ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2167/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Свято-Миколаївська, 2-А; ідент. код 31847939)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - 1. Софіївська сільська рада Близнюківського району (64871, Харківська область, Близнюківський район, с. Софіївка Перша, вул. Гагаріна, 19);

- Головне Управління Держгеокадастру у Харківській області (61145, м. Харків, вул. Космічна, 21, поверх 8-9, ).

до 1. Близнюківської районної державної адміністрації (64801, Харківська область, смт. Близнюки, вул. Незалежності, 39; ідент. код 04059533)

2. Фізичної особи - підприємця Ткаченко Юрія Олександровича ( АДРЕСА_1 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 (64831, Харківська область, Близнюківський район, с. Софіївка Перша)

про визнання правочинів недійсними

за участю представників:

позивача - не з`явився

третьої особи (Софіївська сільська рада Близнюківського району) - не з`явився

третьої особи (Головне Управління Держгеокадастру у Х/області) - не з`явився

першого відповідача - не з`явився

другого відповідача - не з`явився

третьої особи ( ОСОБА_1 ) - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Колос" 10.07.2019 р. звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Близнюківської районної державної адміністрації та Фізичної особи - підприємця Ткаченко Юрія Олександровича, в якій просить суд:

- визнати недійсним розпорядження Близюківської РДА № 844 "Про передачу у власність земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 для ведення товарного виробництва на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області";

- визнати недійсним розпорядження Близнюківської РДА № 921 "Про припинення дії договору оренди землі, укладеного між Близнюківською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю "Колос" від 22 жовтня 2012 року на земельну ділянку, що розташована на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області за межами населених пунктів";

- визнати недійсним правочин щодо укладання договору оренди землі від 21.03.2019, кадастровий номер :02:001:0368, площею 5.3281 га, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем Ткаченком Юрієм Олексійовичем та реєстрації його 21.03.2019, за заявою останнього в Державному реєстрі речових прав.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.07.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" було залишено без руху. Надано позивачеві строк п`ять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви. Визначено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду: доказів відправлення копії позовної заяви з доданими до неї документами 3-й особі - ОСОБА_1 ; доказів доплати судового збору у розмірі 3842,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.07.2019 прийнято позовну заяву ТОВ "Колос" до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/2167/19, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на "20" серпня 2019 р. об 11:30.

У підготовчому засіданні 20.08.2019 р. судом було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 922/2167/19 до судового розгляду по суті на "18" вересня 2019 р. об 11:00.

У судовому засіданні 18.09.2019 р. було постановлено ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 09.10.2019 р. об 11:00, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України;

Сторони та 3-і особи участь своїх повноважних представників у судовому засіданні 09.10.2019 р. не забезпечили.

Від позивача (ТОВ "Колос"), третьої особи (Софіївської сільської ради) та відповідача (Близнюківської районної державної адміністрації) до матеріалів справи надійшли заяви щодо розгляду справи за наявними матеріалами без участі представників вказаних учасників справи.

14.08.2019 року від Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області надійшли письмові пояснення (вх. 19637), згідно з якими з-я особа повністю заперечує проти позовних вимог, вказуючи, що вимоги позивача безпідставні та необґрунтовані, оскільки за інформацією відділу у Близнюківському районі Харківської області, наданої листом № 891/403-19 від 12.08.2019, земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0368 належала до земель колективної власності колишнього КСП ім. газ. "Правда" Близнюківського району Харківської області та згідно розпорядження Близнюківської РДА № 1170 від 12.10.2012 рок була передана в оренду ТОВ "Колос" як не витребувана (до моменту отримання власником права власності на земельну ділянку). Відповідно обліковим даним Відділу право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано 27.09.2018 року за гр. ОСОБА_1 . При цьому, у поясненнях, 3-ю особою наголошено, що постановою Харківського апеляційного суду від 27.11.2018 у справі № 612/464/17 не зобов`язано орган державної влади здійснювати будь-які дії щодо розпоряджень Близнюківської РДА Харківської області від 21.09.2018 року № 844 та від 17.10.2018 року № 921.

21.08.2019 року на адресу суду за вх. № 20134 від другого відповідача надійшов відзив на позов, згідно з яким Фізична особа-підприємець Ткаченко Юрій Олександрович не визнає позовні вимоги, оскільки посилання в позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" на постанову Харківського апеляційного суду від 27.11.2018 у справі № 612/464/17 стосовно визнання недійсними правочинами розпорядження Близнюківської районної державної адміністрації № 844 № 921 вищевказаних доводів є безпідставними, оскільки відповідно до рішення Близнюківського районного суду Харківської області у справі № 612/464/17 від 15.08.2018, судом вирішувалося питання про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. газети Правда, що належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0045296 , а не конкретної земельної ділянки, площею 5,3281 га, на яку вказує Товариство з обмеженою відповідальністю "Колос" в позовній заяві. Натомість, земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0368, площею 5, 3281 га, було вирішено передати у власність ОСОБА_1 розпорядженням голови Близнюківської районної адміністрації за № 844 від 21.09.2018 у порядку, передбаченому Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Тобто, рішення про передачу ОСОБА_1 у власність конкретної земельної ділянки вирішувалося не судом, а іншим органом і після набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, оскаржувані розпорядження ніяким чином не могли вплинути на права та законні інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос", так як судом не вирішувалося питання про передачу земельної ділянки площею 5,3281 га.

03.09.2019 року до суду від першого відповідача надійшов відзив (вх. 20977), згідно з яким останній заперечує проти позову вказуючи, що Близнюківською районною державною адміністрацією правомірно в порядку приписів ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" прийнято оскаржувані розпорядження, оскільки гр. ОСОБА_1 додано до заяви про припинення дії договору оренди земельної ділянки всі необхідні документи, зокрема документ, що посвідчує право власності на дану земельну ділянку.

Дослідивши обставини справи, надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, враховуючи позицію учасників справи викладену в наданих заявах по суті спору, суд встановив наступне.

Розпорядженням Близнюківської районної державної адміністрації № 844 від 21 вересня 2018 року вирішено передати у власність громадянці ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 5,3281 га, в тому числі ріллі 5,3281 га, кадастровий номер :02:001:0368, що розташована на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області на землях колишнього КСП ім. газети "Правда".

Розпорядженням Близнюківської районної державної адміністрації № 921 від 17 жовтня 2018 року було припинено дії договору оренди землі, укладеного між Близнюківською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю "Колос" від 22 жовтня 2012 року на земельну ділянку, що розташована на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області за межами населених пунктів. У розпорядженні ухвалено:

- припинити дію договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0368, загальною площею 5,3281 га;

- укласти угоду про припинення дії договору оренди землі, визначеного п.1 даного розпорядження;

- зареєструвати угоду про припинення дії договору оренди землі, зазначену в п.2 даного розпорядження у встановленому чинним законодавством порядку.

При цьому, позивач вказує, що 06.06.2019 р. при моніторингу земельного банку підприємства (інформаційна довідка №169599177 від 07.06.2019 року) позивачем встановлено, що державним реєстратором Софіївської сільської ради Кузнєцовою Інною Василівною 27.09.2018 року зареєстровано право власності на земельну ділянку, з кадастровим номером :02:001:0368, площею 5,3281 га за ОСОБА_1 (номер запису про право власності 28190524); припинено право оренди за ТОВ "Колос" в березні 2019 року і зареєстровано 21.03.2019 року спірну земельну ділянку за фізичною особою-підприємцем Ткаченком Юрієм Олександровичем терміном на 49 років (номер запису про інше речове право 30846787) на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП Ткаченко Юрієм Олександровичем 21.03.2019 р.

Такі дії та оскаржувані розпорядження за твердженням позивача порушують його права на правомірне користування земельною ділянкою, з кадастровим номером :02:001:0368, площею 5,3281 га розташованою на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області, наявне у ТОВ "Колос" на підставі договору оренди земельної ділянки від 02 жовтня 2012 року, укладеного між ТОВ "Колос" та Близнюківською РДА та зареєстрованого в органах ДЗК 08.11.2012 за № 02021.

Так, за умовами вказаного договору оренди земельної ділянки від 02 жовтня 2012 року, у орендне користування ТОВ "Колос" передано земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0368, загальною площею 5.3281 га, строком на 49 років. А відтак станом на час винесення оскаржуваних розпоряджень спірна земельна ділянка правомірно знаходилась у користуванні ТОВ "Колос".

Натомість, розпорядження Близнюківської районної державної адміністрації № 844 від 21 вересня 2018 року щодо передачі у власність громадянці ОСОБА_1 спірної земельної ділянки прийнято на підставі рішення Близнюківського районного суду від 15 серпня 2018 року по справі № 612/464/17, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області та встановлено той факт, що документ, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай)) серія ХР № 0045296 , виданий ОСОБА_4 на підставі рішення Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області від 24 червня 1996 року № 194, який зареєстровано 23 січня 1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 296 , належить - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народженця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована та постійно проживала з березня 1993 року по день смерті за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено факт проживання спадкоємця - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю зі спадкодавцем - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 1993 року до моменту смерті, та визнано мене спадкоємицею четвертої черги та визнано за мною ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. газети Правда, що належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0045296 , виданого Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської області 24 червня 1996 року та зареєстрованого 23 січня 1997 року, у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 296. Вищевказане рішення Близнюківського районного суду Харківської області у справі № 612/464/17 від 15.08.2018 набрало законної сили 16.09.2019. У подальшому ОСОБА_1 подає до Близнюківської районної державної адміністрації відповідну заяву з доданими до неї документами про передачу їй у приватну власність земельної ділянки.

Відповідно до протоколу № 11 від 20 вересня 2018 року постійно діючої районної комісії з питань земельних відносин при Близнюківській районній державній адміністрації, керуючись статтею 81, пункту 17 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІН (зі змінами), статтями 1-3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІУ (зі змінами), статтями 6, 13, 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Близнюківська районна держана адміністрація видає розпорядження № 844 від 21.09.2018 про передачу у власність земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області.

За результатами розгляду вищевказаної заяви державний реєстратор відповідно до вимог чинного законодавства зареєстрував ОСОБА_1 27.09.2018 (номер запису про право власності 28190524) право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0368 площею 5.3281 га.

В свою чергу, 27 листопада 2018 року постановою Харківського апеляційного суду у справі № 612/464/17, за апеляційною скаргою ТОВ "Колос", рішення Близнюківського районного суду скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, відмовлено.

Таким чином, оскільки оскаржувані розпорядження були прийняті першим відповідачем на саме підставі вказаного рішення суду у цивільній справі № 612/464/17, яке у подальшому було скасоване відповідно до вищезазначеної постанови апеляційного суду, правочин щодо набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0368, загальною площею 5,3281 га, є недійсним правочином, відповідно до ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст.215 ЦК України, та таким, що порушує право позивача, як орендаря земельної ділянки на мирне правомірне користування нею.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.2 Земельного кодексу України суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

За приписами статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з п.п. «а», «в», «ж» ч. 1 ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин, зокрема, належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до п. 11 ст. 21 Закону України Про місцеві державні адміністрації місцева державна адміністрація погоджує документацію із землеустрою у випадках та порядку, визначених Земельним кодексом України та Законом України "Про землеустрій".

Роздержавлення земель недержавних сільськогосподарських підприємств та їх паювання в Україні проводилось відповідно до норм, встановлених Земельним кодексом України (редакція від 15.05.1992 р.), та Указів Президента України. Паювання земель колективних сільськогосподарських підприємств здійснювалося відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям". Після того, як колгоспи та радгоспи було перетворено на колективні сільськогосподарські підприємства (КСП), а землю передано з державної в колективну власність КСП, кожний член господарства отримав право на її умовну частину - земельну частку (пай). Ці земельні паї входили до складу загального масиву земель КСП, а члени колективного господарства обробляли всю землю разом. При цьому земельних часток не виділяли на місцевості. Бо земельний пай - це ще не конкретна земельна ділянка, а тільки право громадянина (члена сільськогосподарського підприємства) на виділення її із земель КСП. Таке право засвідчує спеціальний документ - земельний сертифікат.

Згідно з п.п.16,17 Перехідних положень Земельного кодексу України (чинного з 01.01.2002) встановлено, що громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Закон України «Про оренду землі» (ст.2) визначає оренду землі як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Такої ж позиції дотримується також Верховний суд України у своїй постанові від 20.05.2014 у справі № 64/366-10.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституція України закріпила рівність суб`єктів права власності перед законом, гарантії права власності та обов`язків власників, положення про те, що сама власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству (статті 13, 41 Конституції України). Із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і не двозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Відповідно до пункту "г" частини 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

За приписами частини 3 статті 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Вимога про визнання розпоряджень незаконними є за своєю суттю вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог у разі виникнення спору між сторонами.

В той же час, суд не повинен формально підходити до вирішення спору, при прийнятті рішення мають бути встановлені дійсні обставини справи, а рішення має бути законним по суті.

За змістом ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

З матеріалів справи вбачається та не спростовано сторонами, що станом на час прийняття оскаржуваних розпоряджень ТОВ "Колос" правомірно користування користування земельною ділянкою, з кадастровим номером :02:001:0368, площею 5,3281 га розташованою на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області, на підставі договору оренди земельної ділянки від 02 жовтня 2012 року, укладеного між ТОВ "Колос" та Близнюківською РДА та зареєстрованого в органах ДЗК 08.11.2012 за № 02021.

При цьому першим відповідач у наданому відзиві визнається той факт, що оскаржуване розпорядження № 844 від 21 вересня 2018 року щодо передачі у власність громадянці ОСОБА_1 спірної земельної ділянки прийнято на підставі рішення Близнюківського районного суду від 15 серпня 2018 року по справі № 612/464/17, яке у подальшому було скасоване постановою Харківського апеляційного суду від 27.11.2018 у справі № 612/464/17. Тобто вказане розпорядження прийняте за відсутності належних правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), а відтак і порушено право позивача, як належного орендаря спірної земельної ділянки на мирне володіння спірною земельною ділянкою.

Одночасно, за наявними матеріалами справи, суд наголошує переважному перед іншими особами праві наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором найму (оренди), щодо правомірного користування орендованим майном. Та при цьому враховує, практику Європейського суду з прав людини у розрізі захисту права власності та є підставою для констатації порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у справі "Стрейтч проти Сполученого Королівства", суд дійшов висновку, що заявника слід вважати особою, яка мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження строку оренди, і - в цілях статті 1 Першого протоколу - таке законне сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих йому муніципалітетом Дорчестера за орендним договором (пункт 35). В свою чергу у розрізі спірних правовідносин, позивач мав законне сподівання на користування орендованим майном протягом дії договору оренди, за умови не звернення належного власника паю. При цьому, до матеріалів справи не надано доказів, що у ОСОБА_1 наявні належні правовстаноюлюючі документи на спірну земельну ділянку, на підставі яких було прийнято оскаржуване розпорядження № 844.

Зважаючи на те, що за наслідками оцінки фактичних обставин справи встановлена незаконність оскаржуваних рішень органу виконавчої влади, суд дійшов висновку, що позовні вимоги по суті в цій частині є обґрунтованими та доведеними, оскільки оспорюваними розпорядженнями порушено принципів рівності і справедливості щодо права користування спірною земельною ділянкою, тому позовні вимоги щодо визнання недійсним розпорядження Близюківської РДА №844 та № 921 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним правочину щодо укладання договору оренди землі від 21.03.2019, кадастровий номер :02:001:0368, площею 5.3281 га. укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем Ткаченком Юрієм Олексійовичем та реєстрації його 21,03.2019. за заявою останнього в Державному реєстрі речових прав, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем оскаржується та невизнається договір оренди землі від 21.03.2019, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем Ткаченком Юрієм Олексійовичем .

Спір у справі, в частині вимоги про визнання недійсними вказаного договору оренди від 21.03.2019, стосується права власності фізичних осіб - громадян ОСОБА_1 , тобто виник спір про цивільне право.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу їх учасників.

Разом із тим, пункти 6, 10, 15 ст. 20 ГПК України встановлюють, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Натомість відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Відтак, позовна вимога про визнання недійсними договору оренди землі від 21.03.2019, укладеного між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем Ткаченком Юрієм Олексійовичем , виникла із спору, який має приватно-правовий характер та за суб`єктивним складом його учасників, однієї із сторін договору є фізична особа - громадянин, не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства

За змістом пункту 1 частини першої статті 175 і пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладене, суд закриває провадження у справі в частині вимоги позивача про визнання недійсними договору оренди землі від 21.03.2019, на підставі пункту 1 частини 1 ст. 231 ГПК України.

Згідно з ст. 129 ГПК України з першого відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 3842,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви за дві вимоги немайнового характеру.

Керуючись ст.ст. 5, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним розпорядження Близюківської районної державної адміністрації № 844 "Про передачу у власність земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 для ведення товарного виробництва на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області».

3. Визнати недійсним розпорядження Близнюківської районної державної адміністрації № 921 «Про припинення дії договору оренди землі, укладеного між Близнюківською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю «Колос» від 22 жовтня 2012 року на земельну ділянку, що розташована на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області за межами населених пунктів».

4. Стягнути з Близнюківської районної державної адміністрації (64801, Харківська область, смт. Близнюки, вул. Незалежності, 39; ідент. код 04059533) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос" (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Свято-Миколаївська, 2-А; ідент. код 31847939) 3842,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Провадження у справі № 922/2167/16 в частині вимог про визнання недійсними правочину щодо укладання договору оренди землі від 21.03.2019, кадастровий номер :02:001:0368, площею 5.3281 га. укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем Ткаченком Юрієм Олексійовичем та реєстрації його 21,03.2019 - закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "11" жовтня 2019 р.

Суддя М.І. Шатерніков