криворізькою міською і районними санітарно-епідеміологічними станціями, Дніпропетровським обласним центром з охорони історико-культурних цінностей, Криворізькою міською радою було ухвалено рішення від 25.11.2009 №3586, яким комунальному закладу «Міська поліклініка №1» затверджено матеріали вибору земельної ділянки та надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки. В подальшому рішенням Криворізької міської ради від 25.01.2012 №939 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у постійне користування земельну ділянку житлової та громадської забудови площею 0.3338 га для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки №1 на мкр-ні Всебратському-2, 65а в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу за рахунок забудованих земель громадського призначення, облікованих за Криворізькою квартирно-експлуатаційною частиною району.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Антоніка С.Г. Іванова О.Г. від 21.06.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Криворізької міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019р у справі №904/9761/17 та призначено розгляд справи до розгляду у судовому засіданні на 07.08.2019 на 12:00.

У зв`язку з відпусткою судді Антоніка С.Г. за розпорядженням керівника апарату суду №1157 від 30.07.2019 для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019р у даній справі, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро.

У зв`язку з відпусткою суддів Антоніка С.Г., Іванова О.Г. та з метою розгляду апеляційних скарг у спільному провадженні за розпорядженнями керівника апарату суду №1229, №1231 від 06.08.2019 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2019 дана справа була передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Березкіної О.В., Кощеєва.

Ухвалою суду від 06.08.2019 визначеною колегією суддів апеляційна скарга Криворізької міської рада прийнята до свого провадження.

Окремою ухвалою суду від 06.08.2019 визначеною колегією суддів апеляційна скарга Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро прийнята до свого провадження. Приєднано вказану апеляційну скаргу для сумісного розгляду до апеляційної скарги Криворізької міської ради.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду за клопотаннями прокурора, позивача і відповідача розгляд апеляційних скарг було відкладено на 29.08.2019 на 15:00.

В судовому засіданні 29.08.2019 оголошено перерву до 16.09.2019, про що винесено ухвалу.

16.09.2019 до суду апеляційної інстанції від Криворізької міської ради надійшли письмові пояснення. Відповідач звертає увагу на те, що позивачем разом з клопотанням про відкладення розгляду справи в порушення ст. 80 ГПК України від 13.03.2019 було подано до суду першої інстанції документи, які раніше ним не надавалися до суду та які за своєю правовою природою є новими доказами у справі.

Відповідач звертає увагу на те, що відомості обліку та наявності площ земельних ділянок, які рахуються за Міністерством оборони України за КЕВ м. Дніпро станом на 01.11.2018 і 01.01.2019, як і відомість щодо обліку та наявності площ земельних ділянок, які рахуються за Міністерством оборони України, по КЕВ м. Дніпропетровська, як бюджетні, станом на 01.01.2016 та відомість щодо обліку та наявності площ земельних ділянок, які рахуються за Міністерством оборони України за КЕВ м. Дніпро станом на 14.05.2017, суперечать принципу правової визначеності, що притаманний офіційному документу, складання якого регламентовано конкретною законодавчою нормою. Позивачем не надано жодного ґрунтовного пояснення, якою саме нормою закону врегульовано можливість проведення такого звіряння між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро й відділом у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

16.09.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 02.10.2019 на 12:40, про що винесено ухвалу.

27.09.2019 на виконання ухвали суду від 16.09.2019 позивачем подані додаткові пояснення по справі з приводу того, яким саме чином можливо встановити, що в межах земельної ділянки, Державний акт на право користування якою №009798 було надано на огляд суду, знаходиться земельна ділянка площею 0,3338 га, рішення Криворізької міської ради №939 від 25.01.2012 щодо якої становить предмет позову.

В судовому засіданні 02.10.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

У 1980 році виконавчим комітетом Широківської ради депутатів трудящих квартирно-експлуатаційній частині Криворізького району (далі - Криворізька КЕЧ району) для потреб оборони видано державний акт на право користування землею серії Б №009798, яким посвідчувалось право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 9819,7 га для використання в якості випробувального полігону, та встановлювались її межі в натурі на місцевості. До складу вищезазначеної земельної ділянки входить земельна ділянка площею 0,338 га, що розтошована в мкр-ні Всебратському-2, 65а, Центрально-Міського району м. Кривого Рогу ( т.1, а.с.14-18).

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24.10.2002р. № 217-IV Про зміну меж міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено включити в межі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, зокрема, 548,6 га земель Зеленобалківської сільради (т.1,а.с. 107)

Згідно акту приймання-передачі земель та технічної документації землекористувачів Широківського району в межі міста Кривого Рогу на підставі Постанови Верховної Ради України від 24.10.2002р. № 217-IV Про зміну меж міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, складеного 22.07.04р., комісією у складі першого заступника голови Широківської райдержадміністрації, виконуючого обов`язки начальника Широківського районного відділу земельних ресурсів, головного спеціаліста Широківського районного відділу земельних ресурсів, заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, начальника Криворізького міського управління земельних ресурсів, начальника відділу міського управління земельних ресурсів Широківською райдержадміністрацією передані, а Криворізькою міською радою прийняті землі загальною площею 2410, 2 га, в тому числі землі Зеленобалківської сільської ради 548, 56 га , при чому в графі «Документ що підтверджує право користування земельною ділянкою» відносно земель загальною площею 448,4 га, які розташовані на мкр. Всебратське-2 (військове містечко 35) зазначено, що вони перебували у користуванні Криворізької квартирно-експлуатаційної частини без правових документів. В акті зазначено : «Землі слід вважати переданими в межі міста Кривого Рогу з 28.07.04 р.» Цей акт приймання - передачі узгоджено Головою Широківської райдержадміністрації та Головою Криворізької міської ради (т.1, а.с. 108-112).

Відповідна відмітка щодо передачі земельної ділянки військового містечка № 35 (наразі № 53), площею 448,4 га, до меж міста наявна і у індивідуальній картці № 18 обліку земельної ділянки (т.1, а.с. 219-220).

Рішенням Криворізької міської ради XVIII сесії VI скликання №939 від 25.01.2012р. вирішено , зокрема :

1. Затвердити комунальному закладу Міська поліклініка №1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на мкр-ні Всебратське-2, 65а в Центрально-Міському районі для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки № 1.

2. Надати комунальному закладу Міська поліклініка №1 у постійне користування земельну ділянку житлової та громадської забудови площею 0,3338 га для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки №1 мкр-ні Всебратському-2, 65а в Центрально-Міському районі за рахунок забудованих земель громадського призначення, облікованих за експлуатаційною частиною району, згідно з доданою схемою.

3. Головному лікарю комунального закладу Міська поліклініка №1 Круподеру Володимиру Михайловичу:

3.1. Виступити замовником виконання робіт щодо:

- винесення та закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

- складання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою.

3.2. Зареєструвати державний акт на право постійного користування земельною ділянкою в органі, що здійснює державну реєстрацію правоустановчих документів на землю.

3.3. Охоронні зони інженерних мереж загальною площею 0,0756 га у межах земельної ділянки використовувати з обмеженнями, передбаченими Правилами охорони магістральних трубопроводів, та в порядку, визначеному Земельним кодексом України.

3.4. Забезпечити виконання вимог, викладених у висновку комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою, щодо погодження проектів землеустрою з відведення земельних ділянок від 25.11.2011 №133, ст. 48 Закону України Про охорону земель, Постанов Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 №559 та від 01.08.2006 №1045.

3.5. Передбачити встановлення земельного сервітуту площею 0,0106 га для проїзду до теплорозподільчого пункту комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа.

3.6. Виконувати обов`язки землекористувача відповідно до вимог ст.96 Земельного кодексу України.

4. Управлінню Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області ( ОСОБА_1 ) внести зміни до земельно-облікової документації.

5. Відділу інформатизації виконкому міської ради (Білогай О.Ю.) забезпечити оприлюднення рішення на офіційному веб-сайті виконкому Криворізької міської ради в мережі Інтернет у визначений чинним законодавством термін.

6.Контроль за виконанням рішення покласти на постійну комісію міської ради з питань регулювання земельних відносин, планування та забудови міста, міської комунальної власності (Іванов Ю.О.), координацію роботи - на заступника міського голови Гальченка А.В. ( т.1, а.с.21-23)

Наказом начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління № 94 від 9 серпня 2013 року на виконання директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 01 липня 2013 року № Д-322/1/*2 Криворізьку КЕЧ району розформовано. Правонаступником усіх її прав і обов`язків визначено Квартирно - експлуатаційний відділ м. Дніпро ( т1, а.с.24-27) .

У подальшому рішенням Криворізької міської ради від 31.03.2014 р. № 2607 внесено зміни до рішення від 25.12.2012 р. , яким змінено назву медичної установи на Комунальна установа Центр первинної медико-санітарної допомоги №6 Криворізької міської ради (т.1 а.с. 141)

На земельній ділянці за адресою: мкр-н Всебратське-2, 65а. м. Кривий Ріг, розташована нежитлова будівля, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Кривого Рогу, право оперативного управління будівлею здійснює Комунальна установа Центр первинної медико-санітарної допомоги №6 Криворізької міської ради (т.1, а.с. 163-164), до цього будівля перебувала на балансі комунального закладу Міська поліклініка №1 ( т.1, а.с. 44-45, 155) .

За результатами звірки з Управлінням Держгеокадастру у Криворізькому районі у Дніпропетровської області щодо обліку та наявності площ земельних ділянок, які рахуються за Міністерством оборони України по КЕВ м. Дніпро, станом на 01.01.2016р. КЕВ м. Дніпро було виявлено різницю даних обліку на 1,6228 га, в томі числі і земельну ділянку площею 0, 338 га, які вилучені рішеннями Криворізької міської ради № 939 від 25.01.2012, № 688 від 26.10.2011 року (т.3 а.с. 64-66).

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційних скарг в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню в силу наступного:

Відповідно до абзацу 4 пункту 3.12. Постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму ВГСУ " Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом даного судового розгляду є матеріально правова вимога позивача про визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради № 939 від 25.01.2012р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3338 на мкр-ні Всебратське -2, 65а та надання її в постійне користування для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки № 1».

Згідно зі статтею 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі (стаття 19 зазначеного Кодексу).

За змістом статей 38, 39 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно зі статтею 77 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття спірного рішення) землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

За змістом частини 2 статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління.

Статтею 1 Закону України «Про використання земель оборони» передбачено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Відповідно до положень статей 83, 84 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення ради) землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.

За змістом статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Саме суд здійснює захист осіб, права та охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості звернутися з відповідною заявою до компетентного суду.

Відповідно до Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення у межах Конституції України і законів держави. Конституція України (частина 2 статті 19) передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Цей принцип відображено у статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

У частинах 1, 4 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з інших дій, які за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділені значними повноваженнями у різних галузях, зокрема у сфері регулювання земельних відносин.

Пункт 34 частини 1 статті 26 зазначеного Закону встановлює, що до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин.

Також відповідно до пунктів "а""г" статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад належать розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За змістом статті 122 Земельного кодексу України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

З аналізу наведених норм у їх сукупності можна зробити висновок, що прийняття органом місцевого самоврядування ненормативного акта породжує виникнення правовідносин, що пов`язані із реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів у сфері земельних правовідносин. Тобто рішення органу місцевого самоврядування є підставою для виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до статей 152, 155 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У Рішенні від 16.04.2009 № 7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Разом з тим із зазначеного Рішення Конституційного Суду України вбачається, що такі рішення органу місцевого самоврядування можуть бути оскаржені в інший спосіб.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини 2 статті 55, статті 124 Конституції України.

У такому разі вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України, якщо фактично підставою пред`явлення позовної вимоги є оспорювання прав особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Статтею 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Отже, рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. На таку особу, позивача, з урахуванням принципу свободи розпорядження власними процесуальними правами не можна покладати обов`язок об`єднання вимог про визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та вимог про скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку, укладених (виданих) на підставі такого рішення.

На вищенаведений висновок, який викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30.05.2018р. у справі № 923/466/17, від 19.06.2018р. у справі № 916/1979/13, посилається колегія суддів Касаційного господарського суду у пункті 5.1 Постанови від 20.11.2018р., прийнятій за наслідками розгляду касаційної скарги Криворізької міської ради на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.089.2018р. і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2018р. у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів констатує, що висновок суду першої інстанції в частині того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а саме подання позову про визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради №939 від 25 січня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3338 га на мкр-ні Всебратське-2, 65а, та надання її в постійне користування для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки №1 є правомірними і таким, що узгоджується зі сталими правовими позиціями судів вищої інстанції.

Як зазначалося вище, на підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем надано суду державний акт на право користування землею серії «Б» №009798, який було видано виконавчим комітетом Широківської районної Ради депутатів трудящих квартирно-експлуатаційній частині Криворізького району загальною площею 819,7 га в межах згідно з планом землекористування для випробувального полігону ( т.1, а.с.14-18).

Як вбачається зі змісту відомості щодо обліку та наявності площ земельних ділянок, які рахуються за Міністерством оборони України за КЕВ м.Дніпро станом на 01.11.2018р. , яку підписано в.о. начальника Відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області А.Дерій з загальної площі облікових даних щодо Держгеокадастру на період звірки 01.11.2018р. в/ч НОМЕР_1 м.Кривий Ріг, мкр. Всебратське 446,3023 є наявними облікові дані щодо площі (форма 405) у розмірі 419,3461га , відповідно різниця становить 0,3338 га, яка за даними розділу «Примітка» згаданої відомості утворилася в зв`язку з вилученням на підставі Рішення Криворізької міської ради № 939 від 25.01.2012р. га на користь Міської лікарні № 1 (т.3 а.с. 65).

Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що вищезазначена відомість обліку та наявності площ земельних ділянок, які рахуються за Міністерством оборони України за КЕВ м. Дніпро станом на 01.11.2018р. є достовірним, належним і допустимим доказом того, що внаслідок прийняття рішення Криворізької міської ради № 939 від 25.01.2012р. загальна площа земельної ділянки у розмірі 446,3023 га, яка рахується за в/ч НОМЕР_1 м.Кривий Ріг, мкр. Всебратське зменшилася на 0,3338 га і на час розгляду справи її розмір становить 419,3461га.

Наявність в акті приймання-передачі земель та технічної документації землекористувачів Широківського району в межі міста Кривого Рогу, який складено 22.07.04р на підставі Постанови Верховної Ради України від 24.10.2002р. № 217-IV «Про зміну меж міста Кривого Рогу Дніпропетровської області» (т.1 а.с. 107) напроти строки «Криворізька КЕЧ мкр Всебратське -2 446,4 В/м» запису «без правових документів» не може бути визнано доказом відсутності відповідних прав у Криворізької КЕЧ щодо зазначеної ділянки, оскільки, як вбачається зі списку членів комісії, які входили до її складу в ній відсутні представники Міністерства оборони, на права і обов`язки якого всплинуло складання вищезазначеного акту (т.1, а.с. 108-112). Відповідно доводи апеляційної скарги, що землі Криворізької квартирно експлуатаційної частини району перебували у користуванні без правовстановлюючих документів є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості встановлення зі змісту акту на право постійного користування землею землею серії "Б" № 009798 факту входження до складу земель на який надано даний акт спірної земельної ділянки, спростовуються даними відомості щодо обліку та наявності площ земельних ділянок, які рахуються за Міністерством оборони України за КЕВ м.Дніпро станом на 01.11.2018р. (т.3 а.с. 65), носять декларативний характер і не містять посилань на докази ,які можуть підтвердити протилежне, а тому відхиляються як необґрунтовані.

25.01.2012р. було Криворізькою міською радою на XVIII сесії VI скликання було прийняте рішення №939 (а.с. 21-23 т.1).

12.12.2012р. з метою реалізації прав юридичних та фізичних осіб на отримання свідоцтв про право власності на нерухоме майно; розглянувши їх заяви та правоустановчі документи щодо видачі зазначених свідоцтв; відповідно до стст. 328, 331 Цивільного кодексу України, Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5, зі змінами, рішень міської ради від 25.11.2009 №3567 «Про впорядкування роботи з оформлення прав власності на об`єкти нерухомого майна», 30.03.2011 №258 «Про затвердження розмежування повноважень між виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та міським головою», зі змінами, виконкому міської ради від 09.12.2009 №366 «Про Порядок організації робіт з оформлення прав власності на об`єкти нерухомого майна у м. Кривому Розі», зі змінами; керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», прийняв рішення № 375, яким серед іншого вирішив оформити за територіальною громадою м.Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради на праві оперативного управління комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Криворізької міської ради (пункт 91 переліку об`єктів) на будівлю поліклініки літ. «А-2» загальною площею 2519,0 м2 (т.1 а.с. 160).

Відповідні права підтверджуються свідоцтвом про право власності (т.1 а.с. 163) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с. 164).

У подальшому рішенням Криворізької міської ради від 31.03.2014 р. № 2607 внесено зміни до рішення від 25.12.2012 р. , яким змінено назву медичної установи на Комунальна установа «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Криворізької міської ради» (т.1 а.с. 141).

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України як головний орган військового управління; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації, що не належать до видів Збройних Сил України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» передбачено, що військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.

Частина перша статті 19 Земельного кодексу України містить положення щодо поділу земель України за цільовим призначенням на відповідні категорії, серед яких, зокрема, і землі оборони.

Згідно з частиною 2 та абзацом 3 частини 5 статті 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які примають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України «Про використання земель оборони».

Доказів зміни цільового призначення спірної земельної ділянки у встановленому законом порядку повноважним органом матеріали справи не містять.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 77 Земельного кодексу України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності.

Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Пунктом "б" частини 3 статті 84 Земельного кодексу України передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать землі оборони, крім земельних ділянок під об`єктами соціально-культурного, виробничого та житлового призначення.

Згідно імперативних приписів статті 4 Закону України «Про використання земель оборони» військові частини за погодженням з органами місцевого самоврядування або місцевими органами виконавчої влади і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, можуть дозволяти фізичним і юридичним особам вирощувати сільськогосподарські культури, випасати худобу та заготовляти сіно на землях, наданих їм у постійне користування. Землі оборони можуть використовуватися для будівництва об`єктів соціально-культурного призначення, житла для військовослужбовців та членів їхніх сімей, а також соціального та доступного житла без зміни їх цільового призначення.

Відповідно до ст.ст. 77, 84 Земельного кодексу України, ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про використання земель оборони» на момент прийняття оспорюваного рішення Криворізької міської ради вищевказані землі, передані у користування за Державним актом на право користування землею серії "Б" № 009798, відносилися за формою власності до державної власності, за цільовим призначенням - до земель оборони.

Форма власності на землю та її цільове призначення відповідно до ст. 18 Земельного кодексу України визначають правовий режим земель, суб`єктний склад земельних правовідносин, а відтак і особливості їх правового регулювання.

Включення в межі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області частини земель, що перебувають у позивача на праві постійного користування, не змінює автоматично статусу цих земель як державних та їх цільового призначення землі оборони ; та не припиняє наявного у позивача права постійного користування ними.

Частиною першою статті 92 Земельного кодексу України встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 173 Земельного кодексу України межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів.

Рішення про встановлення і зміну меж районів і міст приймається Верховною Радою України за поданням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської чи Севастопольської міської рад (ч. 1 ст. 174 Земельного кодексу України).

Згідно з частинами першою та другою статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Проте, відповідно до ч. 3 статті 173 Земельного кодексу України включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, якщо не буде проведено їх вилучення (викуп) відповідно до цього Кодексу. Відповідно до положень частини першої статті 176 вказаного Кодексу межі адміністративно-територіальних утворень посвідчуються державним актом України.

Статтею 149 Земельного кодексу України визначено порядок вилучення земельних ділянок. Земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень (ч.ч. 1, 2 ст. 149 Земельного кодексу України).

Доказів вилучення з користування позивача спірної земельної ділянки, переданої у межі міста Кривого Рогу, та з дотриманням установленого порядку, матеріали справи не містять.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою встановлені ст. 141 Земельного кодексу України, зокрема, такою підставою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Особливості користування земельними ділянками, наданими для потреб Збройних Сил України, визначені Положенням про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженим наказом Міністра оборони України від 22 грудня 1997 року № 483 (далі - Положення).

Відповідно до п. 44 цього Положення за відсутністю потреби або по закінченню терміну користування землі, надані для потреб Збройних Сил України, підлягають передачі місцевим органам влади згідно з статтею 27 Земельного кодексу України.

Передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України (п. 45 Положення).

Вказаним Положенням передбачено певну процедуру відмови від користування землею, наданою для потреб Збройних Сил України, за відсутністю потреби та передачі цієї землі місцевим органам влади згідно зі статтею 27 Земельного кодексу України.

Однак, вказана процедура при відмові від користування спірною земельною ділянкою у спірних правовідносинах не була дотримана позивачем.

Заява начальника Криворізької квартирно-експлуатаційної частини (району), згідно якої КЕЧ району не заперечує проти відведення (при необхідності відчуження) у встановленому законом порядку земельної ділянки розміром 0,3338 га, на якій розташована нежитлова будівля поліклініки за адресою: м. Кривий Ріг, мікрорайон Всебратське-2, буд. 65 А, не є достатньою підставою для припинення права користування на зазначену земельну ділянку (т.1, а.с. 48). Окрім того, вказаною заявою також підтверджуються обставини перебування спірної земельної ділянки розміром 0,3338 га у загальному масиві земель за актом на право постійного користування землею серії "Б" № 009798.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції в частині того, що суд дійшов до висновку про те , що начальник Криворізької квартирно-експлуатаційної частини (району) не мав повноважень одноособово, без погодження з Міністром оборони України здійснювати відмову від користування спірною земельною ділянкою, наданою для потреб Збройних Сил України ; а відтак, право постійного користування Квартирно-експлуатаційною частиною Криворізького району зазначеною спірною земельною ділянкою припинено безпідставно.

Відповідні доводи апеляційної скарги Криворізької міської ради щодо правомірності погодження начальником Криворізької квартирно-експлуатаційної частини (району) питання відчуження спірної земельної ділянки вищезазначених висновків не спростовують і є такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні стороною норм матеріального права, які підлягають до застосування, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України).

Вище встановлено, що земельна ділянка, на якій розміщена будівля поліклініки, не вибула із державної власності у комунальну.

За положеннями ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.

Оскільки спірна земельна ділянка відноситься до земель оборони, то вона знаходиться в управлінні та користуванні Міністерства оборони України, а власником цих земель є держава в особі Кабінету Міністрів України, який розпоряджається відповідними земельними ділянками.

Саме Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтями 149, 150 Земельного кодексу України (ч. 7 ст. 122 Земельного кодексу України). Так само, відповідно до ч. 3 ст. 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Отже, істотною передумовою для припинення права постійного користування землями оборони, які закріплені за структурними одиницями Збройних Сил України, та подальшої передачі таких ділянок у власність або у користування іншим особам, є прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного рішення за поданням Міністерства оборони України.

За змістом частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що знаходження на земельній ділянці нежитлової будівлі міської лікарні , яка перебуває у комунальній власності (та була збудована навіть ще до часу прийняття Криворізькою міською радою оскаржуваного в цій справі рішення №939 від 25 січня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3338 га на мкр-ні Всебратське-2, 65а, та надання її в постійне користування для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки №1» ) , жодним чином не впливає на оцінку відповідності цього рішення вимогам чинного законодавства України.

Відповідні доводи апеляційної скарги Криворізької міської ради щодо неврахування місцевим господарським судом при прийнятті рішення вищезазначеної обставини знаходження на спірній земельній ділянці будівлі міської лікарні відхиляються як такі, що не відповідають мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, є необґрунтованими і не впливають на правильність висновків суду, а тому відхиляються колегією суддів апеляційної інстанції.

Оскільки спірна земельна ділянка не відноситься до земель комунальної власності, розпоряджатися нею можуть лише компетентні органи державної виконавчої влади, а не органи місцевого самоврядування, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про прийняття Криворізькою міською радою рішення № 939 від 25.01.2012р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3338 на мкр-ні Всебратське -2, 65а та надання її в постійне користування для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки № 1» з перевищенням наданих їй повноважень шляхом розпорядження вказаною земельною ділянкою попри вимоги законодавства.

Відповідно, доводи апеляційної скарги щодо неврахуванням судом першої інстанції вказівок, які містяться в постанові суду касаційної інстанції в частині необхідності надання належної оцінки усім обставинам справи є необґрунтованими і такими, що носять декларативний характер, а тому відхиляються колегією суддів.

Європейський суд з прав людини зазначає, що маючи певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги Криворізької міської ради в частині наявності правових підстав щодо розпорядження землями в межах міста , які зводяться до цитування норм матеріального права є такими, що носять декларативний характер, а тому не можуть слугувати підставою для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції. Відповідно, апеляційна скарга Криворізької міської ради не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги Криворізької міської ради щодо відсутності правових підстав для вступу у справу військового прокурора не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності порушення норм матеріального права з боку відповідача при прийнятті ним оскаржуваного рішення і спростовуються наявним в матеріалах справи поясненням військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південого регіону України в частині того, що способи захисту, обрані Східним ТУ КЕВ м.Дніпро є неефективними і не сприяли поверненню земельної ділянки до власності Міністерства оборони України (т.3 а.с. 94-96)

Аналізуючи доводи апеляційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро щодо відсутності правових підстав для застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, суд приходить до висновку про її необґрунтованість з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому відповідно до частини першої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями ст. 268 ЦК України передбачали винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється, зокрема у п. 4 ч. 1 цієї статті в редакції, яка діяла до 15 січня 2012 року (час який передував виникненню спірних правовідносин), зазначено, що на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовна давність не поширюється.

Відповідно до п. 5 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4176-VI протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 15 січня 2012 року, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право.

Оскільки держава зобов`язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, яку покликані підтримувати норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Як вбачається із додатку №1 «Проблемні питання по земельним ділянкам, які потребують подальшого вирішення», а саме розділу IV «Різниця в обліку земельних ділянок по Криворізькій КЕЧ району ( форма 405) та Держкомземом у м. Кривий Ріг ( форма 6-зем)» (т.1, а.с.212) до акту прийому-передачі земельних ділянок від Криворізької квартирно-експлуатаційної частини району до КЕВ м. Дніпропетровська від 30.11.2013р., позивач був обізнаний про існування оскаржуваного ним рішення Криворізької міської ради не пізніше 30.11.2013р.

Тобто, починаючи з 01.12.2013р. позивач, вважаючи свої права порушеними , мав право звернутися до суду із даним позовом , проте він звернувся з цим позовом до суду лише у листопаді 2017р. Таким чином, слід дійти висновку, що позивач пропустив строк позовної давності.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо наявності підстав, які свідчать про поважність причин пропуску строку позовної на переконання колегії суддів є надуманими і такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності є обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи, а тому апеляційна скарга Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро є такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для його скасування.

16.09.2019р. в канцелярії Центрального апеляційного господарського суду зареєстровано клопотання Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин про зміну третьої особи з Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради на Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин.

Відповідно до пункту 1.3 положення про Департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин, Департамент є правонаступником усіх прав і обов`язків

Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради (т.4 з.с. 113).

Відповідно до частини 1 статті 52 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

З урахуванням вищевикладеного, клопотання Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин про зміну третьої особи з Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради на Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин є таким що підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат:
У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ
Здійснити заміну третьої особи -2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління містобудування архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на Департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин про зміну третьої особи з Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради.

Апеляційну скаргу Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019р у справі №904/9761/17 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційних скарг у даній справі покласти на Криворізьку міську раду, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області і Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в строки визначені статтею 288 ГПК України.

Повний текст судового рішення складено 15.10.2019

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В.Березкіна

Суддя І.М.Кощеєв