ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2212/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Дімова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Бетон" (67665, Одеська область, Біляївський район, село Усатове, вул. Залізничників, буд. 22 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Жилпромбуд Сервіс" (65003, м. Одеса, вул. Церковна, буд. 19)

про стягнення 296 751,60 грн

за участю представників:

від позивача: Козолуп М.С. ордер ОД №491102 від 18.09.2019р.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

02.08.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Юг-Бетон" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Жилпромбуд Сервіс", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 337 884,31 грн, що складається з суми боргу у розмірі 232 765 грн, пені у сумі 75 932,41 грн, 3% річних у сумі 6 409 грн, інфляційних збитків у сумі 22 777,90 грн, а також витрати по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №16 від 27.12.2017р. в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару та наданих послуг перевезення.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.08.2019р. відкрито провадження у справі №916/2212/19 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на "04" вересня 2019 р. об 11:15.

У судовому засіданні 04.09.2019р. судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 18.09.2019р. об 11 год.15 хв., а також попередньо визначено дату та час для розгляду справи по суті 07.10.2019р. о 15 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 05.09.2019р. судом, в порядку ст.120 ГПК України, повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "Жилпромбуд Сервіс" про відкладення підготовчого засідання на 18.09.2019р. об 11 год.15 хв.

В судовому засіданні 18.09.2019р. представник позивача надав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог (а.с.67-69), згідно якої позивач виклав позовні вимоги у наступній редакції: стягнути з ТОВ "Жилпромбуд Сервіс" на користь ТОВ "Юг-Бетон" заборгованість на загальну суму 302 176,47 грн, що складається з суми боргу 232 765,00 грн, пені 41 751,03 грн, 3% річних 6 409,00 грн, інфляційних збитків 21 251,44 грн, а також судові витрати, які понесені ТОВ "Юг-Бетон" у зв`язку з розглядом справи у розмірі 4 532,65 грн.

Крім того, у вказаному судовому засіданні позивачем також надано суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (а.с.73-74).

Ухвалою суду від 18.09.2019р. судом закрито підготовче провадження із призначенням справи №916/2212/19 до розгляду по суті в засіданні суду на 07.10.2019р. о 15 год. 00 хв.

07.10.2019р. представником позивача було надано суду заяву про зменшення розміру позовних вимог (а.с.87-90), згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 296 751,60 грн, що складається з суми боргу - 231 894 грн, пені 39 011,87 грн, 3% річних 5 988,53 грн, інфляційних збитків 19 857,20 грн, а також стягнути з відповідача судовий збір у сумі 4 451,27 грн.

Крім того, 07.10.2019р. позивачем також подано до суду клопотання про повернення судового збору.

У судовому засіданні 07.10.2019р. представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Жилпромбуд Сервіс", про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання ухвали про відкриття провадження у справі на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.46-50), а також на адресу керівника товариства та на адресу: м. Одеса, Мельницька, 3, офіс 38, у судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву не надав.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Приймаючи до уваги, що надіслані судом на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Жилпромбуд Сервіс" були повернуті від відповідача з відміткою поштової установи "за зазначеною адресою не проживає" та "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" (а.с.51-54, 63-66, 83-86), при цьому, надіслана судом відповідачу ухвала на адресу: м. Одеса, Мельницька, 3, офіс 38, була отримана останнім, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення (а.с.82), суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст.629 Цивільного кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, 27.12.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юг-Бетон" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Жилпромбуд Сервіс" (Покупець) було укладено договір поставки №16 (а.с.18-21), відповідно до умов якого Постачальник постачає (передає) у власність Покупцю, а Покупець приймає та оплачує продукцію, повний перелік якої вказується у погоджених сторонами специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.3. договору поставка продукції здійснюється партіями відповідно погодженого сторонами графіку поставок, окремих заявок, з місця навантаження Постачальника, кількість та вартість продукції визначається у відповідності до накладної.

Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що відповідно до заявки Покупця, Постачальник може надавати транспортні послуги по доставці продукції. Вартість транспортних послуг погоджується додатково та вказується у специфікації до договору.

Згідно п. 3.4. договору передача Постачальником продукції здійснюється на підставі накладних окремими партіями (частинами) в кількості та строки, погоджені сторонами, а при поставці бетону з підписами про приймання відповідно до п. 2.3.5. договору.

Право власності на продукцію, що поставляється, переходить від Постачальника до Покупця з моменту фактичної поставки (передачі) у зазначеному Покупцем місці (п.3.7. договору).

Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що умови оплати вказуються в специфікації до договору.

Згідно п. 4.2. договору оплата здійснюється Покупцем в порядку, передбаченому діючим законодавством України. Всі грошові розрахунки по договору здійснюються в національній валюті України на підставі рахунку надісланого Покупцю факсимільним зв`язком, поштою чи електронною поштою. Відсутність виставленого рахунку не є підставою для відмови від оплати Покупцем поставленої Постачальником продукції.

Днем оплати вважається день отримання грошових коштів з рахунку Покупця на рахунок Постачальника (п. 4.3. договору).

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Так укладений між сторонами договір №16 від 27.12.2017р. відповідно до його предмету та умов є за своєю правовою природою змішаним договором, який містить елементи як договору поставки, так і договору надання послуг, що пов`язані з перевезенням продукції, та є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом, 01.09.2018р. на виконання своїх зобов`язань за договором позивач, на підставі погодженої сторонами специфікації (а.с.75), поставив власними силами відповідачу бетон на загальну суму 217 494 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні та товарно транспортні накладні (а.с.22-36).

При цьому, згідно наявних в матеріалах справи актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) до договору №16 від 27.12.2017р., підписаних та скріплених печатками сторін 01.09.2018р. (а.с.37-38), вартість наданих позивачем транспортних послуг склала 14 400 грн.

У відповідній специфікації (а.с.75) сторонами було погоджено умови оплати 100% передоплата за кожну партію Продукції.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Таким чином, аналіз у сукупності умов договору, підписаної сторонами специфікації, з урахуванням наявних в матеріалах справи документів, підтверджуючих поставку товару та надання послуг перевезення, а також положень ст. 692 ЦК України, дає підстави для виноску про виникнення у відповідача обов`язку оплати поставленого товару та наданих послуг.

Водночас, як вказує позивач та відповідачем жодним чином не спростовано, Товариством з обмеженою відповідальністю "Жилпромбуд Сервіс" поставлений товар та надані послуги перевезення оплачені не були, докази зворотного матеріали справи не містять.

Враховуючи вищезазначене та те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 231 894 грн відповідач, згідно приписів ст.ст. 74, 76-77 ГПК України, суду не надав, а вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Бетон" в цій частині цілком обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Аналізуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 39 011,87 грн., суд вказує наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.5.2. договору за прострочення здійснення платежу Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Як встановлено судом з наведеного у заяві про зменшення розміру позовних вимог розрахунку, позивач, користуючись своїм правом, здійснив нарахування пені, 3% річних та інфляційних на суму заборгованості за поставлений товар у розмірі 217 494 грн.

Суд, перевіривши розрахунок пені, наведений позивачем у заяві про зменшення розміру позовних вимог (а.с.88-91), вважає його вірним та таким, що не спростований відповідачем ні методологічно, ні арифметично. За таких обставин, вимоги в частині стягнення з відповідача пені у сумі 39 011,87 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Аналізуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат від інфляції у сумі 19 857,20 та 3% річних у сумі 5 988,53 грн, суд вказує наступне.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок та 3% річних, вважає його вірним та таким, що не спростований відповідачем ні методологічно, ні арифметично, у зв`язку з чим суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних у розмірі 5 988,53 грн такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, здійснюючи за допомогою системи "Ліга-Закон" перевірку наведеного позивачем у заяві про зменшення розміру позовних вимог розрахунку інфляційних витрат, судом було встановлено, що сума інфляції складає 19 850,85 грн.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
02.09.2018 - 31.07.1.09119850.85237344.85

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у сумі 19 850,85 грн.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Жилпромбуд Сервіс" (65003, м. Одеса, вул. Церковна, буд. 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Бетон" (67665, Одеська область, Біляївський район, село Усатове, вул. Залізничників, буд. 22, ) заборгованість у сумі 231 894 /двісті тридцять одна тисяча вісімсот дев`яносто чотири/ грн, пеню у сумі 39 011 /тридцять дев`ять тисяч одинадцять/ грн 87 коп., 3% річних у сумі 5 988 /п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім/ грн 53 коп., інфляційні втрати у сумі 19 850 /дев`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят/ грн 85 коп., судовий збір у сумі 4 451 /чотири тисячі чотириста п`ятдесят одна/ грн 17 коп.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15 жовтня 2019 р.

Суддя Ю.М. Щавинська