ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2019 м.Дніпро Справа № 912/718/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Кузнецової І.Л.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: Дударенко А.Д., довіреність №б/н від 01.08.2019, адвокат;

від відповідача: представник не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.05.2018 (повний текст складений 14.05.2019, суддя Тимошевська В.В.) у справі №912/718/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Дар Миколаївка", м. Дніпро,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології", м.Кропивницький

про стягнення 469 787 грн. 40 коп.,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Дар Миколаївка" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" на свою користь 440 000 грн. вартості непоставленої продукції, 23 434,52 грн. пені, 4 400 грн. інфляційних втрат та 1 952,88 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 07.05.2019 у справі №912/718/19 позовні вимоги задоволені частково; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Дар Миколаївка" стягнуто 440 000 грн. основного боргу та 6 600 грн. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу №ТТ-05000258 від 28.12.2018 щодо поставки оплаченого товару згідно з платіжним дорученням № 61 від 28.12.2018 на суму 440 000,00 грн. на підставі рахунку на оплату по замовленню № 5000258 від 28.12.2018 на суму 440 000,00 грн.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що повернення суми попередньої оплати є поверненням суми авансу (а не грошовим зобов`язанням), на який можуть нараховуватися лише проценти, передбачені статтею 536 Цивільного кодексу України, тому відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Місцевим господарським судом також відмовлено у стягненні пені у зв`язку з тим, що сторонами у договорі не погоджено базу нарахування пені, тобто не визначено умови її нарахування - від суми якого зобов`язання обраховується розмір пені у відповідному відсотковому розмірі.

Також відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладено на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 6 600,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" подало апеляційну скаргу, в якій просить Центральний апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.05.2019 у справі №912/718/19 в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 6 600,00 грн. Апелянт зазначає, що відповідно до звіту про виконану за договором про надання правничої допомоги від 08.07.2018 роботу адвокатом Чередниченком А.М. надані позивачу послуги: з вивчення документів та складення повідомлення вартістю 800,00 грн., складання претензії вартістю 800,00 грн., складання проекту позовної заяви вартістю 1 600,00 грн.

Між тим, апелянт зазначає, що складання проекту позовної заяви не може бути об`єктом регулювання договору про надання правничої допомоги від 08.07.2018, оскільки виходить за межі укладеного договору, тому сума в частині складання проекту позовної заяви не підлягає грошовому відшкодуванню.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.08.2019 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Орєшкіної Е.В., суддів Широбокової Л.П., Кузнецової І.Л.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.05.2018 у справі №912/718/19, розгляд скарги призначений в судове засідання на 11.09.2019.

20.08.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Дар Миколаївка" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін. Зазначає, що сума грошових коштів у розмірі 6 600,00 грн. складається виключно із суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно розміру задоволених вимог. Твердження апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не відповідають дійсності, матеріалам справи та ґрунтуються на невідомих уявних документах відповідача.

У зв`язку із перебуванням у відпустці суддів Широбокової Л.П., Кузнецової І.Л. та з урахуванням пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, судове засідання, призначене на 11.09.2019, не відбулось.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.09.2019 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Орєшкіної Е.В., суддів Широбокової Л.П., Кузнецової І.Л.) розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.05.2018 у справі №912/718/19 призначений у судове засідання на 07.10.2019.

Апелянт на виклик суду не з`явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, з огляду на що колегія суддів вважає можливим переглянути справу в апеляційному порядку за його відсутності.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 28.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Дар Миколаївка" (покупець) укладений договір купівлі-продажу ТТ-05000258, відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець у порядку й на умовах, передбачених даним договором, зобов`язується прийняти й оплатити товар.

Відповідно до пункту 1.2. договору кількість, комплектність товару визначаються сторонами у специфікаціях, що є невід`ємними частинами даного договору (Додаток №1).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що загальна сума договору є сукупністю узгоджених сторонами партій товару, чи наданих послуг покупцю щодо товару в грошовому еквіваленті, зазначених в специфікаціях та/або інших додатках до даного договору, що є невід`ємною частиною даного договору .

Відповідно до пункту 2.2. договору покупець зобов`язується здійснити оплату вартості товару, зазначену в специфікаціях та/або інших додатках до даного договору в 3-денний строк з моменту укладання даного договору (з правом дострокової оплати) чи в інші строки вказані в специфікаціях та/або інших додатках до цього договору.

Покупець здійснює будь-яку оплату на підставі рахунку продавця, оскільки ціна (вартість) товару є динамічною і може змінюватись продавцем залежно від відповідних змін на відповідному ринку товарів, зміни індексу інфляції, зміни курсу грошової одиниці України - гривні - стосовно курсів іноземних валют, збільшення розміру податків, зборів, інших обов`язкових платежів тощо. Оплата є здійсненою з моменту зарахування коштів на рахунок продавця (пункти 2.3., 2.4. договору).

Згідно пункту 2.5. договору право власності на товар, що купується відповідно до даного договору, переходить до покупця з моменту повної оплати вартості товару.

Відповідно до пункту 3.1. договору товар відпускається покупцеві по видатковій накладній та/або Акту приймання-передачі зі складу продавця або іншого місця. Адреса складу або іншого місця відвантаження зазначається в специфікаціях та/або інших додатках до даного договору.

Відповідно до пункту 3.5. договору строк поставки товару зазначається в специфікаціях та/або інших додатках до цього договору. Якщо строк поставки не вказаний в жодному додатку до даного договору, то товар поставляється покупцю в розумні строки. Про готовність передати товар продавець повідомляє покупцеві в будь-якій зручній для продавця формі: усно або письмово, шляхом повідомлення по телефону, факсу, електронній пошті.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами й діє до 28.02.2019, а можливо, і пізнішої дати, достатньої для реального та належного виконання договору сторонами (пункт 8.1. договору).

28.12.2018 між сторонами підписано Специфікацію до договору купівлі-продажу №ТТ-05000258 (Додаток № 1), відповідно до якої продавець поставляє покупцю обумовлений товар всього на суму 440 000,00 грн.

У вказаній Специфікації сторонами погоджено, що продавець зобов`язується поставити на адресу покупця - Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, товар у строк 5 робочих днів з моменту оплати відповідно до наведеного переліку.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" був виставлений Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро Дар Миколаївка" рахунок на оплату по замовленню № 5000258 від 28.12.2018 на суму 440 000,00 грн.

На виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Дар Миколаївка" перераховані на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" 440 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 61 від 28.12.2018 на суму 440 000,00 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Дар Миколаївка" посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" свої зобов`язання за договором не виконані в строк, погоджений сторонами у Специфікації від 28.12.2019, товар не поставлений, у зв`язку з чим позивач 13.02.2019 звернувся до відповідача з претензією про поставку оплаченого товару, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Предметом спору є стягнення 440 000 грн. вартості непоставленої продукції, 23 434,52 грн. пені, 4 400 грн. інфляційних втрат та 1 952,88 грн. 3% річних.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частинами 1, 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні як докази поставки обумовленого договором товару так і докази повернення передоплати у сумі 440 0000,00 грн., порушення строку поставки товару, встановленого Специфікацією, визнання відповідачем обставини щодо непоставки оплаченого товару, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Дар Миколаївка" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" про стягнення попередньої оплати в розмірі 440 000,00 грн. підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційні нарахування у розмірі 4 400,00 грн. та 3% річних у розмірі 1 952,88 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобов`язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов`язань, а з інших підстав - повернення попередньої оплати за непоставлений товар, тому відсутні підстави для застосування приписів частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та, відповідно, підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частини 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Згідно частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Позивачем нарахована та заявлена до стягнення з відповідача пеня у розмірі 23 434,52 грн. на підставі пункту 5.3. договору.

Відповідно до пункту 5.3. договору у випадку несвоєчасної поставки товару продавцем, покупцем може нараховуватися пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на момент настання штрафних санкцій за весь час прострочення поставки. Продавець звільняється від відповідальності за порушення строків поставки товару у випадку порушення покупцем строків оплати за товар, в тому числі строків передплати за товар.

У випадку затримки поставки товару більше чим на 30 днів або відмови від поставки товару продавцем, з його вини, за умови здійснення своєчасної оплати покупцем, покупець має право в односторонньому порядку розірвати даний договір та відмовитися від зобов`язань передбачених даним договором. У разі наявності передоплати за товар, остання повертається покупцеві у 30 денний строк.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що сторонами в пункті 5.3. договору не погоджено базу нарахування пені, тобто не визначено умови її нарахування - від суми якого зобов`язання обраховується розмір пені у відповідному відсотковому розмірі, тому правових підстав для стягнення пені із відповідача немає, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 23 434,52 грн. пені за невиконання зобов`язань за договором по поставці товару відмовлено.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 440 000,00 грн. основного боргу та відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення 23 434,52 грн. пені, 4 400 грн. інфляційних втрат та 1 952,88 грн. 3% річних.

Доводи апеляційної скарги не стосуються рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позовних вимог у сумі 440 000,00 грн. основного боргу та у відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 23 434,52 грн. пені, 4 400 грн. інфляційних втрат та 1 952,88 грн. 3% річних, тому рішення в цій частині апеляційним господарським судом не переглядається.

Під час прийняття рішення місцевим господарським судом, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладено на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 6 600,00 грн.

Апелянт не погоджується із рішенням місцевого господарського суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу, при цьому в першому абзаці апеляційної скарги стягнуту суму у розмірі 6 600,00 грн. апелянтом визначено як витрати на правничу допомогу.

Предметом апеляційного розгляду є стягнення 6 600 грн. судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За частиною третьою зазначеної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньовизначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

З урахуванням викладеного вбачається, що вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу мають бути заявлені стороною у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Між тим, матеріалами справи підтверджується, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Дар Миколаївка" не заявлялися до стягнення витрати на правничу допомогу, а рішенням місцевого господарського суду не вирішувалось питання про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, натомість сума 6 600,00 грн. є сумою витрат по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, а не витратами на правничу допомогу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 2.1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви майнового характеру до господарського суду сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки місцевим господарським судом задоволено позов у сумі 440 000,00 грн., місцевим господарським судом правильно покладений судовий збір у сумі 6 600,00 грн. (1,5% від суми 440 00,00 грн.) на відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології".

За таких обставин апеляційний господарський суд вважає правильним розподіл судових витрат місцевим господарським судом щодо покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" витрат по сплаті судового збору у сумі 6 600,00 грн.

Щодо доводів апелянта, наведених в обґрунтування апеляційної скарги на підтвердження безпідставності покладення на відповідача витрат на правничу допомогу, апеляційний господарський суд вважає, що доводи апелянта повністю спростовуються матеріалами справи та не відповідають дійсним обставинам.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.05.2018 у справі №912/718/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.05.2018 у справі №912/718/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

(Повний текст постанови складений - 09.10.2019).

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І. Л. Кузнецова