ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1198/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

при секретарі - Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Рахнянська С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Одеська залізниця

на рішення господарського суду Одеської області від 26.06.2019 року, суддя в І інстанції Желєзна С.П., повний текст якого складено 08.07.2019 в м. Одесі

у справі № 916/1198/19

за позовом: Публічного акціонерного товариства „Дніпровський металургійний комбінат

до Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Одеська залізниця

про стягнення 1 565 589,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Публічне акціонерне товариство „Дніпровський металургійний комбінат (далі ПАТ „Дніпровський металургійний комбінат) звернулося до господарського суду Одеської області з позов до Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Одеська залізниця про стягнення 1 565 589,70 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовувалися неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 10774/ЦТЛ-2018-18-0213-02 від 20.02.2018 про надання послуг в частині здійснення своєчасного перевезення вантажу.

АТ „Українська залізниця заперечувало проти позову посилаючись на його необґрунтованість, безпідставність та вказуючи на наявність помилки у здійсненому позивачем розрахунку штрафу, оскільки штраф у розмірі 4878,60 грн. за накладною №46179156 (пункти 136, 137 розрахунку) був врахований позивачем двічі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.06.2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Одеська залізниця на користь публічного акціонерного товариства „Дніпровський металургійний комбінат штраф у розмірі 1 560 711,10 грн., судовий збір у розмірі 23 410,67 грн. В решті позову відмовлено.

Акціонерне товариство „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Одеська залізниця у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить рішення господарського суду Одеської області від 26.06.2019 скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 1 404 152,13 грн.

Скаржник вважає оскаржуване рішенням в частині стягнення з відповідача 1 560 711 грн. 10 коп. необґрунтованим, прийнятим на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права.

Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою скаржник зазначає, що відповідачем до суду першої інстанції було подано клопотання про зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 156 558,97 грн., однак господарський суд його не розглянув, не надав належної правової оцінки та не застосував ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України, на які АТ "Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» посилалось у клопотанні про зменшення штрафних санкцій до розміру 156 558,97 грн.

Господарським судом при прийняття рішення не враховано, що позивачем не надано доказів понесення ним збитків або невиконання ним своїх зобов`язань перед іншими особами внаслідок несвоєчасної доставки вантажів відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ „Дніпровський металургійний комбінат заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Позивач зазначає, що зі змісту норм ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України вбачається, що зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 ГПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Відповідно до частини 3 статті 13, частини 1 статті 74, частини 1 статті 76, частини 1 статті 77, статті 78 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (крім випадків, встановлених законом), належними, допустимими та достатніми доказами.

Клопочачи перед судом про зменшення розміру штрафу, нарахованого за виконання зобов`язання, відповідач, у той же час, у відповідності з приписами статей 74-76,77 ГПК України, статті 233 ГК України зобов`язаний був довести належними, достатніми, допустимими доказами, що він не бажав вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту. Позивач наголошує, що відповідач не надав суду першої інстанції жодного доказу в підтвердження заявленого клопотання про зменшення розміру пред`явленого до стягнення штрафу, обмежившись голослівним посиланням на відсутність у ПАТ «ДМК» збитків.

Сторони цієї справі є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Також позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції на системний характер допущених відповідачем порушень за цим позовом прострочення в доставці вантажу протягом листопада 2018 р. мало місце за 430 накладними.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2018 року між ПАТ „Українська залізниця (перевізник) та ПАТ „Дніпровський металургійний комбінат (вантажовідправник, замовник) було укладено договір № 10774/ЦТЛ-2018-18-0213-02 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до підпункту 2.1.6 пункту 2.1 договору замовник зобов`язаний оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші послуги, із сум внесеної попередньої плати за кодом платника.

Розділом 3 договору передбачено методику визначення розміру провізної плати.

На виконання умов договору у період з 01.11.2019 по 30.11.2019 позивачем як вантажовідправником було відправлено до станцій Одеської залізниці на адресу вантажоодержувачів вантаж, а саме: катанка сталева, заготовка сталева, за наступними накладними:

59 458362 41 81 83 28 20 77 07 96 36 30 31 32 78 58 50 00 74 91 79 86 78 88 71 87 89 89 75 87 86 95 93 91 29 29 35 92 72 55 55 52 55 54 17 35 32 39 06 81 80 01 83 84 20 83 83 88 57 54 30 39 39 23 51 50 37 37 35 31 39 41 59 56 53 54 89 8302

82 85

64 02

06 07

08 01

00 72

06 67

64 61

05 82

78 15

18 03

03 03

02 01

03 04

12 12

72 34

46641833.
Вантаж доставлений перевізником з порушенням встановленого терміну доставки, передбаченого статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що підтверджується календарними штемпелями на накладних та не заперечується відповідачем.

Наведене з урахуванням передання вантажоодержувачами позивачеві права на пред`явлення претензій та позову до АТ „Українська залізниця, що підтверджується відповідними переуступними написами на вищевказаних накладних, стало підставою для звернення ПАТ „Дніпровський металургійний комбінат до господарського суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з правомірним та обґрунтованим висновком місцевого суду про часткове задоволення заявлених ПАТ „Дніпровський металургійний комбінат позовних вимог, з огляду на таке.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Цивільний кодекс України (далі - ЦК України):

стаття 525:

- одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

частина перша статті 526:

- зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

стаття 551:

- предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно;

- якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства;

- розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом;

- сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом;

- розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення;

стаття 909:

- за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату;

- договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі;

- укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами);

- законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу;

частина перша статті 919:

- перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк;

стаття 920:

- у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Господарський кодекс України (далі - ГК України):

стаття 307:

- за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату;

- договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень;

- вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі;

- залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень;

- умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань;

стаття 313:

- перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі;

- перевізник звільняється від відповідальності за прострочення в доставці вантажу, якщо прострочення сталося не з його вини;

- розмір штрафів, що стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону;

- -сплата штрафу за доставку вантажу з простроченням не звільняє перевізника від відповідальності за втрату, нестачу або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок прострочення;

стаття 233:

- у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу;

- якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Закон України «Про залізничний транспорт»:

частина перша статті 23:

- у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут):

пункт 6:

накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення;

пункт 23:

- відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів);

- станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем;

- дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій;

- для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видає відправнику квитанцію.

- форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом;

- під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів;

- станції видають вантажовідправникам бланки накладних (комплектів перевізних документів) за плату згідно з тарифом;

пункт 41:

- залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни;

- терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць;

- обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення;

- вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки;

- у разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки;

пункт 116:

- за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб;

- зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув;

- Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Правила обчислення термінів доставки вантажу, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажів):

підпункт 1.1.1 пункту 1.1:

- у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок;

пункт 1.2:

- термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата;

пункт 2.1:

- обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____ число _____ місяць";

пункт 2.4:

- терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу;

пункт 2.9:

- у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін:

виконання митних та інших адміністративних правил;

тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача;

- про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції;

пункт 2.10:

- вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Правила видачі вантажів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила видачі вантажів):

пункт 8:

- після проведення розрахунків за перевезення вантажу, оформленого накладною у паперовому вигляді, накладна видається одержувачу під розписку в примірнику накладної, що залишається у залізниці. Оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронного цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 863/5084 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08 червня 2011 року N 138) (далі - Правила оформлення перевізних документів). При цьому в разі потреби накладна видається одержувачу в паперовому вигляді;

- датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

ГПК України:

частина перша статті 13:

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;

частина перша статті 73:

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

частина перша статті 74:

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

частина перша статті 76:

- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування;

пункт 1 частини першої статті 275:

- суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення;

частина перша статті 276:

- суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом попередньої інстанції, календарними штемпелями на накладних підтверджується, що вантаж доставлено відповідачем з порушенням термінів доставки, визначеного пунктом 41 Статуту та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що є підставою для нарахування штрафу відповідно до пункту 116 Статуту за прострочення доставки вантажу.

При цьому, у розгляді справи місцевий господарський суд враховуючи відсутність будь-яких доказів на підтвердження відсутності вини АТ „Українська залізниця у несвоєчасній доставці вантажу, відправленого на підставі спірних накладних, дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для покладення на АТ „Українська залізниця відповідальності у вигляді стягнення штрафу, заявленого ПАТ „Дніпровський металургійний комбінат до стягнення.

Перевіривши обчислений позивачем розрахунок заявленого до стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 1 565 589,70 грн., господарським судом було встановлено, що штраф за накладною №46179156 у розмірі 4878,60 грн. був двічі включений до загальної суми штрафу (пункти 136, 137 розрахунку). За таких обставин господарський суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог та стягнув з АТ „Українська залізниця штраф у розмірі 1 560 711,10грн. (1 565 589,70грн.- 4878,60грн. = 1 560 711,10 грн.).

Крім того, відповідач просив зменшити розмір заявленої до стягнення суми штрафу на 90 % від нарахованої суми, а саме до 156 558,97 грн.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що матеріали даної справи не містять доказів, що позивач поніс збитки внаслідок затримки доставки вантажу.

Частиною першою статті 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 зі справи № 910/9765/18).

Як встановлено судом, позивач та відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами статті 74 ГПК України, статті 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, перевіривши доводи, які містяться у такому клопотанні, врахувавши розмір несвоєчасного виконання відповідачем свого зобов`язання та розмір штрафу; обставини, на які посилався відповідач, як на підставу зменшення штрафу на 90 % від заявленої суми, винятковості яких відповідачем не доведено колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідача.

Таким чином, господарський суд правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 1 560 711,10 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 910/10427/18.

Апеляційний господарський суд відхиляє посилання скаржника на те, що господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи у повному обсязі не з`ясовані, відповідна правова оцінка вимогам ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України не надана, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Так, господарським судом прийнято рішення при дотриманні норм процесуального права з правильним застосуванням норм матеріального права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин. Незгода відповідача з рішенням господарського суду та бажання зміни рішення у справі на свою користь не свідчить про неправильне застосування судом вказаних відповідачем норм права.

Судом першої інстанції відповідно до вимог статті 86 ГПК України досліджено наявні в матеріалах справи докази, які були достатніми для прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі. Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.

Апеляційний суд у прийнятті цієї постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі апеляційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у цій справі скаржник не зазначив й не обґрунтував.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального права та не порушив норми процесуального права, у зв`язку з чим зазначене рішення підлягає залишенню без змін.

Понесені ПАТ "Українська залізниця" в особі філії у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 26 червня 2019 року у справі № 916/1198/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Одеська залізниця - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 10.10.2019р.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Філінюк І.Г.