СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. Справа № 905/491/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І.В.

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

за участю представників:

позивача Скрипник П.Г. на підставі ордеру ЗР №48952 від 18.10.2018

відповідача-1 не з`явився

відповідача-2 Пасацька В.В. на підставі довіреності від 05.02.2019 №94

від третіх осіб: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу АТ Банк Кредит Дніпро (вх.№2265Д/2)

на рішення Господарського суду Донецької області від 19.06.2019

у справі №905/491/19, ухвалене суддею Боковою Ю.В. у приміщенні Господарського суду Донецької області (повний текст складено та підписано 01.07.2019)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Провінція плюс, м.Київ,

до 1. Приватного акціонерного товариства Геркулес, м.Краматорськ, Донецька область,

2. Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро, м.Київ,

за участі третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, місто Дніпро,

за участі третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, місто Київ,

про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 19.06.2019 по справі №905/491/19:

- задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Провінція плюс до Приватного акціонерного товариства Геркулес та Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту;

- визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю Провінція плюс право власності на транспортні засоби та знято арешти, накладені на підставі виконавчих документів, боржником за якими є Приватне акціонерне товариство Геркулес, з транспортних засобів, які належать ТОВ Провінція Плюс, перелік яких вказано у резолютивній частині рішення;

- стягнуто з Приватного акціонерного товариства Геркулес на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Провінція плюс судовий збір у сумі 101550,75 грн.

Акціонерне товариство Банк Кредит Дніпро з вищевказаним рішенням місцевого господарського суду не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, просить скасувати рішення суду від 19.06.2019 у справі №905/491/19 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ТОВ Провінція Плюс відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянтом зазначено наступне:

- позивачем не доведено порушення його прав або охоронюваних законом інтересів з боку Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро;

- законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт);

- звернувшись до суду із позовом про визнання права власності та зняття арешту з майна, позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки договори купівлі-продажу транспортних засобів позивач вважає чинними і ПрАТ «Геркулес» ці договори визнає. В свою чергу, арешт на автомобілі накладено в рамках справи №904/2200/16, яка розглядається господарським судом Дніпропетровської області і в рамках якої він має скасовуватись.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2019 року, сформовано колегію суддів у складі: Пуль О.А. - головуючий суддя, судді Білоусова Я.О., Крестьянінов О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2019 апеляційну скаргу АТ Банк Кредит Дніпро залишено без руху та встановлено апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання відповідних доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2019 у зв`язку з відпусткою судді Крестьянінова О.О. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: Пуль О.А. - головуючий суддя, судді Білоусова Я.О., Тарасова І.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.08.2019 поновлено АТ Банк Кредит Дніпро строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Донецької області від 19.06.2019 у справі №905/491/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ Банк Кредит Дніпро (вх.№2265Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 19.06.2019 у справі №905/491/19; повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на "23" вересня 2019 р. о 10:45 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, каб. №104.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2019 у зв`язку з відпусткою судді Пуль О.А. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: Лакіза В.В. - головуючий суддя, судді Білоусова Я.О., Тарасова І.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2019 відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро про забезпечення позову.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 розгляд справи відкладено на "15" жовтня 2019 р. об 11:00 год.

Позивач в судовому засіданні 15.10.2019 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним та таким, що підлягає залишенню без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач-1 в судове засідання 15.10.2019 не з`явився, причини неявки не повідомив. В процесі розгляду справи надав відзив на апеляційну скаргу, якою просив залишити останню без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін.

Треті особи в судове засідання 15.10.2019 не з`явились, причини неявки не повідомили.

Апелянт в судовому засіданні 15.10.2019 наполягав на задоволенні апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, в процесі розгляду апеляційної скарги від Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/10023/19 за позовом АТ Банк Кредит Дніпро до ТОВ «Провінція Плюс» та ПрАТ «Геркулес» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 та від 14.03.2016.

Під час розгляду клопотання Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро про зупинення провадження у справі, судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому, наведена вище норма процесуального законодавства пов`язує можливість прийняття додаткових доказів в разі їх існування на момент розгляду справи в суді першої інстанції.

Як вже зазначалось вище, оскаржуване рішення Господарського суду Донецької області по справі № 905/491/19 було прийнято 19.06.2019.

Разом з тим, провадження за позовом АТ Банк Кредит Дніпро до ТОВ «Провінція Плюс» та ПрАТ «Геркулес» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 та від 14.03.2016 було відкрито Господарським судом міста Києва 05.08.2019, що підтверджується відповідною ухвалою вказаного суду по справі №910/10023/19.

Отже, судове провадження за позовом АТ Банк Кредит Дніпро до ТОВ «Провінція Плюс» та ПрАТ «Геркулес» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 та від 14.03.2016, не існувало на момент прийняття оскаржуваного рішення Господарського суду Донецької області по справі №905/491/19 від 19.06.2019, що в контексті положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України унеможливлює зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи, оскільки такі процесуальні дії апеляційного господарського суду призведуть до необхідності долучення до матеріалів справи нових доказів (кінцевого процесуального документу у справі №910/10023/19), який не був предметом оцінки суду першої інстанції.

Також судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що зупинення провадження у справі призведе до затягування судового процесу, що є недопустимим в світлі положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вищевикладене, клопотання Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро про зупинення провадження у справі підлягає залишенню без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.03.2016 між приватним акціонерним товариством Геркулес (далі - продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю Провінція Плюс (далі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу транспортних засобів, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і сплатити за нього обумовлену грошову суму.

Згідно п. 2 договору за цим договором відчужуються наступні транспортні засоби, характеристика, балансова вартість та вартість за домовленістю сторін яких згідно переліку (т. 1, а.с. 46-68).

Згідно п. 6 договору купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 відповідно балансової довідки № 43/2 наданої 01 березня 2016 року приватним акціонерним товариством Геркулес, загальна балансова вартість відчужуваних автомобілів складає 4 958 915,17 (чотири мільйона дев`ятсот п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять грн. 17 коп.) гривень. Балансова вартість кожного автомобіля окремо вказана в п. 2 цього договору.

Продаж автомобілів, які є предметом цього договору, за домовленістю сторін вчиняється за суму 4 958 915,17 (чотири мільйона дев`ятсот п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять грн. 17 коп.), яку покупець зобов`язується повністю сплатити продавцю протягом 2 (двох) місяців з моменту підписання цього договору. Вартість продажу кожного з автомобілів вказана в п. 2 цього договору (п. 7 договору).

Відповідно до п. 19 вищезазначеного договору нотаріусом роз`яснено покупцю необхідність у десятиденний строк після нотаріального посвідчення цього договору здійснити державну реєстрацію автомобілів в сервісних центрах МВС згідно з Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причипів, напівпричипів, мотоколясок, що затверджені Постановою КМУ від 07 вересня 1998 року №1388.

Згідно п. 16 вищезазначеного договору договір є укладеним з моменту нотаріального посвідчення, що відповідає вимогам ст. 639 ЦК України.

Вищезазначений договір підписаний представниками сторін без зауважень, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мангушем А.М. 12.03.2016 та зареєстрований в реєстрі за № 598.

Згідно наявного в матеріалах акту приймання-передачі транспортних засобів від 12.03.2016 приватне акціонерне товариство Геркулес передало, а товариство з обмеженою відповідальністю Провінція плюс прийняло згідно договору купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 транспортні засоби у кількості 241 шт. згідно переліку (т. 1, а.с.76-78).

Також 14.03.2016 між приватним акціонерним товариством Геркулес (далі - продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю Провінція Плюс (далі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу транспортних засобів, відповідно до умов якого за цим договором продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти і сплатити за нього обумовлену грошову суму.

Згідно п. 2 договору за цим договором відчужуються наступні транспортні засоби, характеристика, балансова вартість та вартість за домовленістю сторін яких згідно переліку (т. 1, а.с. 70-73).

Згідно п. 6 договору купівлі-продажу транспортних засобів від 14.03.2016 відповідно балансовим довідкам № 43/2, 43/3, наданим 01 березня 2016 року приватним акціонерним товариством Геркулес, загальна балансова вартість відчужуваних автомобілів складає 1 426 934,97 (один мільйон чотириста двадцять шість тисяч дев`ятсот тридцять чотири грн. 97 коп.) гривень. Балансова вартість кожного автомобіля окремо вказана в п. 2 цього договору.

Продаж автомобілів, які є предметом цього договору, за домовленістю сторін вчиняється за суму 1 426 34,97 (один мільйон чотириста двадцять шість тисяч дев`ятсот тридцять чотири грн. 97 коп.) гривень, які покупець зобов`язується повністю сплатити продавцю протягом 2 (двох) місяців з моменту підписання цього договору. Вартість продажу кожного з автомобілів вказана в п. 2 цього договору.

Відповідно до п. 19 вищезазначеного договору нотаріусом роз`яснено покупцю необхідність у десятиденний строк після нотаріального посвідчення цього договору здійснити державну реєстрацію автомобілів в сервісних центрах МВС згідно з Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причипів, напівпричипів, мотоколясок, що затверджені Постановою КМУ від 07 вересня 1998 року №1388.

Згідно п. 16 вищезазначеного договору договір є укладеним з моменту нотаріального посвідчення, що відповідає вимогам ст. 639 ЦК України.

Вищезазначений договір підписаний представниками сторін без зауважень, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мангушем А.М. 14.03.2016 та зареєстрований в реєстрі за № 616.

Згідно наявного в матеріалах акту приймання-передачі транспортних засобів від 14.03.2016 приватне акціонерне товариство Геркулес передало, а товариство з обмеженою відповідальністю Провінція плюс прийняло згідно договору купівлі-продажу транспортних засобів від 14.03.2016 транспортні засоби у кількості 35 шт. згідно переліку (т. 1, а.с.79).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов вищезазначених договорів було перераховано відповідачу 1 грошові кошти в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями (т. 1, а.с. 80-116).

Постановою Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 01.04.2016 відкрито виконавче провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2016 по справі № 904/2200/16 про забезпечення позову ВП №50688344. В межах даного виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.04.2016 згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ПрАТ Геркулес в межах суми звернення стягнення: 2 615 450, 25 грн.

В подальшому, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2016 по справі №904/2200/16 в межах виконавчого провадження №50688344 постановою від 14.09.2018 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ПрАТ Геркулес в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 2615450,25 грн.

Листом Регіонального сервісного центру в м. Києві при МВС України від 22.04.2016 №30/26-5695вх зазначено, що згідно даних НАІС ГСЦ МВС України станом на 15.04.2016, містяться відомості, щодо накладення арешту на транспортні засоби, що зареєстровано за ПрАТ «Геркулес» (), а саме: Міністерством юстиції України 09.06.2015, Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 25.03.2016, 01.04.2016 та 12.04.2016, Краматорським міським судом Донецької області 26.11.2015 та Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 26.11.2015.

Іншим листом регіонального сервісного центру в м. Києві при МВС України №31/26-957аз від 22.11.2018 зазначено, що згідно даних НАІС ГСЦ МВС України станом на 21.11.2018, містяться відомості, щодо накладення арешту на транспортні засоби, що зареєстровано за ПрАТ «Геркулес» () на підставі постанов Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 01.04.2016 № 5378 ВП 50688344, від 11.03.2016 ВП 46979093, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 50688344/6-20.1. ВП 50688344.

Посилаючись на те, що ТОВ Провінція плюс на момент накладення арешту на транспортні засоби, які були предметом договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 та від 14.03.2016, вже було їх власником, позивач вважає, що накладення арешту на таке майно державними виконавцями обмежує його у здійсненні права власності, у зв`язку із чим останній звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Геркулес та Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро про визнання права власності на транспортні засоби згідно наведеного в позовній заяві переліку та зняття з цього майна накладеного арешту.

Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Донецької області від 19.06.2019 по справі № 905/491/19 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Провінція плюс до Приватного акціонерного товариства Геркулес та Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування майном.

Особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Із змісту ст. 41 Конституції України слідує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами свої інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином вищевказані положення законодавства прямо встановлюють заборону протиправного позбавлення власника права власності. Непорушність цього права означає передусім невтручання будь-кого у здійснення власником своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження майном, заборону порушень прав власника щодо його майна всупереч інтересам власника та його волі.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Вищевказана норма, в тому числі кореспондується із нормою ст. 392 Цивільного кодексу України згідно якої власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Метою використання такого позову є усунення невизначеності відносин власності щодо індивідуально-визначеного майна, власником якого є позивач або отримання документа, що засвідчує його право власності та був раніше втрачений.

Визнання права власності спрямовано на усунення перешкод у здійсненні власником свого права та виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Підставою такого позову є обставини, що підтверджують наявність у позивача права власності на майно, та ст.16 Цивільного кодексу України, яка передбачає визнання права як способу захисту цивільних прав та інтересів.

З аналізу приписів ст. 392 Цивільного кодексу України вбачається, що передумовами для звернення до суду з позовом про визнання права власності є:

- оспорювання іншою особою права власності,

- невизнання іншою особою права власності;

- втрата особою документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, пред`являючи позов про визнання права власності в порядку ст.392 Цивільного кодексу України, позивач повинен надати докази вчинення відповідачем дій, що свідчать про порушення, оспорювання або невизнання ним права власності позивача.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що в разі якщо право власності особи на майно, на яке було накладено арешт в межах виконавчого провадження, не оспорюється жодною особою, відповідний власник майна не позбавлений заявити окремий позов про зняття з нього арешту на підставі статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Наявні в матеріалах справи документи свідчать, що ані Акціонерне товариство Банк Кредит Дніпро, ані Приватне акціонерне товариство Геркулес не оспорює право власності Товариства з обмеженою відповідальністю Провінція Плюс на транспортні засоби у кількості 276 одиниць, які є предметом договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 та від 14.03.2016, укладених між Приватним акціонерним товариством Геркулес та Товариством з обмеженою відповідальністю Провінція плюс.

При цьому, Приватне акціонерне товариство Геркулес, який є одночасно колишнім власником зазначеного вище майна та боржником у виконавчому провадженні ВП50688344, підтримує заявлені позовні вимоги та визнає право власності Товариства з обмеженою відповідальністю Провінція плюс на вищевказані транспортні засоби, що прямо вбачається із відзивів на позовну заяву та апеляційну скаргу.

Жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.76-77 Господарського процесуального кодексу України, які би свідчили про факт оспорювання або невизнання відповідачами права власності Товариства з обмеженою відповідальністю Провінція плюс на транспортні засоби у кількості 276 одиниць, матеріали справи не містять.

До того ж, Товариством з обмеженою відповідальністю Провінція плюс до позовної заяви були додані договори купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 та від 14.03.2016, відповідні акти приймання-передачі майна, а також платіжні доручення, які свідчать про сплату позивачем грошових коштів на виконання зазначених правочинів, фактичну передачу майна покупцю та як, наслідок, про перехід права власності.

Враховуючи наведене вище, зважаючи на той факт, що Товариством з обмеженою відповідальністю Провінція плюс не надано жодних доказів оспорювання або невизнання відповідачами права власності позивача на спірне майно, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на транспортні засоби у кількості 276 одиниць.

Стосовно другої позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Провінція плюс про зняття арештів, накладених на підставі виконавчих документів, боржником за якими є Приватне акціонерне товариство Геркулес, з транспортних засобів у кількості 276 одиниць, які належать ТОВ Провінція Плюс, судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Відповідно до ч.5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Як стверджує позивач та відповідач-1, на транспортні засоби у кількості 276 одиниць, яке є предметом договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 та від 14.03.2016, укладених між Приватним акціонерним товариством Геркулес та Товариством з обмеженою відповідальністю Провінція плюс, державними виконавцями було накладено арешт в межах виконавчого провадження ВП№50688344.

Також відповідачем-1 було зазначено, що державним виконавцем на вищевказані транспортні засоби раніше накладався арешт в межах виконавчого провадження ВП № 46979093 з примусового виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2015 по справі №904/2301/15, яке перебувало в провадженні Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Разом з тим, арешт на майно Приватного акціонерного товариства Геркулес в межах виконавчого провадження ВП № 46979093 було знято на підставі постанови Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 21.01.2016 та від 11.03.2016, а виконавче провадження ВП № 46979093 було закінчено на підставі відповідної постанови від 11.03.2016.

За таких обставин, арешт на транспортні засоби залишився в межах виконавчого провадження №50688344.

На підтвердження наявності накладеного арешту на вищевказані транспортні засоби, сторонами надало наступні документи:

- копію постанови Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 01.04.2016 ВП №50688344 про арешт майна боржника згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ПрАТ Геркулес в межах суми звернення стягнення: 2 615 450, 25 грн.;

- копію постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.09.2018 ВП №50688344 згідно якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ПрАТ Геркулес в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 2 615 450,25 грн;

- лист регіонального сервісного центру в м. Києві при МВС України №31/26-957аз від 22.11.2018 яким зазначено, що згідно даних НАІС ГСЦ МВС України станом на 21.11.2018, містяться відомості, щодо накладення арешту на транспортні засоби, що зареєстровано за ПрАТ «Геркулес» () на підставі постанов Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 01.04.2016 №ВП50688344, від 11.03.2016 ВП46979093, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 50688344/6-20.1. ВП 50688344.

Проте, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що зміст вищевказаних документів не дає змогу дійти висновку, що державним виконавцем було накладено арешт саме на транспортні засоби у кількості 276 одиниць, які є предметом договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 та від 14.03.2016, укладених між Приватним акціонерним товариством Геркулес та Товариством з обмеженою відповідальністю Провінція плюс.

Державні виконавці в постановах про арешт майна боржника від 01.04.2016 та від 14.09.2018 постановили накласти арешт на все майно, що належить боржнику ПрАТ Геркулес без зазначення індивідуальних ознак арештованого майна.

При цьому, Приватне акціонерне товариство Геркулес, ще до моменту прийняття вищевказаних постанов про арешт майна від 01.04.2016 та від 14.09.2018, здійснило продаж транспортних засобів у кількості 276 одиниць на підставі договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 та від 14.03.2016, та, як наслідок, перестало бути власником зазначеного рухомого майна.

Також в матеріалах справи відсутня постанова про опис та арешт майна боржника, яка виноситься в порядку, передбаченому ч.5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму двигуна, виду пального, пробігу, комплектації, потреби у ремонті, коліру тощо.

Жодні із наявних в матеріалах справи документів не дають можливість ідентифікувати, що постановами державних виконавців про арешт майна боржника від 01.04.2016 та від 14.09.2018 було накладено арешт на придбані Товариством з обмеженою відповідальністю Провінція плюс транспортні засоби, яка не є стороною виконавчого провадження ВП №50688344.

Зважаючи на факт переходу до Товариства з обмеженою відповідальністю Провінція плюс права власності на транспортні засоби до моменту прийняття вищевказаних постанов державного виконавця про арешт коштів, а також відсутності в матеріалах справи документів, які би дозволили встановити накладення арешту на таке рухоме майно, у апеляційного господарського суду наявні обґрунтовані сумніви, що державним виконавцем взагалі накладався арешт на майно позивача, який не є стороною виконавчого провадження.

Також судова колегія апеляційної інстанції зазначає про відсутність в матеріалах справи жодних доказів, які би свідчили, що спірні транспортні засоби у кількості 276 одиниць, на момент звернення позивача із позовом, взагалі зареєстровані в Реєстрі за Приватним акціонерним товариством Геркулес згідно положень Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який зареєстровано Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388.

До того ж, апеляційний господарський суд зауважує, що навіть в разі якщо постановами державних виконавців про арешт майна боржника від 01.04.2016 та від 14.09.2018 дійсно було накладено арешт на спірні транспортні засоби, позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України, які би свідчили, що арешт на таке майно існував на дату подання позовної заяви (12.03.2019).

При цьому, Товариством з обмеженою відповідальністю Провінція плюс не було надано витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, які би дали можливість встановити, що станом на дату подання позову в даній справі, запис про арешт спірного майна є чинним, та чи накладався державними виконавцями арешт на транспортні засоби у кількості 276 одиниць, придбаних позивачем на підставі договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 12.03.2016 та від 14.03.2016.

В матеріалах справи наявні листи Регіонального сервісного центру в м. Києві при МВС України від 22.04.2016 №30/26-5695вх та від 22.11.2018 №31/26-957аз, які адресовані керівнику Приватного акціонерного товариства Геркулес та адвокату вказаної юридичної особи, про наявність накладеного арешту на транспортні засоби відповідача-1.

Останнім листом Регіонального сервісного центру в м. Києві при МВС України від 22.11.2018 №31/26-957аз зазначено, що згідно даних НАІС ГСЦ МВС України станом на 21.11.2018, містяться відомості, щодо накладення арешту на транспортні засоби, що зареєстровано за ПрАТ «Геркулес».

Проте, наявність накладеного арешту на майно боржника - ПрАТ «Геркулес» станом на 21.11.2018 не свідчить про наявність такого арешту стосовно майна іншої юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю Провінція плюс станом на дату подання позовної заяви (12.03.2019).

До того ж, апелянтом не доведено, що він особисто звертався до органу МВС України із заявою про державну реєстрацію придбаних транспортних засобів, а уповноважений орган відмовив в такій реєстрації з підстав наявності незнятого арешту з такого рухомого майна.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 27 жовтня 1993 р. по справі "Домбо Бехеер" проти Нідерландів зазначено, що принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони.

Відповідно до ч.2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

В силу положень ст.269 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не наділений повноваженнями збирати нові докази у справі.

Враховуючи наведене, Товариством з обмеженою відповідальністю Провінція плюс не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст.76-77 Господарського процесуального кодексу України факту накладення арешту на зазначені вище транспортні засоби у кількості 276 одиниць та чинність такого арешту станом на дату позовної заяви, у зв`язку із чим судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про зняття арешту з такого майна.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Провінція плюс до Приватного акціонерного товариства Геркулес та Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту підлягають залишенню без задоволення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Донецької області від 19.06.2019 по справі № 905/491/19 підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро задовольнити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 19.06.2019 по справі №905/491/19 скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Провінція плюс до Приватного акціонерного товариства Геркулес та Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Провінція плюс (02099, місто Київ, Бориспільське шосе, будинок 7Б, ) на користь Акціонерного товариства Банк Кредит Дніпро (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 146 563,13 грн.

Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 17.10.2019.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова