ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17 жовтня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/637/19
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув заяву б/н від 16.10.2019 (вх №18738 від 16.10.2019) Фізичної особи - підприємця Шкарупи Світлани Павлівни про забезпечення позову

у справі

за позовом Фізичної особи - підприємця Шкарупи Світлани Павлівни ( АДРЕСА_1)

до відповідача Уповноваженої особи Тернопільської міської ради Остапчук Вікторії Олександрівни (вул Листопадова, 5, м Тернопіль)

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 31.07.2009, зобов`язання відповідача вчинити дії по підписанню додаткової угоди до договору оренди землі від 31.07.2009

Суть справи:

Фізична особа - підприємець Шкарупа Світлана Павлівна звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Уповноваженої особи Тернопільської міської ради Остапчук Вікторії Олександрівни про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 31.07.2009, зобов`язання відповідача вчинити дії по підписанню додаткової угоди до договору оренди землі від 31.07.2009.

Обґрунтовуючи поданий позов, ФОП Шкарупа С.П. зазначала, що після закінчення терміну дії договору оренди землі продовжує користуватися земельною ділянкою, належно сплачує орендні платежі, а міською радою впродовж місяця після закінчення строку дії договору оренди не прийнято рішення про відмову у поновленні договору оренди. Відтак, на переконання позивача, відповідно до ч 6 ст 33 Закону України «Про оренду землі», договір оренди є поновленим. 24.11.2017 ФОП Шкарупа С.П. звернулась до Тернопільської міської ради з листом - пропозицією укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, долучивши до такого проект відповідної додаткової угоди. Однак, уповноважена особа Тернопільської міської ради відмовилась підписати додаткову угоду до договору оренди землі.

Посилаючись на викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №819/1003/18 висновки позивачем зазначено, що даний спір належить до юрисдикції Господарського суду Тернопільської області.

Ухвалою суду від 09.10.2019 відкрито провадження у справі №921/637/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання у даній справі призначено на 07.11.2019.

Після цього, 16.10.2019 позивачка звернулась на адресу суду із заявою б/н від 16.10.2019 (вх №18738) про забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акта, яким є попередження Управління муніципальної інспекції від 09.10.2019 № 5, заборони відповідачу проведення демонтажу об`єкта торгівельно-побутового призначення «Христя», який знаходиться за адресою м Тернопіль , вулиця Протасевича (біля будинку 18) та заборони іншим особам (підприємствам) вчиняти дії, щодо відключення електроенергії, води та інших ресурсів, які необхідні для функціонування об`єкта торгівельно-побутового призначення «Христя».

Пунктом 3 частини 1 статті 138 ГПК України передбачено можливість подачі заяви про забезпечення позову після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Свою заяву від 16.10.2019 про забезпечення позову, попри згаданих вище доводів та міркувань, ФОП Шкарупа С.П. мотивує також тим, що 09.10.2019 нею отримано попередження Управління муніципальної інспекції Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 09.10.2019 № 5, в якому їй встановлено строк до 20.10.2019 для проведення демонтажу зазначеного об`єкта власними силами. Таке попередження оформлене у відповідності до рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 04.03.2015 року № 200 «Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування». А з його змісту слідує, що тимчасова споруда - об`єкт торгівельно-побутового призначення «Христя» самовільно влаштована на землях комунальної власності міста Тернополя за адресою вулиця Протасевича (біля будинку №18) підлягає демонтажу. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017 визнано законним зазначене рішення виконавчого комітету №200 від 04.03.2015. У тексті повідомлення також зазначено, що у випадку не реагування на попередження зазначений об`єкт буде демонтований в примусовому порядку силами спеціалізованої організації.

У своїй заяві ФОП Шкарупа С.П. також зазначає:

- об`єкт торгівельно-побутового призначення збудований позивачем на орендованій згідно договору від 31.07.2009 земельній ділянці, п 15 якого було визначено цільове призначення землі - земельна ділянка передається для будівництва та обслуговування зупинки громадського транспорту по вул Протасевича з об`єктом торгівельно-побутового призначення;

- у позивача наявний Сертифікат відповідності №ТП 000553 від 03.03.2011 (виданий ФОП Шкарупі С .П . Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області), яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (окремого пускового комплексу) зупинки громадського транспорту «вул Протасевича» з об`єктом торгівельно-побутового призначення за адресою вул Протасевича у м Тернополі проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та підтверджує його готовність до експлуатації;

- даний Сертифікат є підставою для визнання за позивачем права власності на зазначений об`єкт.

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до демонтажу об`єкта торгівельно-побутового призначення після 20.10.2019, що унеможливить поновлення порушених прав позивача на земельну ділянку та здійснення господарської діяльності у випадку задоволення позову у справі №921/637/19.

Посилаючись на вищенаведене, ФОП Шкарупа С.П. просить задоволити заяву про забезпечення позову.

Розглянувши заяву від 16.10.2019, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову, з огляду на таке:

Відповідно до ст 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України вказано, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з частиною 4 статті 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, з положень частини 4 статті 139 Господарського процесуального кодексу України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статті 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Питання забезпечення позову роз`яснено, зокрема у постанові пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову".

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, серед іншого, з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог. Обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (п 1 цієї постанови).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (п 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

В підтвердження викладених у заяві про забезпечення позову обставин позивачем, зокрема подано попередження Управління муніципальної інспекції Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №5 від 09.10.2019, з встановленим для ФОП Шкарупи С.П. до 20.10.2019 строком для самостійного демонтажу нею тимчасової споруди - об`єкту торгівельно-побутового призначення «Христя» за адресою вул Протасевича (біля будинку №18) у м Тернополі.

Зміст попередження вказує, що воно винесене Упралінням муніципальної інспекції на підставі рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №200 від 04.03.2015.

Згідно зі ст 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.

Згідно із ч 1 ст 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування - актами індивідуальної дії.

Cудом встановлено, що Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення №200 від 04.03.2015 «Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування», яким вирішено:

1.Постійно діючій робочій групі організувати та провести роботи з демонтажу тимчасової споруди (об`єкту торгівельно-побутового призначення «Христя»), підприємницьку діяльність здійснює ФО-П Шкарупа С.П. , за адресою вул Протасевича в 20-ти денний термін з дня прийняття рішення.

2.Постійно діючій робочій групі повідомити суб`єкта господарювання про можливість самостійного демонтажу тимчасових споруд в 10-ти денний термін з дня прийняття рішення.

3.Комунальним підприємствам «Електромереж зовнішнього освітлення «Тернопільміськсвітло», «Тернопільводоканал», «Тернопільська міська шляхово-експлуатаційна дільниця», «Міськшляхрембуд» виділити на вимогу робочої групи спеціалізовану техніку та засоби для проведення робіт з демонтажу тимчасових споруд.

4.Тернопільському міському РЕМ забезпечити від`єднання тимчасових споруд від електропостачання.

5.Управлінню житлово-комунального господарства, благоустрою та екології:

5.1. Вжити всіх належних заходів по приведенню місць, на яких розташовувались тимчасові споруди, до належного стану.

5.2. Забезпечити фінансування проведених робіт з демонтажу.

6.Проведення робіт з демонтажу та приймання на зберігання демонтованих споруд Тернопільське міське шляхове ремонтно-будівельне підприємство «Міськшляхрембуд» та КП «Тернопільелектротранс» оформити відповідними актами.

7.З метою забезпечення громадського порядку при виконанні робіт з демонтажу залучити працівників Тернопільського МВ УМВС України у Тернопільській області.

8.Відділу зв`язків з громадськістю та засобами масової інформації міської ради опублікувати дане рішення в газеті «Тернопіль Вечірній».

9.Визначити, що повернення демонтованих тимчасових споруд здійснюється за умови компенсації виконаних робіт по демонтажу, транспортуванню та зберіганню.

10.Управлінню житлово-комунального господарства, благоустрою та екології, транспорту, комунікацій та зв`язку, відділу технічного нагляду вжити заходів щодо збереження зупинки громадського транспорту та елементів благоустрою.

11.Контроль за виконанням рішення покласти на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради В.В.Стемковського.

Про вищевказане рішення зазначено на офіційному сайті Тернопільської міської ради за електронною адресою https://tmrada.gov.ua/vikonavchiy-komitet/arhiv-rishennya-vikonavchogo-komitetu/544.html, яка є загальнодоступним та загальновідомим Інтернет ресурсом.

Таким чином, слід вважати, що зазначена інформація є загальновідомою, і відповідно до приписів ч 3 ст 75 ГПК України не потребує доказування.

Згодом, в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала справа №607/4698/15-а за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця Шкарупи С.П. до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про скасування рішення № 200 від 04 березня 2015 року «Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування» в частині демонтажу тимчасової споруди «Христя» ФОП Шкарупи С.П., що знаходиться у м Тернополі по вул Протасевича.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.11.2016 у справі №607/4698/15-а відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із прийнятою постановою, ФОП Шкарупа С.П. оскаржила вказане судове рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду, вважаючи що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017 у справі №876/2450/17 залишено без змін постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.11.2016 в адміністративній справі № 607/4698/15-а.

При цьому, з резолютивної частини ухвали вбачається, що вона набирає законної сили з моменту її проголошення. Інформація Єдиного державного реєстру судових рішень також містить вказівку про набрання ухвалою від 29.03.2017 №876/2450/17 законної сили 29.03.2017.

Законом України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 N 3262-IV (з наступними змінами) регулюються відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (ч 2 ст 3 вказаного Закону).

Посилаючись на встановлення ухвалою від 29.03.2017 у справі №876/2450/17 (№ 607/4698/15-а) факту законності рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №200 від 04.03.2015 та з врахуванням змісту цього рішення, Упралінням муніципальної інспекції Виконавчого комітету Тернопільської міської ради своїм попередженням №5 від 09.10.2019 (отриманим ФОП Шкарупою С.П. 09.10.2019) і встановив строк для самостійного демонтажу до 20.10.2019 розміщеного на земельній ділянці по вул Протасевича у м Тернополі об`єкту.

Суд вважає за необхідне підкреслити, що дане повідомлення оформлено та вручено позивачу 09.10.2019. З цією датою співпадає і дата відкриття провадження у справі №921/637/19.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч 1 ст 74 ГПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч 1 ст 73 ГПК України).

Відповідно до ч 1 ст 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд констатує, що в даному випадку позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру.

Судове рішення у разі задоволення таких вимог не вимагатиме примусового виконання. Тому, в даному випадку застосовуватися та досліджуватися повинна така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи що предметом позову у даній справі є визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 31.07.2009 (про поновлення даного договору) та про зобов`язання відповідача вчинити дії по підписанню додаткової угоди до договору оренди землі від 31.07.2009, на земельній ділянці, яка зазначена об`єктом оренди (знаходиться за адресою м Тернопіль, вулиця Протасевича (біля будинку 18 ) позивачем збудовано об`єкт торгівельно-побутового призначення «Христя» (за твердженням заявника у відповідності до цільового призначення даної земельної ділянки, наведеного у п 15 договору), а вже згадуваним рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №200 від 04.03.2015 і було вирішено питання про демонтаж даного об`єкту та від`єднання його, зокрема від мереж електропостачання, оформленим та врученим 09.10.2019 Управлінням муніципальної інспекції попередженням про самостійний демонтаж об`єкта в строк до 20.10.2019, суд частково погоджується із доводами заявника та вважає, що виправданим, адекватним та співмірним заходом забезпечення позову є заборона Виконавчому комітету Тернопільської міської ради та іншим особам (в т ч комунальним підприємствам та організаціям) вчиняти дії щодо демонтажу та від`єднання від елекро-, водо- постачання та інших ресурсів об`єкту торгівельно-побутового призначення «Христя», який знаходиться у м Тернополі по вул Протасевича (біля будинку 18).

Щодо наведеної у заяві про забезпечення позову вимоги, яка стосується зупинення дії індивідуального акту, а саме - попередження Управління муніципальної інспекції №5 від 09.10.2019, то суд зазначає, що застосування такого заходу забезпечення позову не передбачено ст 137 ГПК України, а обраний судом спосіб забезпечення охоплює і дії, вказані у попередженні.

А відтак, суд не вбачає за можливе задоволити заяву ФОП Шкарупи С.П. про забезпечення позову в частині вимоги про зупинення дії індивідуального акту - попередження Управління муніципальної інспекції №5 від 09.10.2019.

Не підлягає задоволенню і заява позивачки в частині заборони відповідачу проведення демонтажу об`єкта торгівельно - побутового призначення "Христя", який знаходиться за адресою м Тернопіль , вул Протасевича (біля будинку 18). Оскільки, на проведення названого демонтажу вказана в якості відповідача ОСОБА_4 не уповноважувалась.

При цьому, суд зазначає що заходи забезпечення позову є у всякому випадку тимчасовими, такими, що вживаються до вирішення спору, тому у випадку встановлення судом необґрунтованості вимог позивача, відповідачі не позбавлені можливості звернутись із обґрунтованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову; так само такі заходи можуть бути скасовані судом навіть до фактичного вирішення спору, якщо судом буде встановлено необґрунтованість їх подальшого збереження.

Відповідно до ч 6 ст 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч 5 ст 140 ГПК України).

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (ч 1, ч 4, ч 6 ст 140 ГПК України).

В матеріалах справи міститься копія посвідчення серії АЗ №061737 від 28.07.2005, виданого Управлінням ПФУ в м Тернополі Шкарупі Світлані Павлівні як інваліду другої групи - довічно, внаслідок чого відповідно до п 9 ч 1 ст 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст ст 13,73-74,76-80,86,136-140, 234 ГПК України, постановою Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи - підприємця Шкарупи Світлани Павлівни від 16.10.2019 (вх № 18738 від 16.10.2019) про забезпечення позову задоволити частково.

2. Заборонити Виконавчому комітету Тернопільської міської ради (вул Листопадова, 5, м Тернопіль, ідентифікаційний код НОМЕР_2) та іншим особам (в т ч комунальним підприємствам та організаціям) вчиняти дії щодо демонтажу та від`єднання від елекро-, водо- постачання та інших ресурсів об`єкту торгівельно-побутового призначення «Христя», який знаходиться у м Тернополі по вул Протасевича (біля будинку 18).

3. В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

4. Стягувачем за даною ухвалою є Фізична особа - підприємець Шкарупа Світлана Павлівна ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

5. Боржником за даною ухвалою є Виконавчий комітет Тернопільської міської ради (вул Листопадова, 5, м Тернопіль, ідентифікаційний код 04058344).

6. Дана ухвала є виконавчим документом, який в порядку ч 2 ст 235 ГПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 17.10.2019.

7.Строк пред`явлення даної ухвали до виконання складає три роки - до 18.10.2022 включно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів, в порядку та строки встановлені ст ст 256-257 ГПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повний текст ухвали складено 17.10.2019.

Суддя І.П. Шумський