ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.19 Справа № 917/1295/19

м. Полтава

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд», 01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1,

до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів», 36022, м. Полтава, вул. Небесної сотні, буд. 69, ідентифікаційний код 00952166

про стягнення 682829,11 грн. заборгованості

Суддя Паламарчук В.В.

Секретар судового засідання Рожко О.П.

Представники сторін :

від позивача: адвокат Деруга Н.О.

від відповідача: не з`явився

Обставини справи: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення 682829, 11 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов біржового контракту аграрної біржі №183 АБ від 07.02.2018, в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 05.08.2019 р. відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження, визначено строки для вчинення сторонами процесуальних дій, підготовче засідання призначено на 12.09.2019 р.

Ухвалою від 12.09.2019р. суд постановив закрити підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду.

У судовому засіданні 03.10.19 р., яке відбувалося в режимі відеоконференції, представник позивача підтримав позов та наполягав на його задоволенні. В обґрунтування позовних вимог посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору.

У судове засідання 03.10.2019 представник відповідача не з`явився, відзив на позов не надав.

Ухвали суду про відкриття провадження у справі, про закриття підготовчого засідання були отримані відповідачем, що підтверджується повідомленнями про вручення відповідних ухвал суду.

Отже, суд належним чином повідомляв відповідача. Крім того, ухвали суду були своєчасно розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

У судовому засіданні 03.10.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступні обставини.

Між ПАТ «Аграрний фонд» (позивач) та ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (відповідач) було укладено біржовий контракт Аграрної біржі від 07.02.2018 № 183 АБ (далі - контракт, Договір), згідно з яким продавець (ПАТ «Аграрний фонд») зобов`язується передати у власність покупцю (ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів») товар вказаний в цьому контракті, а покупець зобов`язується прийняти такий товар і сплатити за нього грошову суму, передбачену цим контрактом (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2.-п.1.3 контракту, товаром є 103,350 тонни борошна пшеничного другого ґатунку.

Згідно з п. 2.3. контракту загальна сума товару, що продається згідно цього контракту встановлюється Сторонами: 482 300,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 96 460,00. грн., загалом разом з ПДВ 578 760,00 грн.

Пунктом 4.1. контракту сторони погодили, що покупець повинен протягом 7 календарних днів, після укладання та реєстрації контракту на Аграрній біржі, сплатити за товар.

Пунктом 6.2. договору встановлено зобов`язання ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» оплатити товар згідно умов цього контракту.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що біржовий контракт Аграрної біржі № 183 АБ було укладено та зареєстровано на Аграрній біржі 07.02.2018 р.

07.02.2018 позивачем було виписано дозвіл-довіреність на переоформлення продуктів переробки № 10/511.

Також, 07.02.2018 між ПАТ «Аграрний фонд» та ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» підписано видаткову накладну № 538, якою засвідчено факт прийняття ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» борошна пшеничного другого гатунку обсягом 103,350 тонн на загальну суму 578 760,00 грн.

Позивач зазначає, що з врахуванням положень договору, останнім днем перерахування ДП «Полтавський КХП» коштів у розмірі 578 760,00 грн був 14.02.2018.

Однак, ДП «Полтавський КХП» перерахувало тільки 100 000,00 грн/ з порушенням строків, визначених договором та на даний час основна сума заборгованості за договором становить 478 760,00 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача.

У зв`язку з не виконанням відповідачем умов договору, ПАТ «Аграрний фонд» направило на адресу ДП «Полтавський КХП» вимогу від 05.07.2019 № 02-08/3/1288, однак на даний час заборгованість залишається непогашеною.

Крім того, пунктами 8.1., 8.2. контракту встановлено, що порушенням контракту є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього контракту. За невиконання або неналежне виконання узятих на себе зобов`язань за цим контрактом, сторони несуть відповідальність у порядку та на умовах згідно законодавства України та цим контрактом.

Пунктом 8.4. контракту встановлено, що за порушення строків оплати товару відповідно до п. 2.3. та п. 4.1. цього контракту, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожний день такого прострочення та штраф в розмірі 7 відсотків загальної ціни товару.

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за контрактом, позивач, нарахував та просить стягнути з ДП «Полтавський КХП» 83 837,86 грн. - пені за період з 15.02.2018 р. по 15.08.2018 р., 40 513,20 грн. - 7 % штрафу, 58 820,87 грн. - інфляційних втрат за період з 15.02.2018 р. по 24.07.2019 р. та 20897,18 грн. - 3% річних за це й же період.

Таким чином, загальна сума заборгованості, яку позивач заявляє до стягнення, становить 682 829,11 грн.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено факт поставки відповідачу борошна пшеничного 2/г у кількості 103,350 т на загальну суму 578760,00 грн. Вказаний факт підтверджується видатковою накладною №538 від 07.2018 р., яка підписана представниками сторін та скріплена їх печатками.

Також судом встановлено, що відповідач здійснив оплату поставленого товару на суму 100000,00 грн., що підтверджується копією виписки по особовому рахунку за 16.03.2018р.

В зв`язку з викладеним, на підставі матеріалів справи, поданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 478760,00 грн. є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами (договір поставки, видаткова накладна, яка містить всі необхідні реквізити, передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", докази часткової оплати) та підлягають задоволенню.

Відповідач факт наявності заборгованості не спростував.

Згідно частини 2 статті 193, частини 1 статті 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

З огляду на ч.6 ст.232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Пунктом 8.4. контракту встановлено, що за порушення строків оплати товару відповідно до п. 2.3. та п. 4.1. цього контракту, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожний день такого прострочення та штраф в розмірі 7 відсотків загальної ціни товару.

Судом перевірено методику розрахунку пені та штрафу з використанням калькулятора "Ліга: Еліт 9.1.3" та встановлено, що він є правильним, заявлений розмір пені відповідає вимогам п. 6 ст. 232 ГК України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», тому позовні вимоги в частині стягнення 83837,86 грн. пені за період з 15.02.2018 р. по 15.08.2018 р. та 40513,20 грн. штрафу підлягають задоволенню

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Враховуючи те, що судом встановлено прострочення відповідачем грошового зобов`язання, вимоги позивача про стягнення 20897,18 грн. 3% річних за період з 15.02.2018 р. по 24.07.2019 р. підлягають задоволенню.

Господарський суд перевіривши розрахунок позивача по інфляційним втратам за період з 15.02.2018 р. по 24.07.2019 р. з використанням калькулятора "Ліга: Еліт 9.1.3" та з урахуванням практики висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладено в постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 про нарахування інфляційних втрат за повний місяць, вважає, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в сумі 55600,78 грн. В частині стягнення 3220,09 грн. інфляційних втрат, суд відмовляє в задоволенні.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору поставки та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 237,238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (36022, м. Полтава, вул. Небесної сотні, буд. 69, ідентифікаційний код 00952166) на користь Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1, ) 478760,00 грн. - основного боргу, 83837,86 грн. - пені, 40513,20 грн. - штрафу, 20897,18 грн. - 3% річних, 55600,78 грн. - інфляційних нарахувань, 10194,14 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 09.10.2019р.

Суддя В.В. Паламарчук