УХВАЛА

м. Київ

02.10.2019Справа № 910/1870/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Шнайдер К.Б., розглянувши

скаргу Державного підприємства "ЕКО"

на дії Печерського районного відділу державно виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

у справі № 910/1870/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Державного підприємства "ЕКО"

про стягнення заборгованості

представники учасників судового процесу:

від ДП "ЕКО" (скаржника): Галдецький В.А.

від стягувача: не з`явився

від органу державної виконавчої служби: Кравчук А.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва у складі судді Грєхової О.А. перебувала справа № 910/1870/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго" до Державного підприємства "ЕКО" про стягнення заборгованості.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.05.2018 у справі № 910/1870/18 позов задоволено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2018 повернуто без розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства "ЕКО" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2018 у справі № 910/1870/18.

10.08.2018 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 у справі №910/1870/18 Господарським судом міста Києва видано наказ про стягнення з Державного підприємства "ЕКО" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" заборгованості в розмірі 14 049 592 грн. 36 коп., пені в розмірі 2 281 413 грн. 07 коп., 3% річних в розмірі 187 513 грн. 40 коп., інфляційних втрат в розмірі 569 406 грн. 03 коп. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 256 318 грн. 87 коп.

19.08.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Державного підприємства "ЕКО" надійшла скарга на дії Печерського районного відділу державно виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/1906 від 19.08.2019 призначено повторний автоматизований розподіл заяви у справі №910/1870/18 у зв`язку із відпусткою судді Грєхової О.А.

В результаті повторного автоматизованого розподілу, скарга на дії державного виконавця по справі № 910/1870/18, передана на розгляд судді Гулевець О.В.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.08.2019 у справі № 910/1870/18 скаргу Державного підприємства "ЕКО" на дії Печерського районного відділу державно виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві залишено без руху та встановлено скаржнику п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху для усунення недоліків скарги.

02.09.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Державного підприємства "ЕКО" надійшла заява про продовження строку на подання документів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.09.2019 продовжено Державному підприємству "ЕКО" строк для усунення недоліків на п`ять днів.

09.09.2019 через відділ діловодства суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків скарги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2019 суддею Гулевець О.В. прийнято до розгляду скаргу Державного підприємства "ЕКО" на дії Печерського районного відділу державно виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та призначено до розгляду у судовому засіданні на 24.09.2019.

У судовому засіданні 24.09.2019 представник скаржника надав суду довідку про стан рахунку.

У судовому засіданні 24.09.2019 суд відклав розгляд скарги на 02.10.2019.

У судове засідання 02.10.2019 з`явився представник скаржника (боржника) та державний виконавець.

Представник стягувача у судове засідання не з`явився.

У відповідності до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Представник скаржника (боржника) підтримав свою скаргу, просив суд її задовольнити.

Державний виконавець письмових пояснень щодо скарги та матеріалів виконавчого провадження не надав, однак проти скарги заперечив, посилаючись на те, що чинним законодавством не заборонено звернення стягнення на грошові кошти боржника, які знаходяться на спірному поточному рахунку, а державний виконавець мав всі підстави накладати арешт на рахунок боржника. Крім того, державний виконавець не вважає свої дії протиправними, посилаючись на те, що чинним законодавством не передбачено такої підстави зняття арешту з рахунку як використання поточного рахунку для виплати заробітної плати своїм працівникам.

Розглянувши в судовому засіданні 02.10.2019 скаргу Державного підприємства "ЕКО" на дії Печерського районного відділу державно виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві суд дійшов висновку про нижченаведене.

Відповідно до частини 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, в силу приписів частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Вказаним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що однією з засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Отже, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби щодо примусового виконання судових рішень.

У своїй скарзі Державне підприємство "ЕКО" просить суд:

визнати неправомірними дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо арешту поточного банківського рахунку Державного підприємства "ЕКО" в АТ "Альфа-банк" № НОМЕР_1 МФО 300346, з якого виплачується заробітна плата працівникам Державного підприємства "ЕКО";

визнати неправомірною та скасувати постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про арешт коштів на поточному рахунку Державного підприємства "ЕКО" в АТ "Альфа-банк" № НОМЕР_1 МФО 300346, з якого виплачується заробітна плата працівникам Державного підприємства "ЕКО".

Як підтверджено матеріалами справи, 02.07.2019 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кравчук Аллою Сергіївною винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти Державного підприємства "ЕКО", які містяться, зокрема, на рахунку боржника відкритого в АТ "Альфа-банк" № НОМЕР_1 МФО 300346 та всіх інших рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Скаржник стверджує, що зазначений поточний рахунок він використовує для здійснення виплати заробітної плати своїм працівникам, у зв`язку з чим він звернувся до державного виконавця з заявою про скасування постанови про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку боржника, який призначений для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників Державного підприємства "ЕКО".

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У відповідності до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно вимог ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Положеннями частини 5 статті 97 Кодексу законів про працю України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Згідно з частиною 1 статті 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 6 статті 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Приписами частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01.07.1949, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття "власності" є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю, статтях 15, 22, 24 Закону України "Про працю".

З аналізу вищевказаних положень чинного законодавства вбачається, що держава гарантувала та захистила законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Отже, виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві боржника, на оплату праці.

Крім того, згідно з пунктом 2 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з п. 5.1. Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Національного банку України від 12.11.2003 № 492 (надалі - Інструкція), за поточними рахунками, що відкриваються банками суб`єктам господарювання в національній валюті, здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до п. 6.7. Інструкції, суб`єкт господарювання для здійснення деяких видів виплат (заробітної плати, дивідендів, стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, інших виплат) має право відкрити поточні рахунки фізичним особам, уклавши з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб.

Пунктом 6.9. Інструкції, банк для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законом соціальних виплат відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок у порядку, визначеному цією главою, або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок (далі у цьому пункті - окремий рахунок).

Для відкриття окремого рахунку клієнт зобов`язаний у заяві про відкриття поточного рахунку (додаток 6) в рядку "Додаткова інформація" зазначити, що рахунок відкривається для зарахування заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законом соціальних виплат. Для діючого поточного рахунку така інформація визначається в додатковому договорі до договору банківського рахунку.

Згідно із довідкою АТ "Альфа-банк" від 09.09.2019 поточний рахунок № НОМЕР_1 , МФО 300346, відкритий ДП "ЕКО" в АТ "Альфа-банк" використовується для виплат заробітної плати з моменту відкриття рахунку до його блокування.

Отже, поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий скаржником в АТ "Альфа-банк" використовується ДП "ЕКО" для виплат заробітної плати працівникам боржника. Більш того, одночасно із виплатою заробітної плати підприємство, у відповідності до чинного законодавства здійснюється сплата податків.

З урахуванням наведених вище приписів законодавства арешт грошових коштів боржника, які знаходяться на його рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у АТ "Альфа-банк" та який необхідний та призначений для оплати праці, а також здійснення нарахувань на заробітну плату працівників боржника, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на підприємстві.

Посилання державного виконавця на те, що поточний рахунок № НОМЕР_1 боржника може використовуватися не лише для виплати заробітної плати та на вказаний рахунок надходять кошти, на які може бути звернуто стягнення, суд вважає необґрунтованими, оскільки як встановлено судом вище виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства та накладення арешту на рахунок з якого здійснюється така виплата призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві боржника.

З урахуванням наведених вище обставин, суд вважає обґрунтованою скаргу ДП "ЕКО" в частині визнання неправомірною та скасування постанови Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про арешт коштів на поточному рахунку Державного підприємства "ЕКО" в АТ "Альфа-банк" № НОМЕР_1 МФО 300346, з якого виплачується заробітна плата працівникам Державного підприємства "ЕКО".

Водночас, частиною третьою статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами 2 та 3 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з частиною 4 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Державний виконавець стверджує, що йому не було відомо, що поточний рахунок Державного підприємства "ЕКО" в АТ "Альфа-банк" № НОМЕР_1 використовується для заробітної плати працівникам Державного підприємства "ЕКО".

Судом встановлено, що матеріали скарги від 16.08.2018 не місять доказів надання скаржником державному виконавцю документального підтвердження, що поточний рахунок Державного підприємства "ЕКО" в АТ "Альфа-банк" № НОМЕР_1 використовується для заробітної плати працівникам Державного підприємства "ЕКО".

Згідно з матеріалів скарги, Державне підприємство "ЕКО" звернулося до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про зняття арешту з рахунку, відкритого в АТ "Альфа-банк" 16 серпня 2019 року. Документально підтверджених відомостей, що поточний рахунок боржника в АТ "Альфа-банк" № НОМЕР_1 використовується для заробітної плати працівникам Державного підприємства "ЕКО", боржником до заяви додано не було, що самим скаржником не заперечується.

Довідка АТ "Альфа-банк", в якій зазначено, що поточний рахунок № НОМЕР_1 , використовується для виплат заробітної плати була видана лише 09.09.2019 та надана скаржником до органу виконавчої служби після звернення боржника до суду зі цією скаргою.

Наведені вище обставини підтверджують відсутність підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні скарги в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо арешту поточного банківського рахунку Державного підприємства "ЕКО" в АТ "Альфа-банк" № НОМЕР_1 МФО 300346, з якого виплачується заробітна плата працівникам Державного підприємства "ЕКО".

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 343 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вище викладене, суд задовольняє скаргу Державного підприємства "ЕКО" на дії Печерського районного відділу державно виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві частково в частині визнання неправомірною та скасування постанови Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про арешт коштів на поточному рахунку Державного підприємства "ЕКО" в АТ "Альфа-банк" № НОМЕР_1 МФО 300346, з якого виплачується заробітна плата працівникам Державного підприємства "ЕКО".

Керуючись ст. 233-235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1.Скаргу Державного підприємства "ЕКО" на дії Печерського районного відділу державно виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві - задовольнити частково.

2.Визнати неправомірною та скасувати постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про арешт коштів на поточному рахунку Державного підприємства "ЕКО" в АТ "Альфа-банк" № НОМЕР_1 МФО 300346, з якого виплачується заробітна плата працівникам Державного підприємства "ЕКО".

3. В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 07.10.2019.

Суддя О.В. Гулевець