ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

11.10.2019 Справа № 920/1021/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши матеріали справи № 920/1021/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенс», м. Суми, до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Маркет», м. Суми про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та нерухомим майном,

встановив:

03.10.2019 позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд зобовязати відповідача знести обєкт будівництва «багатоквартирний 10-поверховий будинок з технічним поверхом для майстерень художників та вбудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом по проспекту М.Лушпи, 5, корпус 6», який будується на земельній ділянці кадастровий номер :01:008:0015, загальною площею 15,5960 га, розташованій за адресою: м. Суми, пр-т м. Лушпи, 5.

Ухвалою суду від 08.10.2019 відкрито провадження у справі № 920/1021/19; постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 12.11.2019.

Позивач ТОВ «Сенс» 10.10.2019 подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом: 1) заборони протягом розгляду даної справи будь-яким особам здійснювати будівельні роботи на обєкті будівництва, «багатоквартирний 10-типоверховий будинок з технічним поверхом для майстерень художників та вбудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом по проспекту М. Лушпи, 5, корпус 6», який будується на земельній ділянці кадастровий номер :01:008:0015, загальною площею 15,5960 га, розташованій за адресою: м.Суми, пр-т М.Лушпи, 5; 2) заборони протягом розгляду даної справи Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради реєструвати декларацію про готовність обєкта «багатоквартирний 10-типоверховий будинок з технічним поверхом для майстерень художників та вбудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом по проспекту М. Лушпи, 5, корпус 6» до експлуатації або видавати сертифікат на підставі акту про готовність обєкта «багатоквартирний 10-типоверховий будинок з технічним поверхом для майстерень художників та вбудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом по проспекту М. Лушпи, 5, корпус 6» до експлуатації; 3) заборони протягом розгляду даної справи ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» () здійснювати продаж майнових прав на приміщення в обєкті будівництва «багатоквартирний 10-типоверховий будинок з технічним поверхом для майстерень художників та вбудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом по проспекту М. Лушпи, 5, корпус 6» шляхом укладення з інвесторами договорів про участь у Фонді фінансування будівництва.

Вимоги заявника обґрунтовані тим, що після закінчення будівництва спірного обєкту та введення його в експлуатацію і передачі права власності на квартири до майбутніх власників у разі задоволення позовних вимог виконання рішення у майбутньому значно ускладниться, відтак на думку заявника, існує необхідність у забезпеченні позову шляхом застосування судом вищевказаних заборон.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає, що особа, яка подала таку заяву, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно із ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, виходячи з наведеного, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, наведеною у пункті першому постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову».

Проте, заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову наведеним вимогам не відповідає з огляду на те, що вона містить лише припущення щодо неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову через перехід права власності на збудований обєкт до майбутніх власників квартир, а також побоювання, що будівельна техніка, яка працює на будівництві спірного обєкта створює потенційну загрозу для майна та людей, які перебувають на земельній ділянці позивача.

З поданих матеріалів не вбачається жодних обґрунтованих причин, у зв'язку з якими необхідно забезпечувати позов, та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд зазначає, що саме на позивача покладено обовязок довести належними та допустимими доказами неможливість в подальшому виконання рішення суду саме внаслідок дій або бездіяльності відповідача, тобто наявності у нього наміру ухилитися від виконання рішення суду.

При цьому, позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин ймовірності того, що спірний обєкт будівництва становить реальну загрозу майну чи життю і здоровю людей, які перебувають чи перебуватимуть на території належної позивачеві автостоянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи, викладені позивачем в заяві про забезпечення позову відхиляються судом за необґрунтованістю, оскільки не доводять факту неможливості у майбутньому виконати судове рішення через неправомірні дії відповідача.

Керуючись статтями 136-140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенс» про забезпечення у позову у справі №920/1021/19 - відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 11.10.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її складення.

Суддя В.Л. Котельницька