ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/22695/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В. А. - головуючого, Багай Н. О., Дроботової Т. Б.,

здійснивши розгляд у письмовому провадженні касаційної скарги Дочірнього підприємства "Спецінвест"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 (судді: Дикунська С. Я., Мальченко А. О., Жук Г. А.),

та ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 (суддя Шкурдова Л. М.),

за позовом Приватного акціонерного товариства "Айбокс банк"

до Дочірнього підприємства "Спецінвест"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, на стороні відповідача Дочірнє підприємство "Автопрокат"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за скаргою Дочірнього підприємства "Спецінвест"

на дії приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство "Аграрний комерційний банк" (далі - ПАТ "Аграрний комерційний банк"), правонаступником якого є ПрАТ "Айбокс банк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Спецінвест" (далі - ДП "Спецінвест") про стягнення 6 243 986,35 грн, з яких: 4 880 000,00 грн - заборгованість за кредитною лінією, 379 236,16 грн - пеня за прострочення повернення основної заборгованості за кредитною лінією, 913 012,96 грн - заборгованість за процентами, 70 952,36 грн - пеня за прострочення сплати процентів, 728,27 грн - комісія за моніторинг застави, 56,60 грн - пеня за прострочення сплати комісії за моніторинг застави шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки, а саме садовий будинок за адресою: Київська обл., Бориспільський район, село Гнідин, "Калина" садівницьке товариство, будинок 36 та земельну ділянку площею 0,2400 га за адресою: Київська обл., Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, Садове товариство "Калина", надану для ведення садівництва (кадастровий №:04:002:0213).

1.2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.01.2014 позов задоволено повністю. Стягнуто з ДП "Спецінвест" заборгованість за кредитним договором від 26.12.2008 № 169/2008 у сумі 6 243 986,35 грн, з яких: 4 880 000,00 грн - заборгованість за кредитною лінією, 379 236,16 грн - пеня за прострочення повернення основної заборгованості за кредитною лінією, 913 012,96 грн - заборгованість за процентами, 70 952,36 грн - пеня за прострочення сплати процентів, 728,27 грн - комісія за моніторинг застави, 56,60 грн - пеня за прострочення сплати комісії за моніторинг застави, шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки за іпотечним договором за реєстровим від 26.12.2008 № 9125, а саме нерухоме майно:

- садовий будинок, що розташований за адресою: Київська обл., Бориспільський район, село Гнідин, "Калина" садівницьке товариство, будинок 36 № п/п літера № за планом земельної ділянки назва будівель та споруд розмір житлової (не житлової) площі кв. м загальна площа (кв.м.)1А-І садовий будинок (2005) 196, 12 Б літня кухня 3 в, г навіс 4 Д альтанка 5 К колодязь 6Е, Ж, 3 каналізаційна яма 7 N1-загорожа 8N-1 замощення;

- земельну ділянку, площею 0,2400 га, яка розташована за адресою: Київська область Бориспільський район Гнідинська сільська рада Садове товариство "Калина" надана для ведення садівництва (кадастровий № :04:002:0213);

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів з початковою ціною не нижче для садового будинку загальною площею 196,1 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бориспільський район, село Гнідин, "Калина" садівницьке товариство, будинок 36 - 501 240,00 грн з урахуванням ПДВ; для земельної ділянки, площею 0,2400 га, розташованої за адресою: Київська область Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, Садове товариство "Калина" - 588 200,00 грн без урахування ПДВ.

1.3. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2014 рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2014 скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у позові.

1.4. Постановою Вищого господарського суду України від 09.07.2014 постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2014 скасовано, а рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2014 залишено без змін.

1.5. На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2014 видано наказ від 17.07.2014.

1.6. ДП "Спецінвест" звернулося 31.01.2019 до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича.

1.7. У поданій скарзі ДП "Спецінвест" просило визнати протиправними дії приватного виконавця Трофименка М. М. у виконавчому проваджені по справі № 910/22695/13 щодо складання постанови про опис та арешт майна та щодо складання заявки на передачу майна ДП "Спецінвест" на прилюдні торги; визнати незаконною та скасувати постанову про опис і арешт майна від 27.11.2018 та скасувати заявку про передачу майна ДП "Спецінвест" на прилюдні торги від 12.12.2018.

1.8. Посилаючись на неотримання постанови приватного виконавця про опис та арешт майна, неможливість ознайомлення за матеріалами виконавчого провадження та не вчинення приватним виконавцем жодних дій щодо повідомлення сторін виконавчого провадження, ДП "Спецінвест" просило поновити строк на звернення до суду із вказаною скаргою, оскільки про наявність та зміст оскаржуваної постанови приватного виконавця скаржник дізнався лише 29.01.2019 із листа ДП "СЕТАМ" у відповідь на адвокатський запит.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2019, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019, відмовлено ДП "Спецінвест" у задоволенні заяви про поновлення строку на подання скарги на дії приватного виконавця Трофименка М. М. та скаргу залишено без розгляду.

2.2. Місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відсутність будь-яких належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку на оскарження дій приватного виконавця, оскільки саме лише посилання на такі обставини в скарзі не є достатнім доказом.

2.3. Крім того, ДП "Спецінвест" не підтверджено неможливість ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження, у той час як доступ до Автоматизованої системи виконавчих проваджень є вільним і заявник, як сторона виконавчого провадження, мав змогу ознайомитися з оскаржуваною постановою та дізнатись про стан виконавчого провадження.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, ДП "Спецінвест" подало касаційну скаргу, в якій просило ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти скаргу на дії приватного виконавця до розгляду.

3.2. Наведені у касаційній скарзі доводи обґрунтовано тим, що ДП "Спецінвест" не отримувало від приватного виконавця та ДП "Сетам" жодних документів щодо опису та арешту належного ДП "Спецінвест" майна та його передачі на прилюдні торги, оскільки про наявність оскаржуваної постанови приватного виконавця скаржник дізнався лише 29.01.2019 зі змісту листа ДП "Сетам" від 22.01.2019, отриманого у відповідь на адвокатський запит. При цьому, приватний виконавець не надавав можливості ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження.

3.3. Скаржник наголошує, що ДП "Спецінвест" звернулося до Господарського суду міста Києва 31.01.2019, тобто на третій день з моменту як дізналося про наявність та зміст постанови приватного виконавця Трофименка М. М. про опис та арешт майна.

3.4. На думку скаржника, суди попередніх інстанцій не врахували наведених обставин та безпідставно перешкодили ДП "Спецінвест" у доступі до суду, що призвело до порушення його майнових прав.

3.5. У відзиві на касаційну скаргу Приватний виконавець Трофименко М. М. просить залишити її без задоволення, а судові рішення попередніх інстанцій залишити без змін, наголошуючи на правомірності висновків господарських судів і безпідставності доводів, викладених у касаційній скарзі.

3.6. У відзиві на касаційну скаргу АТ "Айбокс Банк" просить залишити її без задоволення, а судові рішення попередніх інстанцій залишити без змін.

4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

4.1. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційне провадження у справі було відкрито 30.08.2019. Проте витребувані матеріали справи надійшли до Касаційного господарського суду лише 30.09.2019. Зважаючи на це, враховуючи вимоги статей 114, 248 Господарського процесуального кодексу України, Суд розглядає зазначену справу в розумний строк з моменту її отримання з урахуванням конкретних обставин справи та інших критеріїв, зокрема, складності справи, з метою забезпечення основних завдань господарського судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів.

4.2. Дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, відзиві на неї, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

4.3. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

4.4. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 1291 Конституції України).

4.5. Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

4.6. Відповідно до положень статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

4.7. Згідно з пунктом а) частини 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (частина друга статті 341 Господарського процесуального кодексу України).

4.8. За приписами статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

4.9. Водночас, згідно з частиною першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

4.10. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

4.11. Заявник стверджує, що судами помилково не визнано поважними причини пропуску строку на подання скарги на дії приватного виконавця, оскільки останній не повідомляв ДП "Спецінвест" про жодні дії у виконавчому провадженні та не надавав можливості ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження. Про виставлення майна на аукціон ДП "Спецінвест" стало відомо 26.12.2018 з веб-порталу ДП "Сетам", а про наявність оскаржуваної постанови про опис і арешт майна заявник дізнався лише 29.01.2019 після отримання відповіді на адвокатський запит.

4.12. Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

4.13. За змістом статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

4.14. Згідно з частиною першою статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

4.15. Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

4.16. Отже, боржник вважається належним чином повідомленим, якщо йому документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

4.17. Відповідно до частини першої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

4.18. Згідно частини п`ятої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

4.19. Отже, відсутність доказів направлення приватним виконавцем постанови про опис і арешт майна, зокрема, боржнику, свідчить про порушення прав останнього бути обізнаним про хід виконавчого провадження та на здійснення своєчасних процесуальних заходів для запобігання порушенню його прав та охоронюваних законом інтересів.

4.20. За змістом статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

4.21. Системний аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що права сторони у виконавчому провадженні щодо обізнаності про стан виконавчого провадження будуть належним чином реалізовані лише у випадку вчинення виконавцем дій спрямованих на надсилання документів у встановленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

4.22. Разом з тим, як вбачається з касаційної скарги, предметом оскарження є саме дії приватного виконавця безпосередньо пов`язані з порушенням прав боржника щодо своєчасного інформування про вчинені виконавчі дії. При цьому у випадку відсутності такого інформування, що на думку скаржника, є підставою для поновлення строку на оскарження дій виконавця у судовому порядку, вимога про доведення ним зазначеного факту належними та допустимими доказами не відповідає засадам та основним завданням господарського судочинства.

4.23. Також за відсутності у суду, на стадії прийняття рішення про відкриття провадження у справі, доступу до матеріалів виконавчого провадження, він фактично не має можливості перевірити обставини належного інформування сторони виконавчого провадження приватним виконавцем.

4.24. Однак суди першої та апеляційної інстанцій, обмежившись лише посиланням на те, що неотримання скаржником відповідної постанови приватного виконавця не перешкоджало своєчасному зверненню за захистом своїх порушених прав з огляду на відкритий доступ до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, дійшли передчасного висновку щодо відсутності підстав для визнання наведених скаржником причин пропуску процесуального строку поважними.

4.25. Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що причини поважності пропуску процесуального строку оцінюються судом, виходячи з обґрунтування заявником поважності цих причин. При цьому, приймаючи відповідне рішення, суд повинен надати оцінку поданим доказам та дослідити обставини, визначені заявником в якості підстав пропуску встановленого законом строку, зазначити їх вагомість та поважність.

4.26. У Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначено, що право на судовий захист конкретизовано статтею 6 Закону України "Про судоустрій України", відповідно до якої всім суб`єктам правовідносин гарантується захист їх прав, свобод і законних інтересів незалежним і неупередженим судом, утвореним відповідно до закону.

4.27. Відповідно до частини першої статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

4.28. Оскільки положеннями чинного законодавства не передбачено обов`язку сторони виконавчого провадження відстежувати самостійно стан виконавчого провадження, зокрема, за допомогою Автоматизованої системи виконавчих проваджень, суди попередніх інстанцій безпідставно вказали на наявність такого обов`язку у скаржника, що призвело до помилкового визнання неповажними причини пропуску строку на звернення зі скаргою на дії приватного виконавця.

4.29. За наведених обставин, а також за відсутності обов`язку у сторін виконавчого провадження відстежувати Автоматизовану систему виконавчих проваджень та доказів направлення приватним виконавцем постанови про опис і арешт майна скаржнику (боржнику), колегія суддів дійшла висновку про передчасність висновків судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для визнання наведених скаржником причин пропуску процесуального строку поважними та залишення скарги без розгляду.

4.30. Таким чином, суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанцій про відмову у поновленні строку на подання скарги на дії приватного виконавця та залишення її без розгляду підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. За змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Частиною другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

5.3. Відповідно до частини четвертої статті 304 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанції, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд суду першої або апеляційної інстанції.

5.4. За положеннями пункту 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

5.5. Згідно з частиною шостою статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

5.6. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення є такими, що не відповідають положенням процесуального законодавства, у зв`язку з чим підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження за скаргою на дії приватного виконавця.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини першої статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Спецінвест" задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 і ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 скасувати та справу передати до Господарського суду міста Києва зі стадії відкриття провадження.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Зуєв

Судді Н. О. Багай

Т. Б. Дроботова