РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2019Справа № 910/7668/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвапол"

до Київського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства

про стягнення 3409573,72 грн.

Представники:

від позивача: Наїдко Л.В.

від відповідача: не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвапол" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства про стягнення 3409573,72 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем не виконано зобов`язання з оплати поставленого товару за договором поставки №1/14 від 30.01.2014, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути заборгованість у розмірі 3144354,00 грн., 3% річних у розмірі 65911,14 грн., інфляційні збитки у розмірі 199308,58 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 суд ухвалив: позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвапол" залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви: зазначити правильну ціну поданого позову; надати докази сплати судового збору у встановленому порядку (оригінал платіжного документа із підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку) та розмірі - 51143,61 грн.; надати до суду докази, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви від 11.06.2019; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

25.06.2019 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи категорію та складність справи, ціну позову, дана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 30.07.2019.

У підготовче засідання 30.07.2019 прибув представник позивача. Представники відповідача в підготовче засідання не прибули, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 03.09.2019.

У підготовче засідання 03.09.2019 прибув представник позивача. Представники відповідача в підготовче засідання не прибули, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні 03.09.2019 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.10.2019.

У судове засідання 01.10.2019 з`явився представник позивача, який підтримав позов, представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 01.10.2019, за відсутності представника відповідача, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У судовому засіданні 01.10.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвапол» (позивач, постачальник) та Київським казенним експериментальним протезно-ортопедичним підприємством (відповідач, покупець) було укладено договір поставки №1/14 (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець - прийняти й оплатити товар у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим Договором.

Постачальник зобов`язується поставляти товар окремими партіями в кількості і асортименті, визначених у видаткових накладних та заявках покупця, що є невід`ємними частинами даного Договору (пункт 1.2. Договору).

Пунктом 2.1. Договору визначено, що асортимент та ціна на товар, що поставляється, визначаються на підставі видаткових накладних постачальника, погоджених покупцем, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Загальна сума Договору складає суму всіх видаткових накладних, що є невід`ємною частиною Договору (пункт 2.4. Договору).

Відповідно до п. 4.4. Договору встановлено, що моментом здійснення поставки товарів постачальником є їх отримання покупцем з відповідною відміткою в супроводжувальній первинній обліково-видатковій документації (товарно-транспортна накладна, видаткова накладна). Разом з товаром покупцю повинні передаватись належні товару документи, що підтверджують його якість і безпеку, включаючи сертифікати, якісні посвідчення, ветеринарні довідки/свідоцтва (оригінали або копії, завірені печаткою постачальника).

Згідно з п. 5.1. Договору встановлено, що покупець оплачує поставлені товари за цінами, вказаними у замовленні та товаросупроводжувальній документації, на умовах даного Договору в порядку і формах, які не суперечать чинному законодавству України.

Розрахунки за поставлений постачальником товар здійснюються протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару (пункт 5.2. Договору).

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору в період з 19.02.2018 року по 17.04.2019 року постачальник поставив покупцю товар на загальну суму 7 360 357,40 грн., що підтверджується видатковими накладними: №15 від 19.02.2018 на суму 969 113,00 грн., №18 від 23.02.2018 на суму 8 010,00 грн., №19 від 27.02.2018 на суму 62 131,40 грн., №20 від 05.03.2018 на суму 77 653,00 грн., №25 від 14.03.2018 на суму 45 340,00 грн., №32 від 04.04.2018 на суму 189 085,00 грн., №33 від 16.04.2018 на суму 162 315,00 грн., №38 від 02.05.2018 на суму 171 272,00 грн., №47 від 07.06.2018 на суму 24 885,00 грн., №54 від 16.07.2018 на суму 81 360,00 грн., №56 від 25.07.2018 на суму 475 542,00 грн., №61 від 30.07.2018 на суму 2 620,00 грн., №65 від 15.08.2018 на суму 134 232,00 грн., №68 від 03.09.2018 на суму 179 550,00 грн., №81 від 24.09.2018 на суму 10 695,00 грн., №108 від 09.10.2018 на суму 145 230,00 грн., №123 від 24.10.2018 на суму 422 073,00 грн., №125 від 25.10.2018 на суму 43 720,00 грн., №144 від 30.10.2018 на суму 100 016,00 грн., №149 від 12.11.2018 на суму 894 215,00 грн., №161 від 14.11.2018 на суму 15 720,00 грн., №163 від 19.11.2018 на суму 644 895,00 грн., №174 від 21.11.2018 на суму 847 198,00 грн., №181 від 28.11.2018 на суму 16 665,00 грн., №186 від 04.12.2018 на суму 408 784 грн., №185 від 04.12.2018 на суму 24186,00 грн., №242 від 10.12.2018 на суму 151200,00 грн., №251 від 13.12.2018 на суму 30 550,00 грн., №7 від 24.01.2019 на суму 19218,00 грн., №6 від 24.01.2019 на суму 27900,00 грн., №8 від 25.01.2019 на суму 29 368,00 грн., №14 від 11.02.2019 на суму 33 330,00 грн., №16 від 13.02.2019 на суму 17 156,00 грн., №17 від 20.02.2019 на суму 22 456,00 грн., №19 від 21.02.2019 на суму 150 059,00 грн., №21 від 22.02.2019 на суму 21020,00 грн., №20 від 22.02.2019 на суму 9300,00 грн., №24 від 27.02.2019 на суму 6 816,00 грн., №30 від 11.03.2019 на суму 39 300,00 грн., №33 від 15.03.2019 на суму 171 706,00 грн., №66 від 02.04.2019 на суму 37 760,00 грн., №78 від 17.04.2019 на суму 572 713,00 грн.

Судом встановлено, що відповідачем було здійснено часткову оплату товару за Договором у розмірі 4 216 003, 40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: від 28.09.2018 №1838 на суму 100 000,00 грн., від 02.10.2018 №1855 на суму 100 065,00 грн., від 03.10.2018 №1866 на суму 204 435,00 грн., від 05.10.2018 №1882 на суму 200 900,00 грн., від 11.10.2018 №1929 на суму 100 000,00 грн., від 17.10.2018 №1953 на суму 100 000,00 грн., від 24.10.2018 №2005 на суму 45 340,00 грн., від 24.10.2018 №2004 на суму 2 620,00 грн., від 26.10.2018 №2019 на суму 100 000,00 грн., від 31.10.2018 №2033 на суму 101 812,00 грн., від 08.11.2018 №2098 на суму 196 363,40 грн., від 09.11.2018 №2112 на суму 200 000,00 грн., від 12.11.2018 №2120 на суму 100 016,00 грн., від 12.11.2018 №2119 на суму 50 000,00 грн., від 13.11.2018 №2141 на суму 450 000,00 грн., від 14.11.2018 №2153 на суму 200 000,00 грн., від 20.11.2018 №2175 на суму 204 805,00 грн., від 21.11.2018 №2191 на суму 100 000,00 грн., від 21.11.2018 №2186 на суму 114 280,00 грн., від 22.11.2018 №2205 на суму 200 000,00 грн., від 28.11.2018 №2234 на суму 100 000,00 грн., від 30.11.2018 №2242 на суму 200 000,00 грн., від 13.12.2018 №2328 на суму 173 892,00 грн., від 13.12.2018 №2327 на суму 24 186,00 грн., від 14.12.2018 №2341 на суму 150 000,00 грн., від 28.12.2018 №2424 на суму 162 315,00 грн., від 28.12.2018 №2425 на суму 16 665,00 грн., від 28.12.2018 №2423 на суму 15 200,00 грн., від 27.03.2019 №2743 на суму 503 109,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем не виконано зобов`язання з оплати поставленого товару за договором поставки №1/14 від 30.01.2014, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути заборгованість у розмірі 3144354,00 грн., 3% річних у розмірі 65911,14 грн., інфляційні збитки у розмірі 199308,58 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, згідно з п. 5.1. Договору встановлено, що покупець оплачує поставлені товари за цінами, вказаними у замовленні та товаросупроводжувальній документації, на умовах даного Договору в порядку і формах, які не суперечать чинному законодавству України.

Розрахунки за поставлений постачальником товар здійснюються протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару (пункт 5.2. Договору).

Як встановлено судом, на виконання умов Договору в період з 19.02.2018 року по 17.04.2019 року постачальник поставив покупцю товар на загальну суму 7 360 357,40 грн.

Таким чином, строк виконання відповідачем обов`язку з оплати поставленого позивачем товару є таким, що настав.

Як встановлено судом, відповідачем було здійснено часткову оплату товару за Договором у розмірі 4 216 003, 40 грн.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості відповідача за Договором у розмірі 3144354,00 грн. підтверджується матеріалами справи та відповідачем не було спростовано, зокрема, відповідачем не подано суду доказів сплати грошових коштів у вказаному розмірі чи доказів у підтвердження відсутності обов`язку відповідача зі сплати заявленої в позові заборгованості, з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 3144354,00 грн. підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення 65911,14 грн. 3% річних та 199308,58 грн. інфляційних втрат за прострочення сплати вартості поставленого товару.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати, суд зазначає, що позивачем здійснено нарахування за період з першого дня прострочення за кожною видатковою накладною, з урахуванням часткових оплат, по 07.06.2019, вказаний розрахунок є обґрунтованим та арифметично правильним, з огляду на що позовні вимоги в частині 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Київського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства (04070, м. Київ, вулиця Фролівська, будинок 4; ідентифікаційний код: 03187691) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвапол" (03680, м.Київ, вул. Академіка Кримського, будинок 27; ідентифікаційний код: 37306160) основний борг у розмірі 3144354 (три мільйони сто сорок чотири тисячі триста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 199308 (сто дев`яносто дев`ять тисяч триста вісім) грн. 58 коп., 3% річних у розмірі 65911 (шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот одинадцять) грн. 14 коп. та судовий збір у розмірі 51143 (п`ятдесят одна тисяча сто сорок три) грн. 61 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.10.2019

Суддя Ю.В. Картавцева