ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2019 року м.Дніпро Справа № 912/1914/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Дарміна М.О., Іванова О.Г.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від прокуратури: Соколова Н.М., довіреність №05/2-943 від 03.05.2019 р., пр-к;

інші учасники процесу не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Знам`янської місцевої прокуратури прокуратури Кіровоградської області

на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 09.07.2019 (суддя Вавренюк Л.С.) у справі № 912/1914/19

за позовом Першого заступника керівника Знам`янської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, м. Знам`янка, Кіровоградської області

до Акціонерного товариства "Укрпошта", м. Київ

про зобов`язання повернути нерухоме майно комунальної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Знам`янської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Акціонерного товариства "Укрпошта" про зобов`язання повернути за актом приймання-передачі територіальній громаді с. Глинськ, в особі Глинської сільської ради, безпідставно набутого у користування приміщення комунальної власності, загальною площею 33,20 кв.м, яке розташоване на першому поверсі будинку побуту по вул. Центральній, 3 , с. Глинськ Світловодського району Кіровоградської області.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 09.07.2019 у справі № 912/1914/19 позовну заяву повернуто без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, Знам`янська місцева прокуратура прокуратури Кіровоградської області звернулася до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 09.07.2019 у справі № 912/1914/19 скасувати, а справу передати на розгляд до Господарського суду Кіровоградської області.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що Глинська сільська рада упродовж майже трьох років не виявила та не відреагувала на факт безпідставного набуття у користування орендарем Акціонерним товариством «Укрпошта» її майном, а саме: приміщенням комунальної власності, загальною площею 33,20кв.м., яке розташоване на першому поверсі будинку побуту по вул. Центральній,3, с.Глинськ, Світловодського району, Кіровоградської області , не зважила на зміну назви орендаря і не уклала додаткових угод у подальшому.

Отже, Глинська сільська рада повинна була виявити порушення інтересів держави та звернутись до суду щодо захисту порушеного права, однак, маючи таку можливість, не реалізувала її до спливу строку позовної давності від дати первинної реєстрації.

Таким чином, враховуючи виявлені місцевою прокуратурою факти порушення інтересів держави та нездійснення Глинською сільською радою захисту цих інтересів, прокурор набув право на представництво інтересів захисту держави.

Всі ці обставини, на думку апелянта, свідчать про помилковість висновків суду щодо відсутності підстав для представництва інтересів держави, а тому ухвала суду підлягає скасуванню.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді Березкіної О.В., суддів: Дарміна М.О., Широбокова Л.П. від 12.08.2019 розгляд апеляційної скарги було призначено на 03.09.2019рік.

У зв`язку з перебуванням судді-доповідача Березкіної О.В. у відпустці, відповідно до п.2.7.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.18р. зі змінами судове засідання, призначене на 03.09.2019, не відбулося.

У зв`язку з виходом судді Березкіної О.В. з відпустки колегія суддів вважає необхідним призначити нову дату судового засідання.

У зв`язку з відпусткою судді Широбокової Л.П. згідно розпорядження керівника апарату суду від 09.09.2019 року у справі № 912/1914/19 проведено повторний розподіл судовой справи між суддями визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя -Березкіна О.В., судді: Іванов О.Г., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.09.2019 року у справі № 912/19147/19 розгляд апеляційної скарги призначено на 07.10.2019 рік.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ( рекомендоване повідомлення 975, а.с.88), заяв про відкладення розгляду справи до суду не надав.

Відповідно до ч.11,12 статті 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки в судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим кодексом для вручення судових рішень.

Статтею 242 ГПК України, яка регламентує порядок вручення судового рішення, зазначено, що днем вручення судового рішення є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами, за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи він повідомлений в належний спосіб у справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги, а відкладення розгляду справи є правом, а не обов`язком суду, яке залежить від наявності обставин, які унеможливлюють вирішення спору.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

Таким чином, представники сторін мають можливість ознайомитись з текстами процесуальних документів по вказаній справі в державному реєстрі судових рішень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника поркуратури, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 1 серпня 2016 року між Глинською сільською радою Світловодського району Кіровоградської області та Українським державним підприємством поштового зв`язку «Укрпошта» укладено договір оренди № 1/12-327 нерухомого майна, що належить до комунальної власності.

Згідно з п. 1.1 та 1.2 Договору Орендодавець ( Глинська сільська рада) передає, а державне підприємство поштового зв`язку 2Укрпошта» приймає у строкове платне користування частину нежитлового приміщення, що знаходиться на балансі Глинської сільської ради, площею 33,20 кв.м., майно передається з метою надання поштових послуг населенню.

Орендна плата встановлена у розмірі 65,01 грн. на місяць.

Згідно з п 9.1 Договору, його укладено на 2 роки 11 місяців, що діє з 01.08.2016 року по 01.07.2019 року включно.

Згідно відомостей ЄДРПОУ, правонаступником Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» є акціонерне товариство «Укрпошта»

Звертаючись до суду із позовом в інтересах держави в особі Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області заступник керівника Знам`янської місцевої прокуратури посилався на те, що договір оренди майна, що належить до комунальної власності Глинської сільської ради від 01.08.2016 року є неукладеним, оскільки на момент укладання договору не була проведена оцінка об`єкта оренди у відповідності до вимог Закону України « Про оренду державного та комунального майна».

Обґрунтовуючи підстави для представництва інтересів держави, прокурор посилався на те, що захист інтересів держави не здійснює орган місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а саме: Глинська сільська рада Світловодського району Кіровоградської області.

Повертаючи без розгляду позовну заяву першого заступника керівника Знам`янської місцевої прокуратури в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Глинська сільська рада Світловодського району Кіровоградської області, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не доведено неможливість реалізації права на звернення до суду Глинською сільською радою Світловодського району Кіровоградської області, що виключає підстави для представництва.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п.27).

Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява N42454/02, п.35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 N1604(2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч.2 ст. 129 Конституції України).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч.3 ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 N 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи N 806/1000/17).

Як вбачається з позовної заяви, Перший заступник керівника прокуратури обґрунтував наявність порушення "інтересів держави" фактом користування без достатньої правової підстави ПАТ "Укрпошта" майном територіальної громади с. Глинськ, оскільки при укладанні договору оренди не була проведена оцінка орендованого майна, що є істотною умовою при укладанні договорів оренди державного та комунального майна.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Оскільки мова йде про витребування майна, що перебуває у комунальній власності Глинської сільської ради, то саме вказана юридична особа має право звернутись із даним позовом про витребування такого майна.

Прокурор стверджує, що Глинською сільською радою не вчинено належних заходів для витребування такого майна, у зв`язку з чим прокурор подає даний позов в інтересах Глинської сільської ради.

Проте, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснюють встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо.

Всупереч вказаному прокурором не наведено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Глинською сільською радою, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади тощо. Сама по собі обставина незвернення позивачем з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Зазначене вище узгоджується з усталеними правовими висновками Верховного Суду, зокрема в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі №924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №926/03/18, від 23.09.2018 у справі №924/1237/17.

У Постанові Великої Палати Верховного Судувід 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц зроблено правовий висновок про те, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший, другий і третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Як доказ такого завчасного повідомлення Перший заступник керівника Знам`янської місцевої прокуратури подає суду копію листа № 45-674 вих.-19 від 31.05.2019, що адресований Глинській сільській раді, згідно з яким повідомляється, відповідно до вимог абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", про звернення Знам`янською місцевою прокуратурою в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Глинська сільська рада Світловодського району Кіровоградської області з позовом до ПАТ "Укрпошта" про повернення приміщення, загальною площею 33,20 кв.м.

Разом з цим, прокурором не надано жодного доказу направлення такого повідомлення Глинській сільській раді.

Отже, Першим заступником керівника Знам`янської місцевої прокуратури не доведено, що ним виконано імперативні вимоги ч. 4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" в частині повідомлення позивача - Глинську сільську раду про намір здійснювати представництво у суді інтересів держави.

Попереднє листування із Глинською сільською радою не є відповідним повідомленням у порядку ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Обставини дотримання прокурором встановленої ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів ст. ст. 53, 174 Господарського процесуального кодексу України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган держави (за його наявності), виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави.

З урахуванням вищенаведеного господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у даному випадку законних і правових підстав для представництва прокурором інтересів держави, що свідчить про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності та є підставою для повернення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, посилання представника прокуратури на те, що у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц зазначено про те, що незгода суду з наведеним у позовній заяві на виконання частини сьомої цієї статті обґрунтуванням прокурора щодо визначеної ним підстави представництва, не є підставою для залишення позову без розгляду, є неспроможним, оскільки у даній справі суд першої інстанції відкрив провадження по справі, а у подальшому залишив позовну заяву без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст. 207 ЦПК України, оскільки провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

У справі, яка переглядається колегією суддів Центрального апеляційного господарського суду, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у даному випадку законних і правових підстав для представництва прокурором інтересів держави, що свідчить про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності та є підставою для повернення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, господарський суд Кіровоградської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Знам`янської місцевої прокуратури прокуратури Кіровоградської області- залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 09.07.2019 у справі № 912/1914/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.10.2019року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя М.О.Дармін