ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2019 справа № 914/449/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Мобіліті, м.Київ

до відповідача: Приватного підприємства „СМІО, м. Стрий Львівської області

про стягнення 1 650 005,49грн

Cуддя У.І. Ділай

Секретар М.Я. Куць

За участі представників:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Мобіліті до Приватного підприємства „Сміо про стягнення 1650005,49грн, з яких 1238865,57грн основної суми заборгованості за кредитом, 201767,34грн основної суми заборгованості за додатковим кредитом, 23617,74грн збитків, 107118,01грн штрафу, 7944,26грн пені, 55287,77грн 3 % річних, 15404,80грн індексу інфляції.

Ухвалою суду від 09.03.2017 (суддя Щигельська О.І.) справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні 20.03.2017. Ухвалою суду від 20.03.2017 розгляд справи відкладено на 19.04.2017 у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою суду від 19.04.2017 розгляд справи відкладено на 10.05.2017 у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою суду від 10.05.2017 за клопотанням відповідача строк вирішення спору продовжено на 15 днів та розгляд справи відкладено на 22.05.2017. Ухвалою суду від 22.05.2017 по справі №914/449/17 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено кваліфікованим спеціалістам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, та на час її проведення провадження по справі зупинено.

Ухвалою суду від 31.07.2017 витребувано у сторін: регістри бухгалтерського обліку за розрахунками згідно кредитного договору №50009297 від 21.06.2013; первинні документи з надання кредиту та погашення зобов`язань за платежами, які виникають за кредитом, на підставі яких відображені операції за даними регістрів бухгалтерського обліку; платіжні документи з перерахування компанією на користь страхової компанії грошових коштів за страхові премії відповідно до договору страхування, передбачені п.10.4 Загальних умов кредитування; інші документи, пояснення.

30.10.2017 на адресу суду повернулись матеріали справи №914/449/17 з листом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, в якому останній повідомляє суд, що станом на 27.10.2017 оплата вартості експертизи відповідачем не здійснена, в зв`язку з чим матеріали справи повертаються без виконання.

30.10.2017 згідно Розпорядження керівника апарату господарського суду Львівської області, призначено повторний автоматичний розподіл справи №914/449/17, у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Щигельської О.І. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Ділай У.І.

Ухвалою суду від 01.11.2017 провадження у справі поновлено, та призначено справу до розгляду на 16.11.2017

Ухвалою суду від 07.12.2017 провадження у справі № 914/449/17 господарського суду Львівської області зупинено та призначено судову економічну експертизу, виконання якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54).

15.12.2017 набрали чинності зміни до ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, відповідно до яких суд здійснюватиме розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

04.06.2018 на адресу суду надійшов лист з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 02892 від 31.05.2018 про погодження терміну виконання експертизи - з червня 2019 року, що зумовлено надмірною експертною завантаженістю.

05.07.2018 на адресу суду надійшов лист ТзОВ „Порше Мобіліті, в якому останній заперечує проти запропонованого експертною установою терміну (з червня 2019 року) виконання експертизи.

20.07.2018 до господарського суду Львівської області надійшла справа з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою суду від 27.07.2018 провадження у справі № 914/449/17 господарського суду Львівської області поновлено та призначено підготовче судове засідання на 28.08.2018.

Ухвалою суду від 28.08.2018 підготовче судове засідання відкладено на 11.09.2018.

Ухвалою суду від 11.09.2018 підготовче судове засідання відкладено на 19.09.2018.

Ухвалою суду від 19.09.2018 підготовче судове засідання відкладено на 24.09.2018.

Ухвалою від 24.09.2017 зупинено провадження для проведення судово-економічної експертизи.

04.07.2019 до суду надійшов з Товариства з обмеженою відповідальністю «Судово-експертне бюро» висновок експерта №44 від 01.07.2019 за результатами проведення судово-економічної експертизи у справі №914/449/17.

Ухвалою від 09.07.2019 поновлено провадження та призначено судове засідання на 23.07.2019.

Ухвалою від 23.07.2019 призначено справу до судового розгляду на 11.09.2019.

Ухвалами від 11.09.2019 та від 26.09.2019 розгляд справи відкладено.

Позивач та відповідач в судове засідання 03.10.2019 явку повноважних представників не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

В процесі розгляду матеріалів справи суд -

встановив:

21.06.2013 між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № 50009297, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 535 590,03 грн, що еквівалентно на дату укладання Договору 65 563,72 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки Audi, модель А6, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2995 куб. см, рік випуску 2013, а відповідач зобов`язався прийняти кредитні кошти, належним чином використовувати та повернути позивачеві кредит у повному обсязі шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком погашення кредиту, що становить невід`ємну частину Договору.

Також, позивач надав відповідачу Додатковий кредит, у розмірі 236 016, 70 грн, що є еквівалентом 28 891, 75 доларів США на дату укладання Договору строком на 60 місяців, з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту, укладеного відповідачем з AT «Страхова компанія «АХА страхування», а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу Додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання додаткового кредиту та інші платежі відповідно до умов Договору.

Відповідно до положень п. 1.3.1. Загальних умов, що становлять невід`ємну частину Договору, відповідач зобов`язався здійснювати щомісячні платежі відповідно до Графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем, визначено відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в Договорі.

В забезпечення виконання зобов`язань між сторонами був укладений Договір застави транспортного засобу №50009-297 від 26.06.2013, за яким для забезпечення виконання зобов`язань за Договором відповідачем було передано у заставу транспортний засіб марки Audi, модель А6, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2995 см, рік випуску 2013.

Згідно з п. 1.4.2. та пп. 2.4, 2.5 Умов кредитування, повернення Кредиту та процентів за його використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по Договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на і рахунку, виставленого позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом « 30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту.

Відповідно до п. 3.2.1. Умов кредитування, у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (або його частини) з повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту та/або сплати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць позивач мав право визнати термін повернення кредиту таким, що настав.

Договірні зобов`язання позивач виконав належним чином, надавши відповідачу кредит.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору та порушення термінів сплати чергових платежів позивачем було скеровано на адресу ПП «СМІО» вимогу (повідомлення) від 18.09.2015 №50009297 щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором (докази надсилання в матеріалах справи). Однак, така вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно п.3.3. Умов кредитування, позичальник зобов`язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення позичальником розраховується компанією і вказується у повідомленні компанії) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб) та протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб).

Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №50009297 від 21.06.2013, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з вимогою про стягнення 1650005,49грн, з яких 1238865,57грн основної суми заборгованості за кредитом, 201767,34грн основної суми заборгованості за додатковим кредитом, 23617,74грн збитків, 107118,01грн штрафу, 7944,26грн пені, 55287,77грн 3 % річних, 15404,80грн індексу інфляції.

Під час розгляду справи судом призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено кваліфікованим спеціалістам Товариству з обмеженою відповідальністю «Судово-експертне бюро», на вирішення якої поставлено наступні питання:

1)Чи підтверджується документально (згідно офіційного курсу НБУ) основна сума заборгованості ПП СМІО в сумі 1238865,57грн. по кредитному договору №50009297 від 21.06.2013 (з врахуванням першого внеску) та додатковим кредитом в сумі 201767,34гр. станом на 16.02.2017?

2) Чи підтверджується документально (згідно офіційного курсу НБУ) основна суча заборгованості ПП «СМІО» в сумі 1238865,57грн по кредитному договору №50009297 від 21.06.2013 із врахуванням першого внеску виконаного ПП «СМІО» в розмірі 21854,57 доларів США згідно умов Кредитного договору від 21.06.2017 за № 5000929 станом на 16.02.2017?

3)Чи підтверджується документально (згідно офіційного курсу НБУ) основна сума заборгованості ПП «СМІО» в сумі 201767,34грн по додатковому кредитному договорі?

4)Який розмір (згідно офіційного курсу НБУ) документально підтверджених відсотків за кредитним договором за №50009297 від 21.06.2013 та додаткового кредитного договору, за період із 21.06.2013 по 16.02.2017 (включно)? Яка фактична сума заборгованості ПП «СМІО» за кредитним договором за №50009297 від 21.06.2013 та додаткового кредитного договору збитки у розмірі 23617,74грн, штраф у розмірі 107118,01грн, пеня у розмірі 7944,26грн, 3% річних у розмірі 55287,70грн, інфляційних витрат у розмірі 15404,80грн?

Відповідно до висновку експерта №44, складеного 01.07.2019 зроблено такі висновки:

1.Дослідженням поданих документів експертом встановлено, що основна сума заборгованості ПП «СМІО» (згідно офіційного курсу НБУ) в сумі 1238865,57 грн по кредитному договору №50009297 від 21.06.2013 (з врахуванням першого внеску) та додатковим кредитом в сумі 201767,34 грн, станом на 16 02 2017 документально не підтверджується.

2.Дослідженням поданих документів експертом встановлено, що основна сума заборгованості ПП «СМІО» (згідно офіційного курсу НБУ) в сумі 1238865,57 грн по кредитному договору №50009297 від 21.06.2013 із врахуванням першого внеску виконаного ПП «СМІО» в розмірі 21854,57 доларів США згідно умов Кредитного договору від 21.06.2017 за №5000929 станом на 16.02.2017 документально не підтверджується.

3.Дослідженням поданих документів експертом встановлено, що основна сума заборгованості ПП «СМІО» в сумі 201767,34 грн по додатковому кредитному договорі не підтверджується.

4.Розмір (згідно офіційного курсу НБУ) документально підтверджених відсотків за кредитним договором за №50009297 від 21.06.2013 та додаткового кредитного договору, за період із 21.06.2013 по 16.02.2017 (включно) становить 308 781,22 грн, (162 777,24 грн + 146 003,98 грн) та 3 157,74 грн (1 644,52 грн. + 1 513,23 грн.) відповідно.

Фактична сума заборгованості ПП «СМІО» за кредитним договором за №50009297 від 21.06.2013 та додаткового кредитного договору становить 1 580 348,85 грн. в тому числі:

-основна сума заборгованості основного кредиту становить 1 197 337,74 грн (в т. ч. основна сума заборгованості - 1 051 333,76 грн, проценти - 146 003,98 грн);

-основна сума заборгованості додаткового кредиту становить 185 352,90 грн (в т. ч. по тілу - 59 388,98 грн, по процентах - 1 513,23 грн та сума курсової різниці відповідно до п.п. 1.3 1 «Загальних умов кредитування» до Кредитного договору №50009297 від 21 06.2013 в розмірі 124 450,69 грн, яка включена по рахунках в суму процентів);

-сума збитків 23 617,74 грн;

-сума штрафу 107 118,01 грн;

-сума пені 7 119,73 грн;

-сума 3% річних 46 870,31 грн;

-сума інфляційних витрат 12 932,42грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач уклали кредитний договір №50009297 та додатковий кредитний договір від 21.06.2013, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до умов договору, позивач зобов`язувався надати кредит, а відповідач, здійснити погашення кредиту та сплату процентів в повному обсязі.

Як узгоджено сторонами, строк кредиту становить 60 місяців.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору та порушення термінів сплати чергових платежів позивачем було скеровано на адресу ПП «СМІО» вимогу (повідомлення) від 18.09.2015 №50009297 щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. Відповідач отримав вимогу 02.10.2015. Однак, така вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Поданими позивачем та долученими до матеріалів справи копіями документів підтверджено, що позивач свої зобов`язання за спірним договором виконав у повному обсязі, а відповідач порушив взяті на себе договірні зобов`язання щодо повернення отриманих кредитних коштів.

Відповідач дану обставину не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідач самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Щодо визначення неповернутої суми коштів за спірними кредитними договорами слід зазначити, що за умовами договорів сторони погодили порядок сплати платежів в еквіваленті іноземної валюти шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк».

При цьому відповідно до висновку №44, складеного 01.07.2019 експерт провів дослідження щодо розміру фактичної суми заборгованості згідно офіційного курсу НБУ.

Згідно із ст. 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи вищевикладене, судом проведено самостійно перерахунок розміру фактичної суми заборгованості згідно із обмінним курсом за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк» станом на 16.02.2017 (дата складення позову) та встановлено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо повернення отриманих кредитних коштів в сумі 1087797,67грн основної суми заборгованості за кредитом та 66871,54грн основної суми заборгованості за додатковим кредитом.

Щодо стягнення з відповідача по кредитному договору суми заборгованості по простроченим процентам в сумі 151067,90грн суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Як зазначено вище, позивач направляв відповідачу вимогу (повідомлення) від 18.09.2015 №50009297 щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. Відповідач отримав вимогу 02.10.2015.

У випадку пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом (така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 березня 2019 року по справі № 916/4692/15).

Зважаючи на вищенаведене, перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами за основним договором, суд прийшов до висновку задоволити позовні вимоги частково в розмірі 2065,33грн за період з 01.10.2015 (строк визначений в позові) до 07.10.2015 (останній день вимоги про дострокове повернення кредиту). В задоволенні решти позовних вимог в цій частині відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача суми збитків, завданих порушенням своїх зобов`язань за договором суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Застосування цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб`єкт, об`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторона. Суб`єктом є боржник; об`єктом - правовідносини по зобов`язаннях; об`єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов`язання, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника і збитками; суб`єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, тобто для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

При цьому, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою.

Як зазначено в позові, позивач був змушений звернутися до спеціалізованих організацій з метою стягнення заборгованості за договором, представництва інтересів позивача в суді. В результаті позивач поніс витрати на загальну суму 23617,74грн.

Проаналізувавши матеріали справи, Господарський суд Львівської області приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустих доказів понесення збитків, в розумінні ст. 22 ЦК України, а також про відсутність в діях відповідача всіх необхідних умов цивільно-правової відповідальності для відшкодування збитків.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 107118,01грн 20% штрафу суд зазначає наступне.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Відповідно до п. 8.2 загальних умов кредитування сторони узгодили, що у разі порушення відповідачем терміну повернення кредиту, визначеного у ст. 3.3, за винятком умови порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, передбаченої в ст. 3.2.1, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20% від суми кредиту.

У випадку порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі стягнення штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором штрафу не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України, штраф є формою неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видом штрафної санкції.

Оскільки, п. 8.2 загальних умов кредитування сторонами погоджено забезпечення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (штрафу), суд прийшов до висновку задоволити вимогу позивача про стягнення з відповідача 107118,01грн 20% штрафу.

Розглянувши позовну вимогу про стягнення з відповідача пені, Господарський суд Львівської області зазначає таке.

Відповідно до п.8.1 договору, у разі порушення відповідачем терміну оплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розрахунок суми пені проведений позивачем згідно із п.8.1 договору за період з 16.10.2015 по 16.02.2017 за порушення терміну оплати чергових платежів з повернення додаткового кредиту, що суперечить вимогам чинного законодавства України.

Однак, зважаючи на скерування вимоги про дострокове повернення кредиту, здійснення нарахування пені на чергові платежі суперечить правовим приписам чинного законодавства, а відтак позовна вимога про стягнення пені не підлягає до задоволення.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми 3% річних, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позивачем допущені арифметичні помилки у нарахуванні. За розрахунком суду з відповідача слід стягнути 44585,58 грн 3% річних за основним договором за період з 01.10.2015 по 16.02.2017 та 1351,10грн % річних за додатковим кредитом за період з 16.10.2015 по 16.02.2017. В задоволенні решти вимог в цій частині слід відмовити.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат господарський суд звертає увагу, що в разі порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривні з визначенням еквівалента в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦКУ інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції компенсовані еквівалентом іноземної валюти. Тобто курсова різниця (на дату складення вимоги про дострокове повернення кредиту та дату складення позову), яка була нарахована кредитором боржнику, що прострочив, покрила інфляційні втрати. Відтак, позовна вимога про стягнення інфляційних втрат не підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи представник позивача подав заяву про відшкодування судових витрат, пов`язаних із його явкою для участі у судових засіданнях на загальну суму 2491,24грн, які понесені на транспортні витрати. Так, до заяви представник позивача долучив посадочні документи АТ «Укрзалізниця», видані Юрію ОСОБА_1 , який дійсно був присутнім у судових засіданнях призначених Господарським судом Львівської області у цій справі.

До матеріалів справи долучено необхідні документи, що підтверджують представництво інтересів позивача саме адвокатом.

Як зазначено в ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, зокрема, по`вязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або її підготовки до розгляду.

Отже, Господарський суд Львівської області доходить до висновку задоволити заяву представника позивача та стягнути з відповідача 2491,24грн судових витрат.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 4, 7 ,13 ,14, 73, 74, 76-79, 120, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства „СМІО (82400, Львівська область, м. Стрий, вул. 22 січня, 10, ідентифікаційний код 22423095) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Мобіліті (02152, м. Київ, вул. Павла Тичини, 1В, офіс В; ідентифікаційний код 36422,67грн основної суми заборгованості за кредитом, 66871,54грн основної суми заборгованості за додатковим кредитом, 2065,33грн процентів, 107118,01грн 20% штрафу, 45936,68грн 3% річних, 2491,24грн судових витрат та 19646,84грн судового збору.

3.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розд ілом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 11.10.2019.

Суддя Ділай У.І.