ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2019м. ДніпроСправа № 904/3522/19

за позовом Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", м. Кривий Ріг

до Обслуговуючого кооперативу "ДОМОБУДІВЕЛЬНИК", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості у розмірі 386 500,00грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу "ДОМОБУДІВЕЛЬНИК" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 386 500,00 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 323 663,71 грн., пеня у розмірі 33 830,40 грн., 7% штрафу у розмірі 22 656,46 грн., 3% річних у розмірі 2 893,20 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 456,63 грн.

Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №523 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 08.10.13 в частині оплати теплової енергії.

19.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач подав відзив по позов, за змістом якого підтвердив обставини, викладені в заявленому позові, однак, заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, а також, просив суд зменшити розмір заявленої до стягнення суми штрафу на 90 відсотків і розстрочити виконання рішення суду протягом 11 календарних місяців 2019 - 2020 років.

Позивач проти зменшення розміру штрафних санкцій заперечував, із приводу чого подав суду письмову заяву.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.10.2013 року між Позивачем (Теплопостачальна організація-продавець) та Відповідачем (Споживачем-Покупцем) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 523.

Відповідно до п. 1.1. Договору Теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві-покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач-покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленим тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно з п. 2.1 Договору, теплова енергія постачається споживачу-покупцю в обсягах, визначених в додатку 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду; гаряче водопостачання - протягом року.

Підпунктом 3.2.5 Договору передбачено обов`язок споживача-покупця виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які визначені договором.

Згідно з п. 4.2.5 Договору, теплопостачальна організація - продавця зобов`язана виписувати споживачу-покупцю рахунки для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти передачі-прийняття теплової енергії, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті споживачем-покупцем в підписаному, зі своєї сторони, вигляді теплопостачальній організації-продавцю до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до пункту 5.1 Договору, облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, у разі їх відсутності - розрахунковим способом.

Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія проводиться за комерційними приладами обліку на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації-продавця та споживача-покупця або за домовленістю сторін в іншому місці (п. 5.2 Договору).

Межа балансової належності (експлуатаційної відповідальності) сторін оформлюється у вигляді акта зі схемами теплових мереж, підписаного у двосторонньому порядку, який є невід`ємною частиною договору та не може бути змінено в односторонньому порядку (п. 5.3 Договору).

Пунктом 5.8 Договору визначено, що у разі відсутності, пошкодження та/або некоректної роботи приладів комерційного обліку оплата за спожиту теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем відповідно до визначених у договорі навантажень по опалюванню та гарячому водопостачанню з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації-продавця, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання споживача-покупця в розрахунковому періоді.

Згідно з п. 6.1 Договору розрахунки за теплову енергію, що споживається споживачем-покупцем, проводяться в грошовій формі за розрахунковий період, відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (пункт 6.2 договору).

Пунктом 6.3 Договору сторони узгодили, що оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів шляхом 30 відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання; решта 70 відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за Договором.

Остаточний розрахунок за фактичну спожиту споживачем-покупцем теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Відповідно до пункту 6.5 договору, у Споживачів-Покупців, що не мають приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірним тепловим навантаженнями з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання споживача-покупця у розрахунковому періоді. Розрахунки здійснюються згідно з пункту 6.3 Договору.

В рамках укладеного договору, сторонами підписано додаток №1, яким погоджено обсяги та порядок постачання теплової енергії споживачу; додаток до договору №2, яким погоджено умови постачання теплової енергії. Також, сторонами підписано дислокацію до договору.

Позивачем здійснено поставку Відповідачу теплової енергії в період із січня 2019 року по квітень 2019 року на загальну суму 446 177 грн. 47 коп., що підтверджується підписаними сторонами актам здачі - приймання робіт (надання послуг): №204 від 31 січня 2019 року на загальну суму 122602,51 грн., № 1261 від 28 лютого 2019 року на загальну суму 153877,50 грн., № 3381 від 31 березня 2019 року на загальну суму 119772,54 грн., № 4531 від 18 квітня 2019 року на загальну суму 49924,92 грн. (а.с.а.с.18-21).

Позивач у позові посилається на те, що Відповідач зобов`язання за договором виконав частково, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 323 663 грн. 71 коп.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (пункт 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

З огляду на положення п.п. 6.3. договору строк оплати теплової енергії за спірний період є таким, що настав.

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості суду не надано.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Позивач вимагає стягнення суми боргу з врахуванням інфляційних втрат - 3456 грн. 63 коп. за період з 01.03.2019 року по 01.06.2019 року та трьох процентів річних за період з 21.02.2019 року по 29.07.2019 року у розмірі 2 893 грн. 20 коп. (а.с.11).

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку трьох процентів річних і інфляційних втрат та встановлено, що підрахунки здійснено правильно.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов`язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 7.2.7 Договору, за порушення строків сплати споживачем-покупцем за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7-ми відсотків вказаної суми. Період, за який нараховується штрафні санкції, становлять три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій встановлено сторонами у три роки.

На підставі зазначеного пункту договору, Позивач вимагає стягнення пені за загальний період прострочення з 21.02.2019 року по 29.07.2019 року у розмірі 33 830 грн. 40 коп. та штрафу у розмірі 22 656 грн. 46 коп.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оскільки законом у даному випадку не передбачено розмір пені, то застосовуються санкції передбачені договором.

Як вище встановлено судом, в Договорі Сторони не встановили конкретний розмір пені, а лише обмежили її розмір подвійною обліковою ставкою НБУ (не більше подвійної облікової ставки НБУ).

Таким чином, оскільки сторони не узгодили в Договорі конкретний розмір пені, то нарахування її Позивачем у розмірі подвійної облікової ставки НБУ є неправомірним, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується заявленої до стягнення суми штрафу - 22 656 грн. 46 коп., то зважаючи на те, що його розмір визначений сторонами в п. 7.2.7. Договору, нарахування такої санкції здійснено позивачем правомірно.

Відповідач просить суд зменшити суми штрафу на підставі ст. 233 ГК України на 90%. Мотивуючи своє клопотання тим, що Відповідач не є організацією, створеною з метою отримання прибутку. Причиною прострочення виконання Відповідачем зобов`язання з оплати теплової енергії стала існуюча заборгованість мешканців будинку з оплати відповідних послуг.

Згідно 1 ст. 233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому, розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

З огляду на приписи зазначених норм матеріального права, враховуючи ступень виконання відповідачем свого зобов`язання, а також те, що Відповідач є неприбутковою організацією, і причиною прострочення виконання зобов`язання є несвоєчасна сплата мешканцями за постачання теплової енергії, тобто в допущенні прострочення відсутня безпосередня вина відповідача, господарський суд вважає за можливе клопотання відповідача задовольнити частково та зменшити суму заявленого до стягнення штрафу на 50 % до 11 328 грн. 46 коп.

Крім того, враховуючи наведені вище обставини, зокрема, ступень вини Відповідача у виникненні спору, віднесення його до неприбуткових організацій, а також, відсутність у нього інших джерел фінансування, крім надходження коштів від мешканців, суд, керуючись статтею 239 ГПК України, вважає за необхідне розстрочити виконання судового рішення строком на 6 (шість) місяців, яких буде достатньо для погашення існуючої заборгованості.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 341 342, 00 грн. з яких: 323 663,71 грн. - основна заборгованість, 11 328,46 грн. - штрафу, 2 893,20 грн. - три проценти річних, 3 456,63 грн. інфляційні втрати.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору у покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статями 73-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 239, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "ДОМОБУДІВЕЛЬНИК" (50038, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, бульвар Європейський, буд 15, ) на користь Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, ) 323 663 грн. 71 коп. основного боргу, 11 328,46 грн. штрафу, 2 893 грн. 20 коп. три проценти річних, 3 456 грн. 63 коп. інфляційних втрат, 5 290 грн. 60 коп. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Розстрочити виконання рішення суду строком на 6 (шість) місяців, із щомісячною сплатою по 56 890 грн. 33 коп., починаючи з дати набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.10.2019

Суддя О.В. Ліпинський