ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2259/18
Південно західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Поліщук Л.В., Лавриненко Л.В.

секретар судового засідання Безпалюк А.В.

за участю представників сторін:

від КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» - адвокат Бочева Л.А., довіреність б/н, від 11.10.18

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги:

1. Комунального виробниче експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго»;

2. Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Одеської області від 31.01.2019

суддя Погребна К.Ф.

Час і місце ухвалення: 10:51:01 год., м. Одеса

Дата складання повного тексту 11.02.2019

у справі № 916/2259/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача Комунального виробниче експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго»

про стягнення 12 601 327,17 грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального виробниче експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» про стягнення 12 601 327,17 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 8 000 000грн., пені в сумі 1 842 631,14 грн., три проценти річних в розмірі 671 497,53 грн. та інфляційних витрат 2 087 198,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу природнього газу №3503/1617-ТЕ-23 від 20.09.2016.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.01.2019 позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального виробниче експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» задоволено частково.

Стягнуто з Комунального виробниче експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» основний борг в сумі 7 240 514 грн., пеню в розмірі 184 263,11 грн., три процента річних 671 497,53 грн., інфляційні витрати в розмірі 2 087 198,50 грн., судовий збір в сумі 189 019,91 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що зобов`язання по оплаті боргу за одержаний природний газ відповідач здійснював з порушенням встановлених у договорі строків, що стало наслідком утворення боргу що є підставою для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу частково у розмірі 7 240 51 грн., (з урахуванням погашення боргу відповідачем у сумі 759 486 грн. під час розгляду справи) та штрафних санкцій.

Щодо стягнення пені, суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні зазначив, що зважаючи на ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором, а також приймаючи до уваги неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах, місцевий господарський суд зменшив розмір заявлених штрафних санкцій у вигляді пені, що підлягає до стягнення з відповідача, до 10% від заявленої позивачем суми пені за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу до 184 263,11грн.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення Господарського суду Одеської області від 31.01.2019 у справі №916/2259/18 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у сумі 1 658 631,14 грн. скасувати, прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо стягнення неустойки у сумі 1 658 631,14 грн., у стягненні якої було відмовлено, задовольнити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз України»:

Звертаючись з апеляційною скаргою скаржник посилається на те, що судом в повному обсязі не було досліджено фактичні обставини справи та суд припустився помилки щодо зниження пені в порушення приписів статті 233 ГК України, оскільки нарахування штрафних санкцій не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов`язанням за договором купівлі-продажу природного газу.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в апеляційній скарзі зазначається, що суд першої інстанції не мотивуючи, а лише своїм внутрішнім переконанням зменшив суму пені за прострочення зобов`язань та взагалі судом першої інстанції не було надано належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, що призвело до порушення статті 233 ГК України, ст.ст. 525, 526, 551, 599, 625 ЦК України.

Крім того, не погоджуючись із рішенням Господарського суду Одеської області від 31.01.2019 Комунальне виробниче експлуатаційне підприємство «Подільськтеплокомуненерго» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 31.01.2019 у справі №916/2259/18 у частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у загальній сумі 2 557 678,35 грн., а саме: інфляційних витрат у сумі 1 994 053,89 грн. та трьох процентів річних у сумі 563 621,46 грн., постановивши нове рішення, яким зменшити загальну суму на 201 020,68 грн., а саме: інфляційні витрати на суму 93 144,61 грн. та три проценти річних на суму 107 876,07 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги Комунального виробниче експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго».

Комунальне виробниче експлуатаційне підприємство «Подільськтеплокомуненерго» зазначає, що в заявлену ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна» суму боргу у розмірі 12 601 327,17 грн. входить сума грошових коштів, яка не відшкодована КВЕП «Подільськтегілокомуненерго» місцевим бюджетом як оплату пільг і субсидій за теплопостачання населення.

Зокрема, у періоді позовних вимог існувала заборгованість по пільгах, субсидіях та компенсаціях населенню станом на 01.06.2017 у розмірі 5 123 591,11грн., а саме: субсидії на суму 4 702 911,04 грн. та пільги на суму 420 680,07 грн. Вказаний факт підтверджується відповідними зведеним реєстром по погашенню заборгованості по пільгах, субсидіях та компенсаціях населенню станом на 01.06.2017 на підставі актів звіряння постачальників з розпорядниками коштів по м. Подільськ Одеської області, що було надано у суді першої інстанції разом з відзивом на позовну заяву.

Отже, вимога щодо стягнення з КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» суми коштів у розмірі 5 123 591,11 гри. є необґрунтована і незаконна, оскільки такі кошти можуть бути відшкодовані виключно за цільовим призначенням і виключно після їх надходження з місцевого бюджету.

20.06.2017 укладено Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України №2971 укладеного між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області, Департаментом фінансів Одеської області державної адміністрації, Фінансовим управлінням Подільської міської ради, Управління соціального захисту населення Подільської міської ради, КВЕГІ «Подільськтеплокомуненерго» та ПАТ «ПАК «Нафтогаз Україна».

КВЕП «Подільськтеплокомуненерго», зазначає, що в суму основного боргу у розмірі 8000 000,00грн. входить 5 123 591,11 грн. бюджетних коштів та оскільки такі кошти можуть бути відшкодовані виключно за цільовим призначенням і виключно після їх надходження з місцевого бюджету, також на 5 123 591,11 грн. бюджетних коштів.

Відповідно до п. 10.3 Договору про організацію взаєморозрахунків, з метою виконання договору сторони зобов`язуються: 2) не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

КВЕП «Подільськтеплокомуненерго», вважає, що відповідно до Договору про організацію взаєморозрахунків на суму 759 486,00 грн. та Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків на суму 5 123 591,11 грн., вбачається зміна строків виконання Договору за основним боргом, що не допускає стягнень за прострочення відповідачем сплати основного боргу за Договором пені, трьох процентів річних та інфляційних витрат на вище наведені суми.

Тобто, для застосування штрафних санкцій та відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань за Договором, необхідною умовою є факт невиконання або прострочення виконання зобов`язання.

Скаржник вважає, що вище викладені обставини виключають можливість засто сування до КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» штрафних санкцій у вигляді пені, нарахування 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

13.03.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ПАТ «НАК «Нафтогаз України» надійшов відзив на апеляційну скаргу КВЕП «Подільськтеплокомуненерго», у якому позивач просить апеляційну скаргу КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» залишити без задоволення.

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зазначає, що укладення договору про організацію взаєморозрахунків та спільних протокольних рішень не змінюють умов Договору № 3503/1617-ТЕ-3 щодо строків розрахунків та відповідальності за невиконання умов Договору, оскільки сторони узгодили нерозповсюдження умов таких правочинів на умови Договору без внесення змін до Договору в певній формі, а саме шляхом укладання додаткових угод, які в даному випадку відсутні.

Позивач зазначає, що Договір укладений між сторонами не був змінений в частині порядку здійснення розрахунків та в частині відповідальності за не виконання умов договору.

13.03.2019 та 15.03.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» надійшли письмові та додаткові пояснення.

Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 відкрито апеляційні провадження за апеляційними скаргами Комунального виробниче експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 31.01.2019 у справі № 916/2259/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 призначено розгляд апеляційної скарги Комунального виробниче експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» по справі № 916/2259/18 до сумісного розгляду з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на 03.04.2019 о 10:00 год.

Судове засідання 03.04.2019 у справі не відбулось, у зв`язку з тим, що 03.04.2019 у зв`язку із повідомленням про мінування адміністративної будівлі суду та терміновою евакуацією усіх співробітників та відвідувачів суду для проведення слідчих дій, у зв`язку з чим робота Південно-західного апеляційного господарського суду з 10:35 до 11:30 була призупинена, що підтверджується Актом щодо призупинення роботи суду від 03.04.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2019 повідомлено Комунальне виробниче експлуатаційне підприємство «Подільськтеплокомуненерго» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», про те, що розгляд справи № 916/2259/18 відбудеться 02.05.2019 о 14.00 год.

У зв`язку з перебуванням у відпустці 02.05.2019 головуючого судді Філінюка І.Г. та суддів Лавриненко Л.В., Поліщук Л.В. розгляд справи № 916/2259/18 призначенню на іншу дату - 25.04.2019 год., про що ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 повідомлено Комунальне виробниче експлуатаційне підприємство «Подільськтеплокомуненерго» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України». Ухвалою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 25.04.2019 клопотання Комунального виробниче експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» про зупинення апеляційного провадження у справі № 916/2259/18 - задоволено.

Зупинено апеляційне провадження у справі № 916/2259/18, до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 924/296/18 Господарського суду Хмельницької області.

Ухвалою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 провадження у справі № 916/2259/18 поновлено з 15.10.2019. Розгляд апеляційних скарг призначено до розгляду на 15.10.2019 о 14:00.

В судовому засіданні 15.10.2019 оголошено перерву до 17.10.2019 о 14:30 год.

В судовому засіданні 17.10.2019 представник КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити останню, а в задоволенні апеляційної скарги позивача просив відмовити.

Представник позивач 17.10.2019 в судовому засіданні не з`явився про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, 20.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Комунальним виробниче експлуатаційним підприємством «Подільськтеплокомуненерго» (споживач) укладено договір постачання природного газу №3503/1617-ТЕ-23, згідно умов якого Постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природній газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природній газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої види населенню. За цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ Націонельна акціонерна компанія Нафтогаз України на митну територію України) (п.п1.1 1.3 договору).

Відповідно до п. п. 2.1 договору Постачальник передає Споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (виключно) природній газ обсягом до 8846 тис. куб. м., тому числі по місяцях (тис. куб.м): жовтень 774 тис. куб.м, листопад 1376 тис. куб.м, грудень 1540 тис. куб.м, січень 1885 тис. куб.м., лютий 1723 тис. куб.м., березень - 1548 тис. куб.м.

Додатковою угодою №2 укладеною між сторонами по справі 21.03.2017, стороні дійшли згоди викласти № 2.1 в наступній редакції: постачальник передає Споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (виключно) природній газ обсягом до 5 412,036 тис. куб. м., тому числі по місяцях (тис. куб.м): жовтень 506,149 тис. куб.м, листопад 857,135тис. куб.м, грудень 1119,516 тис. куб.м, січень 1263,062 тис. куб.м., лютий 996,174тис. куб.м., березень 670,0 тис. куб.м.

Відповідно до п.6.1. договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Пунктом 8.2. договору сторони передбачили, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно п.6.1. договору, він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п.10.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років.

Згідно п.12.1. договору договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 по 31.03.2017 включно, а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання.

Як вказує позивач, на виконання умов договору, він передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 31 667 713,30грн., що підтверджується актами приймання передачі природного газу. Оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк визначений договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 6.1 договору.

За посиланнями позивача сума простроченого та сплаченого основного боргу Відповідача перед Позивачем за договором складає 8 000 000грн.

Крім того, з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем умов договору складає 1 842 631,14грн.

Позивач, посилаючись на статтю 625 Цивільного кодексу України, вказує, що оскільки відповідачем не виконані умови договору щодо оплати отриманого природного газу, він зобов`язаний сплатити на користь позивача три проценти річних від простроченої суми, а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, загальний розмір нарахованих 3% річних від основного боргу складає 671 497,53грн. та інфляційні витрати в сумі 2 087 198,50грн.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором постачання природнього газу №3503/1617-ТЕ-23 від 20.09.2016, щодо своєчасного розрахунку за отриманий природній газ, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим рішення Господарського суду Одеської області від 31.01.2019 підлягає зміні з наступних підстав.

Предметом позову у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості, річних та пені у зв`язку з порушенням останнім строків оплати за поставлений природний газ.

Згідно із частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 610, 612 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Як зазначено вище, 20.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Комунальним виробниче експлуатаційним підприємством «Подільськтеплокомуненерго» (споживач) було укладено договір постачання природного газу №3503/1617-ТЕ-23, згідно умов якого Постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природній газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природній газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої види населенню. За цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ «Націонельна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» від 9 квітня 2015 року N 329-VIII (з наступними змінами і доповненнями) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» як Постачальником виконано належним чином взяті на себе обов`язки за Договором та поставлено природний газ на загальну суму 31 667 713,30грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.

Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

За ствердженнями позивача, останній сумлінно виконував свої обов`язки за договором, тоді як відповідач неналежним чином виконував умови договору № 3503/1617-ТЕ-23, не здійснював своєчасну оплату за поставлений природний газ, що призвело до виникнення заборгованості, в розмірі 8 000 000 грн., що стало підставою для звернення позивача із заявленим позовом до суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом 08.10.2018 між сторонами по справі, а також Головним Управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області, Департаментом фінансів Одеської області державної адміністрації та Департаментом житлово-комунального господарства та енергоефективності Одеської області державної адміністрації був укладений договір №31/110 про організацію взаєморозрахунків на суму 759 486 грн. Відповідач, в зв`язку з надходженням бюджетних коштів, з урахування укладеного 08.10.2018 договору, платіжним дорученням №2 від 09.11.2018 перерахував позивачу грошові кошти в розмірі 759 486грн.

Враховуючи вищевикладене оскільки, відповідачем в ході розгляду справи погашено частково заборгованість в сумі 759 486 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи, а також підтверджується і визнається сторонами по справі, колегія суддів погоджується в цій частині з висновком місцевого господарського суду про стягнення на користь позивача з відповідача заборгованості в сумі 7 240 51 грн. (8 000 000 грн. 759 486 грн.).

Щодо предмету спору між сторонами, який виник з приводу застосування умов п. 6.1 Договору №3503/1617ТЕ-23 та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №2971 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 20.06.2017, якими встановлено різні строки розрахунків за газ і чи впливають умови цих протокольних рішень на право позивача нарахувати відповідачу санкції за порушення строків розрахунків за газ, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України яка кореспондуються із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758, на відповідача як на постачальника природного газу покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності).

Згідно із пунктом 14 зазначеного Положення постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкритий в установах уповноваженого банку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, та їх структурними підрозділами.

Згідно із положеннями частин 1-3 статті 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Наведене регулювання було визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (чинною під час дії спірних правовідносин). Цей порядок визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України".

Відповідно до пункту 7 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, Державного підприємства "Енергоринок", які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб`єктами підприємницької діяльності. Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Комунальне виробниче експлуатаційне підприємство «Подільськтеплокомуненерго» в даному апеляційному провадженні оскаржує рішення Господарського суду Одеської області від 31.01.2019 в частині що стосується стягнення пені, 3% річних та інфляційних, які нараховані у зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати поставленого позивачем природного газу відповідно до укладеного між ними договору купівлі-продажу природного газу № 3503/1617-ТЕ-23 від 20.09.2016.

20.06.2017 між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області, Департаментом фінансів Одеської області державної адміністрації, Фінансовим управлінням Подільської міської ради, Управління соціального захисту населення Подільської міської ради, КВЕГІ «Подільськтеплокомуненерго» та ПАТ «ПАК «Нафтогаз Україна» укладено Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України №2971 (Спільне протокольне рішення №2971).

Предметом Спільного протокольного рішення №2971, є організація проведення Сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Відповідно до пункту 2.7. Спільного протокольного рішення №2971, за рахунок коштів державного бюджету України між сторонами у справі проводилися розрахунки за поставлений за договором природний газ у такому розмірі: 5 123 591,11 грн. у тому числі ПДВ 853 931,85 грн., згідно з договором від 20.09.2016 № 3503/1617-ТЕ-23 за природний газ 2016 р. 3 616 114,49 грн., за природний газ 2017 р. 1 507 476,62 грн.

Згідно з пунктом 4 спільних протокольних рішень сторони, які підписали спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та Порядку щодо проведення розрахунків, а також за невиконання своїх зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням (пункт 5.2 рішення).

08.10.2018 між сторонами по справі, а також Головним Управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області, Департаментом фінансів Одеської області державної адміністрації та Департаментом житлово-комунального господарства та енергоефективності Одеської області державної адміністрації був укладений договір №31/110 про організацію взаєморозрахунків на суму 759 486грн. Відповідач, в зв`язку з надходженням бюджетних коштів, з урахування укладеного 08.10.2018р. договору, платіжним дорученням №2 від 09.11.2018р. перерахував позивачу грошові кошти в розмірі 759 486 грн.

Колегією суддів встановлено, що лише частина спожитого газу споживалася пільговиками та підлягала оплаті за спільними протокольними рішеннями та договору про організацію взаєморозрахунків, а саме 5 123 591,11 грн. та 759 486 грн.

Інша частина оплачувалася коштами Комунального виробниче експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» - 2116922,89 грн.

Зі змісту Порядку від 11.01.2005 № 20 вбачається, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання із відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (надалі - ПЕК), визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто, держава офіційно визнає неможливість підприємств ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулівного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належить і Порядок від 11.01.2005 № 20.

Колегія суддів зазначає, що незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Таким чином, підписавши зазначене спільне протокольне рішення та договір №31/110 про організацію взаєморозрахунків, сторони погодили, що відшкодування частини боргу відповідача, здійснюватиметься відповідно до встановлених зазначеними рішеннями порядку. Тобто, сторони, підписавши спільні протокольні рішення, погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків. (Аналогічний правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 924/296/18 та в постанові палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 908/885/18).

При цьому, для застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, які діяли на момент розгляду справи. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 01.07.2015 у справі № 924/1230/14, від 16.09.2015 у справі № 917/2520/14, від 07.10.2015 у справі № 924/406/14, від 01.10.2015 у справі № 917/2519/14 та постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 904/1858/16, від 14.03.2018 у справі № 910/9806/16, від 12.06.2018 у справі № 922/1010/16, від 02.08.2018 у справі № 922/3873/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 18.06.2019 у справі № 914/891/16.

Отже, підставою застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, є наявність суми основного боргу, що не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, яка була несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок власних коштів. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 904/1858/16, від 12.06.2018 у справі № 922/1010/16, від 28.11.2018 у справі № 927/370/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 18.06.2019 у справі № 914/891/16.

Підписавши договір №31/110 про організацію взаєморозрахунків та спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, сторони по справі фактично погодилися, що залишок оплати наданих за договором послуг підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного такого спільного протокольного рішення, тобто тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за поставлений природний газ за цим договором, а також і відповідальність за порушення цих строків.

Таким чином, на суми коштів, які відповідачу відшкодовувались з державного бюджету як субвенції на оплату погашення заборгованості за постачання електричної енергії, а саме на суму 5 123 591,11 грн. та 759 486,00 грн., не нараховуються штрафні санкції.

Отже, відповідачем несвоєчасно були виконані зобов`язання за договором № 3503/1617-ТЕ-23 від 20.09.2016 на суму 2 116 922,89 грн. (8 000 000 5 123 591,11 - 759 486,00).

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок трьох процентів річних, колегія суддів зазначає, що вимоги про стягнення 671 497,53 грн. 3% річних, що нараховуються на суму боргу є не обґрунтованими, оскільки нараховані на суми коштів, які відповідачу відшкодовувались з державного бюджету як субвенції на оплату погашення заборгованості за постачання електричної енергії.

Здійснивши перерахунок заявлений вимог, колегія суддів вказує, що правильним є нарахування трьох процентів річних в розмірі 95680.35 грн., а тому вказана сума підлягає до задоволення.

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
2116922.8928.11.2016 - 31.05.20185503 %95680.35

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 2 087 198,50 грн. інфляційних втрат, що нараховуються на суму боргу також є не обґрунтованими, оскільки нараховані на суми коштів, які відповідачу відшкодовувались з державного бюджету як субвенції на оплату погашення заборгованості за постачання електричної енергії, колегія суддів вказує, що правильним є нарахування на суму 417074,49 грн., а тому вказана сума підлягає до задоволення.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
26.11.2016 - 31.05.2.891.197417074.492533997.38

У зв`язку з чим колегія суддів приймає доводи апеляційної скарги Комунального виробничого експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго», що підставою застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, є наявність суми основного боргу, що не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, яка була несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок власних коштів.

Враховуючи викладене, рішення Господарського суду Одеської області від 31.01.2019 підлягає зміні в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Комунального виробниче експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 671 497,53 грн. 3% річних та інфляційних витрат в розмірі 2 087 198,50 грн..

Стосовно вимог позивача про стягнення пені за прострочку оплати за поставлений природний газ в розмірі 1 842 631,14 грн. суд зазначає наступне.

Разом з тим, для стягнення пені, передбаченої умовами договору, та застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата за послуги з постачання електричної енергії була здійснена поза межами Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондують приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так, у відповідності із статтею 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 8.2. договору сторони передбачили, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно п.6.1. договору, він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

З огляду на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо здійснення оплати за поставлений природний газ позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу у розмірі 1 842 631,14 грн., розрахунки якої додано до позову.

Колегія суддів, розглянувши вимоги позивача щодо стягнення пені, яка нараховується на борг по постачанню природного газу, перевіривши поданий останнім розрахунок, встановила, що позивачем такий розрахунок здійснено з включенням суми 5 123 591,11 грн., що повинні бути відшкодовані на підставі Порядку.

Крім того, доводи апеляційної скарга Комунального виробниче експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго», не місять посилання на невірне нарахування суми пені, також не містить і прохальна частина апеляційної скарги щодо перегляду в цій частині рішення апеляційним судом.

Водночас, відповідач надав до суду першої інстанціїклопотання про зменшення розміру інфляційних витрат, 3% річних та пені, просить суд зменшити нараховані суми штрафних санкції, посилаючись на те, що невиконання відповідачем договірних зобов`язань виникло з об`єктивних і незалежних від боржника причин та обставин, зокрема, значну заборгованість бюджету за субсидії і пільги споживачів і їх неплатоспроможність, а також врахувати специфіку діяльності підприємства відповідача, ступінь виконання боржником зобов`язань за договором, співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення та врахувати майнові інтереси обох сторін.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про зменшення лише нарахованої суми пені до 10% від розрахованої позивачем. Не приймаються доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» що суд першої інстанції припустився помилки щодо зниження пені в порушення приписів статті 233 ГК України, оскільки нарахування штрафних санкцій не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов`язанням за договором купівлі-продажу природного газу.

Судом першої інстанції правильно застосовано в цій частині ст.ст.233 ГК України та ст. 551 ЦК України (ч.3), якими передбачено право суду на зменшення пені при певних умовах та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Свій висновок про можливість зменшення розміру пені, нарахованої на підставі договору про постачання природного газу № 3503/1617-ТЕ-23 від 20.09.2016 суд першої інстанції обґрунтував тим, що зважаючи на ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором, а також приймаючи до уваги неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах, та зважаючи на правовий статус відповідача, основним різновидом господарської діяльності якого є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря населенню та іншим споживачам, і те, що основним споживачем послуг відповідача з централізованого теплопостачання являється населення, враховуючи також суспільну необхідність господарської діяльності відповідача та відіграння нею особливої соціальної ролі, суд доходить висновку щодо необхідності зменшення розміру заявлених штрафних санкцій у вигляді пені, що підлягає до стягнення з відповідача, до 10% від заявленої позивачем суми пені за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно взяв до уваги наведені доводи відповідача, вказав про врахування інтересів сторін та дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру присудженої до стягнення пені на 90%.

Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на неправильне застосування судом першої інстанцій норми, закріпленої у статті 233 Господарського кодексу України, оскільки суд з`ясував обставини, передбачені зазначеною нормою, з урахуванням наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність вини відповідача у виникненні боргу та його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки, не можуть свідчити про помилковість висновків судів щодо наявності підстав для зменшення розміру неустойки, оскільки вони оцінювалися в сукупності з іншими обставинами.

З огляду на установлені обставини, колегія суддів вважає, що у даному випадку місцевий господарський суд правомірно скористався наданим статтею 233 Господарського кодексу України та частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України правом щодо зменшення розміру пені на 90 %, забезпечивши баланс інтересів сторін.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги Комунального виробниче експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго», що в заявлену ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна» суму боргу у розмірі 12 601 327,17грн. входить сума грошових коштів, яка не відшкодована КВЕП «Подільськтегілокомуненерго» місцевим бюджетом як оплату пільг і субсидій за теплопостачання населення.

За змістом статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачаться з прохальної частини апеляційної скарги Комунального виробниче експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго», останній оскаржує рішення Господарського суду Одеської області від 31.01.2019 у частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у загальній сумі 2 557 678,35 грн., а саме: інфляційних витрат у сумі 1 994 053,89 грн. та трьох процентів річних у сумі 563 621,46 грн.

Отже, Комунальне виробниче експлуатаційне підприємство «Подільськтеплокомуненерго» не оскаржує рішення місцевого господарського суду щодо стягнення основного боргу за договором про постачання природного газу № 3503/1617-ТЕ-23 від 20.09.2016, крім того колегія суддів зауважує, що вимога щодо перегляду рішення про стягнення осново боргу обраховується відповідним судовим збором згідно Закону України «Про судовий збір», який скаржником в даному випадку не сплачено.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Комунального виробничо експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» частковому задоволенню, у зв`язку з чим рішення Господарського суду Одеської області від 31.01.2019 підлягає зміні в частині стягнення інфляційних та 3% річних.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог апеляційної скарги.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Комунального виробничо експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 31.01.2019 у справі № 916/2259/18 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6) до Комунального виробниче експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» (66300, Одеська область, м. Подільськ, пров. Куяльницький, 28а ) задовольнити частково.

Стягнути з Комунального виробниче експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» (66300, Одеська область, м. Подільськ, пров. Куяльницький, 28а ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ЄДРОПУ 20077720) основний борг в сумі 7 240 514 (сім мільйонів двісті сорок тисяч п`ятсот чотирнадцять) грн., пеню в розмірі 184 263 (сто вісімдесят чотири тисячі двісті шістдесят три) грн. 11коп., три процента річних 95 680 (дев`яносто п`ять тисяч шістсот вісімдесят) грн. 35 коп., інфляційні витрати в розмірі 417074 (чотириста сімнадцять тисяч сімдесят чотири) грн. .49 коп., судовий збір в сумі 119 062,97 (сто дев`ятнадцять тисяч дев`яносто сім) грн. 97 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Комунального виробничо експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» 11536,98 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 18.10.2019.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Поліщук Л.В.

Суддя Лавриненко Л.В.