ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2019 р. Справа№ 911/3197/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання: Майданевич Г.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Гурський М.Р. - ордер КВ 436919 від 20.02.19

від відповідача: Радищев В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фінпром", м. Васильків, Київська обл.

на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.11.2018р. (повний текст складено 26.12.2018)

у справі №911/3197/17 (суддя Ярема В.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернокомплекс "Сиваш", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фінпром", м. Васильків, Київська обл.

про стягнення 3 425 986,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зернокомплекс "Сиваш" (далі - ТОВ "Зернокомплекс "Сиваш", позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фінпром" (далі - ТОВ "ТД "Фінпром", відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 3 425 986,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "ТД "Фінпром" не в повному обсязі виконав свої зобов`язання згідно усної домовленості, досягнутої сторонами у листопаді 2016 року щодо поставки товару, а саме пшениці 3-го класу урожаю 2016 року, поставивши товар у меншій кількості, а тому зобов`язане повернути попередньо оплачені кошти в сумі 3 425 986,00 грн., зокрема з підстав, передбачених ст. ст. 670, 693 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Справа розглядалась неодноразово.

За результатами нового розгляду ухвалою Господарського суду Київської області від 26.11.2018 провадження у справі №911/3197/17 закрито, судові витрати за подання апеляційної та касаційної скарг покладено на відповідача, у задоволенні заяви відповідача про поворот виконання рішення суду відмовлено.

Ухвала вмотивована тим, що суд першої інстанції за спірними правовідносинами встановив наявність у відповідача обов`язку зі сплати позивачу 3 425 986,00 грн. заборгованості, яка в процесі розгляду даної справи відповідачем повністю погашена у добровільному порядку безпосередньо на рахунок позивача до подання ним касаційної скарги на рішення судів першої та апеляційної інстанції. Отже предмет спору у даній справі припинив своє існування, наслідком чого є закриття провадження у справі у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Судові витрати відповідача, у тому числі судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг та витрати на професійну правничу допомогу, покладено судом першої інстанції на відповідача на підставі приписів ч. 9 ст.129 ГПК України, оскільки спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача.

З огляду на встановлені обставини щодо обґрунтованості вимог позивача і відповідно сплатою відповідачем суми боргу, який був предметом спору у даній справі, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для повороту виконання рішення Господарського суду Київської області від 13.12.2018, скасованого постановою Верховного Суду від 21.08.2018, та відмовив у задоволенні відповідного клопотання відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ТОВ "ТД "Фінпром" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 26.11.2018, а справу №911/3197/17 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок суду першої інстанції про відсутність предмету спору суперечить фактичним обставинам справи, а оскаржувана ухвала постановлена з грубим порушенням норм процесуального права, оскільки кошти апелянт був змушений перерахувати позивачу з метою уникнення додаткових витрат (сплатою виконавчого збору за виконавчим провадженням, яке було відкрито після закінчення процедури апеляційного оскарження рішення суду від 13.12.2017). В той же час, під час нового розгляду цієї справи відповідач заперечував позов, наполягаючи на тому, що договір поставки не припинено, а тому позивач зобов`язаний виконати свої зобов`язання щодо додаткової оплати відповідачу 4 400 000,00грн. та забрати придбаний товар. Підтвердженням існування спору між сторонами у даній справі, як стверджує відповідач, є його заява про поворот виконання скасованого постановою суду касаційної інстанції рішення Господарського суду Київської області у цій справі від 13.12.2017, на виконання якого відповідач сплатив кошти в сумі 3 425 986,00грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2019 апеляційну скаргу ТОВ "ТД "Фінпром" залишено без руху, надавши останньому строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме, надання суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду від 26.11.2018 у справі №911/3197/17 із зазначенням поважності причин пропуску такого строку та наданням відповідних доказів.

19.02.2019 відповідачем подано до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду від 26.11.2018 у справі №911/3197/17.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку, відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено на 21.03.2019.

У судовому засіданні оголошувалась перерва 21.03.2019 до 09.04.2019, 09.04.2019 до 18.04.2019.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді Власова Ю.Л. у відрядженні, розгляд справи у судовому засіданні, призначеному на 18.04.2019, не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2019 розгляд апеляційної скарги у даній справі призначено на 23.05.2019.

Розпорядженням від 23.05.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/3197/17 у зв`язку з призначенням головуючого суді(судді - доповідача) Власова Ю.Л. на посаду судді Верховного Суду.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2019, апеляційну скаргу ТОВ "ТД "Фінпром" на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.11.2018 у даній справі передано до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя ОСОБА_1, судді Разіна Т.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019 апеляційну скаргу відповідача на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.11.2018 у справі №911/3197/17 прийнято до провадження у визначеному складі суду, справу призначено до розгляду на 24.06.2019.

Суддею Михальською Ю.Б. заявлено самовідвід.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 заяву про самовідвід судді Михальської Ю.Б. від розгляду справи №911/3197/17 задоволено.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматичної зміни складу суддів від 26.06.2019, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя ОСОБА_1 судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 апеляційну скаргу ТОВ "ТД "Фінпром" на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.11.2018р. усправі №911/3197/17 прийнято до провадження у визначеному складі суду, справу призначено до розгляду на 15.07.2019.

У судовому засіданні 15.07.2019 оголошено перерву до 29.07.2019.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2019, справу №911/3197/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Агрикової О.В. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2019 визначеним складом суду прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ТОВ "ТД "Фінпром" на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.11.2018 у справі №911/3197/17 та признано справу до розгляду на 19.08.19.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв`язку з перебуванням суддів Агрикової О.В. та Тарасенко К.В. у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019, справу №911/3197/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Яковлєва М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 визначеним складом суду прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ТОВ "ТД "Фінпром" на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.11.2018 у справі №911/3197/17 та признано справу до розгляду на 19.09.19.

У судовому засіданні 19.09.2019 Північним апеляційним господарським судом оголошено перерву до 26.09.2019.

Явка представників учасників справи.

26.09.2019 у судове засідання з`явився представник відповідача, вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 26.11.2018 у справі №911/3197/17, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У судове засідання 26.09.2019 з`явився представник позивача, проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити без задоволення вимоги апеляційної скарги, а ухвалу Господарського суду Київської області від 26.11.2018 залишити без змін.

Позиції учасників справи.

15.03.2019 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив апеляційний господарський суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

При первісному розгляді даної справи рішенням Господарського суду Київської області від 13.12.2017 у справі № 911/3197/17 позовні вимоги ТОВ "Зернокомплекс "Сиваш" задоволено повністю, стягнуто з ТОВ "ТД "Фінпром" на користь ТОВ "Зернокомплекс "Сиваш" заборгованість у розмірі 3 425 986,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з доведеності невиконання ТОВ "ТД "Фінпром" обов`язку щодо поставки позивачу 815,710 тон пшениці 3-го класу на суму 3 425 986,00 грн., неповернення вартості оплаченого, але не поставленого товару в сумі 3 425 986,00 грн. з огляду на положення ст.ст. 670, 693 Цивільного кодексу України. Одночасно, місцевий господарський суд відмовив у задоволенні заяви ТОВ "Зернокомплекс "Сиваш" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Торговий дім "Фінпроект" у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2018 у даній справі рішення Господарського суду Київської області від 13.12.2017 залишено без змін.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, апеляційний господарський суд зазначив про правомірність заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 3 425 986,00 грн. При цьому, суд апеляційної інстанції також погодився із висновком місцевого суду щодо відмови у задоволенні заяви ТОВ "Зернокомплекс "Сиваш" в порядку ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) про забезпечення позову у зв`язку з її безпідставністю.

Постановою Верховного Суду від 21.08.2018 рішення Господарського суду Київської області від 13.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2018 у справі № 911/3197/17 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що задовольняючи позовні вимоги з посиланням на приписи ст.ст. 670, 693 Цивільного кодексу України суди належним чином не з`ясували чи має місце порушення продавцем обов`язку щодо передачі товару, який був попередньо оплачений, відмова продавця від здійснення своїх обов`язків; суди не дослідили питання добросовісності поведінки покупця для встановлення належного виконання покупцем свого кореспондуючого обов`язку щодо прийняття товару, в даному випадку, враховуючи характерні властивості предмета поставки, шляхом самовивозу; чи вчинено покупцем належним чином всіх дій, регламентованих законодавством, для уникнення неналежного виконання зобов`язань, що склалися між сторонами.

За результатами нового розгляду даної справи суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу від 26.11.2018, якою провадження у справі №911/3197/17 закрив, судові витрати за подання апеляційної та касаційної скарг поклав на відповідача, у задоволенні заяви відповідача про поворот виконання рішення суду відмовив.

Проаналізувавши положення ст.ст.651, 653, 665, 670, 693 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), суд першої інстанції встановив, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню ст.ст. 651, 653, 665, 693 ЦК України, на які позивач посилається у поданій позовній заяві, оскільки передбачені ст. 670 ЦК України правові наслідки є самостійною підставою для виникнення у відповідача обов`язку повернення коштів та в даних правовідносинах не залежать від наявності/відсутності обставин порушення строків поставки оплаченого попередньо товару та/або припинення договірних відносин, у тому числі їх розірвання. За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що передання відповідачем товару у меншій від обумовленої сторонами кількості свідчить про обґрунтованість посилань позивача на виникнення у відповідача обов`язку по поверненню сплачених позивачем 3 425 986,00 грн. за товар, який не було поставлено,у відповідності до приписів ст.670 ЦК України.

Водночас, з огляду на наявні в матеріалах справи копії платіжних доручень №№16804, 16836 від 03.04.2018 та 05.04.2018, банківської виписки по рахунку за 17.04.2018, місцевий господарський суд визнав, що відповідачем, 03.04.2018, 05.04.2018 та 17.04.2018 відповідно, перераховано на рахунок позивача кошти у загальному розмірі 3 477 375, 79 грн., з яких: 3 425 986,00 грн. заборгованості та 51 389,79 грн. судового збору. Тобто, в процесі розгляду вказаної справи відповідачем вчинено дії по сплаті коштів, які є предметом спору у даній справі - 3 425 986,00 грн. заборгованості.

При цьому, зазначення в зазначених платіжних документах призначення платежу "Повернення/часткове повернення коштів згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017" за висновком суду першої інстанції не змінює правову природу та підстави виникнення відповідної суми боргу, оскільки рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

До того ж, враховуючи, що відповідну оплату відповідачем проведено самостійно безпосередньо на рахунок позивача до подання касаційної скарги на первісні рішення судів першої та апеляційної інстанцій, суд першої інстанції оцінив дії відповідача по сплаті заборгованості, як належні та такі, що відповідають дійсному волевиявленню відповідача.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції зважаючи на таке.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями".

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Захист суб`єктивних цивільних прав здійснюється в межах правовідносин, які виникли між сторонами. При цьому захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу шляхом прийняття судом рішення, зокрема про примусове виконання відповідачем певних дій, має містити конкретний перелік дій, які можуть бути використані у примусовому порядку та поновити порушене право позивача.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстави. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування та є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цій справі є заявлена вимога про стягнення заборгованості у розмірі 3 425 986,00 грн.

Підставою позову є неналежне виконання відповідачем умов досягнутих домовленостей у листопаді 2016 року щодо поставки товару, а саме пшениці 3-го класу урожаю 2016 року, оскільки ним поставлено товар у меншій кількості, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний повернути попередньо оплачені за непоставлений товар кошти в сумі 3 425 986,00 грн. з підстав, передбачених ст. ст. 670, 693 Цивільного кодексу України.

Предметом спору, як об`єктом спірних правовідносин у даній справі, є кошти в розмірі 3 425 986,00грн., які перераховані в якості попередньої оплати за товар, поставка якого не здійснена.

Закриваючи провадження у справі, місцевий господарський суд виходив з обставин добровільної сплати відповідачем заборгованості у заявленому позивачем розмірі, що, на думку суду, свідчить про відсутність предмета спору.

Разом з тим, як вбачається із змісту апеляційної скарги доводи відповідача щодо того, що провадження у даній справі не може бути закрито, полягають саме в тому, що між позивачем та відповідачем не урегульовано усі спірні питання, а саме відповідач акцентував увагу суду на тому, що договір поставки не був припинений, а тому позивач повинен виконати свої зобов`язання - оплатити додатково 4 400 000,00грн. та забрати придбаний товар.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач при новому розгляді справи заперечував позовні вимоги позивача із вищезазначених підстав, а також наполягав на тому, що перерахування коштів здійснено ним не в добровільному порядку, а на виконання рішення місцевого господарського суду від 13.12.2017, яке на дату сплати цих коштів набрало законної сили після його перегляду в апеляційному порядку, однак в подальшому було скасовано судом касаційної інстанції за поданою саме відповідачем скаргою. Крім того, відсутність факту визнання відповідачем позову та наявність заперечень щодо добровільності погашення заборгованості підтверджується поданою відповідачем до місцевого господарського суду заявою про поворот виконання рішення суду від 13.12.2017 у даній справі, оскільки воно скасоване постановою Верховного Суду від 21.08.2018.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що господарський суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних господарським судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо між сторонами не залишилося неврегульованих питань щодо предмету спору.

При цьому, оцінка на предмет прийняття чи не прийняття цих неврегульованих питань до уваги судом має здійснюватися з урахуванням заявлених позовних вимог, зокрема і обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, тобто, чи ці неврегульовані питання впливають і чи можуть вплинути на результат розгляду відповідних заявлених позовних вимог.

Натомість, місцевий господарський суд не врахував заперечення відповідача щодо заявлених позовних вимог, невизнання позову, а також ту обставину, що кошти в загальному розмірі 3 477 375, 79 грн. були перераховані відповідачем на виконання рішення Господарського суду Київської області від 13.12.2017, яке в подальшому постановою Верховного Суду від 21.08.2018 було скасовано. Наведені відповідачем обставини у сукупності свідчать про невизнання ним боргу перед позивачем, про зацікавленість відповідача у прийнятті судом рішення як гарантії його прав на захист.

За таких обставин, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про відсутність предмету спору у даній справі внаслідок сплати відповідачем суми коштів на виконання судового рішення, яке в подальшому було скасоване, і як наслідок про закриття провадження з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст.231 ГПК України.

У зв`язку з викладеним безпідставним є і результат розгляду заяви про поворот виконання рішення у даній справі від 13.12.2017.

Враховуючи наведене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що встановлені порушення місцевим господарським судом норм процесуального права щодо закриття провадження у справі призвели до обмеження, передбаченого ст. 129 Конституції України права учасника провадження на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення існуючого спору, порушення судом балансу дотримання суспільного та приватного інтересу та невідповідність дій суду меті законодавця у демократичному суспільств, який надав особі право на судовий захист, визначивши при цьому чіткі та регламентовані законом підстави для його обмеження.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 3 ст. 271 ГПК України передбачено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п.6 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що місцевий господарський суд припустився порушення приписів Господарського процесуального кодексу України, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 231 цього Кодексу, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "ТД "Фінпром" підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Київської області від 26.11.2018 у даній справі підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судові витрати.

У зв`язку зі скасуванням ухвали про закриття провадження у справі з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 277, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фінпром" на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.11.2018 у справі №911/3197/18 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 26.11.2018 у справі № 911/3197/18 скасувати.

3. Матеріали справи передати до Господарського суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено - 07.10.2019.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

М.Л. Яковлєв