ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2019м. ДніпроСправа № 904/2907/19

За позовом Дочірнього підприємства "Фрештекс-Україна", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Комунального підприємства "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 19 157 грн. 66 коп.

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірнє підприємство "Фрештекс-Україна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Комунального підприємства "Кривбасводоканал" грошові кошти у розмірі 13 864 грн. 89 коп., які неправомірно утримуються останнім після того, як відпала підстава для їх набуття від ДП "Фрештекс-Україна", та 5 292 грн. 77 коп. процентів за користування грошовими коштами за період з 01.02.2017 по 04.07.2019.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 06.01.2016 він сплатив рахунок відповідача № 4 від 27.02.2015 на суму 32 013 грн. 02 коп. за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах за січень 2015. Відповідач, посилаючись на умови договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 283 від 10.04.2007, нарахував позивачу за несвоєчасну оплату цього рахунку 4 730 грн. 91 коп. пені, 2 240 грн. 91 коп. штрафу, 6 127 грн. 39 коп. інфляційних втрат, 765 грн. 68 коп. відсотків річних, усього на суму 13 864 грн. 89 коп. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2016 у справі № 904/1747/16 стягнуто з ДП "Фрештекс-Україна" на користь КП "Кривбасводоканал" суму 13 864 грн. 89 коп. Однак рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2017 у справі № 904/4428/16 визнано неправомірно застосованою та скасовано оперативно-господарську санкцію на суму 32 013 грн. 02 коп. У звязку з цим позивач, посилаючись на ст. 1212 Цивільного кодексу України, вважає, що відпала правова підстава для стягнення з нього штрафних санкцій, відсотків річних та інфляційних втрат, нарахованих на оперативно-господарську санкцію у розмірі 32 013 грн. 02 коп.

Ухвалою господарського суду від 13.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.09.2019.

27.08.2019 від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач зазначає, що кошти у розмірі 13 864 грн. 89 коп. були стягнуті за несвоєчасну оплату рахунку № 4 від 27.02.2015 на підставі законного рішення суду, залишеного без змін апеляційною та касаційною інстанціями. До того ж, додаткова плата за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями не є оперативно-господарською санкцією. Укладаючи договір № 283 від 10.04.2007, сторони пунктом 5.1.4. визначили вичерпний перелік оперативно-господарських санкцій у разі порушення договірних зобов"язань, до яких не входить додаткова плата за скид стічних вод з перевищеним вмістом забруднюючих речовин. Крім того, сума 13 864 грн. 89 коп. була сплачена позивачем за договором № 283 від 10.04.2007, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 11.09.2019 розгляд справи по суті відкладено на 03.10.2019.

03.10.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що усі судові рішення у справі № 904/1747/16 були постановлені до того, як 20.01.2017 винесено рішення у справі № 904/4428/16. Отже, саме з 20.01.2017 змінились обставини, які брались до уваги судами усіх інстанцій у справі № 904/1747/16, а кошти у розмірі 13 864 грн. 89 коп. перестали бути набутими на законних підставах. Позивач вважає безпідставними доводи відповідача відносно того, що додаткова плата за скид стічних вод не є оперативно-господарською санкцією, оскільки це питання вирішено у справі № 904/4428/16. Крім того, позивач зазначає, що рішенням у справі № 904/4428/16 визначено, що рахунок № 4 від 27.05.2015 виставлено безпідставно, тому він має саме позадоговірний характер, оскільки підставою його виставлення не були умови договору № 283 від 10.04.2007, а саме порушення цих умов. На думку позивача, щодо питання повернення безпідставно набутих грошових коштів не існує ніяких інших спеціальних способів захисту його порушеного права.

У судовому засіданні 03.10.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити; представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

03.10.2019 господарським судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про подальший розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

07.10.2019 від позивача надійшло до суду обґрунтування правової позиції щодо обраного способу захисту, в якому він зазначає, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми ст. ст. 320, 333 ГПК України. Позивач вважає, що саме статтею 1212 Цивільного кодексу України врегульовано правовідносини у даній справі, оскільки підстава для набуття відповідачем грошових коштів згодом відпала і ніяким іншим чином це питання вирішено бути не може (рішення від 30.05.2016 у справі № 904/1747/16 є чинним, але тільки у межах обставин, які існували на час його постановлення). У той же час, якщо суд вважає, що норми цієї статті не забезпечують ефективного захисту прав та законних інтересів позивача, він може у своєму рішенні визначити такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

10.10.2019 від позивача надійшла до суду заява, в якій він зазначив, що загальна сума судових витрат у справі становить 8 086 грн. 00 коп., яка складається із судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 675 грн. 00 коп., добових витрат представника та водія у розмірі 400 грн. 00 коп., витрат на проїзд до суду та у зворотному напрямку у розмірі 1 090 грн. 00 коп.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв"язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2007 між Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" (Кривбасводоканал) та Дочірнім підприємством "Фрештекс - Україна" (споживач) укладено договір № 283 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення (далі - договір).

За п. 1.1. договору Кривбасводоканал зобов`язується забезпечити споживача питною водою, виробником якої є ДПП "Кривбаспромводопостачання", з якістю, що відповідає Держстандарту 2874-82 "Вода питна" та прийняти від нього стічні води (на підставі Правил…№ 2202 від 29.09.2004), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити питну воду за встановленими тарифами згідно наданої заявки орієнтовано в обсязі 43200 м3/рік, а також стічні води в обсязі 43200 м3/рік.

Відповідно до п. 3.7. договору величина плати за скид стічних вод у комунальну каналізаційну мережу розраховується згідно п. 6 "Правил приймання стічних вод в комунальну каналізаційну мережу м. Кривого Рогу". При перевищенні вмісту забруднюючих речовин в стічних водах у контрольному колодязі споживача, в порівнянні з встановленими у дозволі на скидання стічних вод, останній сплачує Кривбасводоканалу додаткову плату, яка нараховується з урахуванням встановленого нормативу плати за скидання понаднормативних забруднень та коефіцієнтом кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми.

Листом за № 298 від 02.02.2015 відповідач повідомив позивача про результати хімічного аналізу проби стічних вод, виконаних акредитованою лабораторією КП "Кривбасводоканал", які свідчили про перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин, встановлених Правилами. В результаті чого відповідач нарахував додаткову плату за скид стічних вод з понаднормативним забрудненням в сумі 32 013 грн. 02 коп. та виставив позивачу рахунок на оплату № 4 від 27.02.2015 (січень 2015).

Виставлений рахунок позивач сплатив з простроченням - 06.01.2016, через що КП "Кривбасводоканал" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ДП "Фрештекс - Україна" пені, інфляційних втрат, 3% річних та штрафу за несвоєчасну оплату рахунку № 4 від 27.02.2015 у загальній сумі 13 684 грн. 89 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2016 у справі № 904/1747/16, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.08.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2016, позов задоволено повністю та стягнуто з ДП "Фрештекс - Україна" на користь КП "Кривбасводоканал" 4 730 грн. 91 коп. пені, 6 127 грн. 39 коп. інфляційних втрат, 765 грн. 68 коп. 3% річних та 2 240 грн. 91 коп. штрафу, - всього 13 864 грн. 89 коп., а також 1 378 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

04.11.2016 у рамках виконавчого провадження № 52315245 з примусового виконання наказу суду від 31.08.2016 у справі № 904/1747/16 на рахунок КП "Кривбасводоканал" перераховані кошти у розмірі 13 864 грн. 89 коп., стягнуті з ДП "Фрештекс - Україна".

Не погоджуючись з виставленим рахунком на оплату за скидання понаднормативно забруднених стічних вод № 4 від 27.02.2015 на суму 32 013 грн. 02 коп., ДП "Фрештекс - Україна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до КП "Кривбасводоканал" про скасування оперативно - господарської санкції, застосованої до підприємства КП "Кривбасводоканал" та оформленої рахунком № 4 від 27.02.2015 на суму 32 013 грн. 02 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2017 у справі № 904/4428/16 (набрало законної сили 31.01.2017) позовні вимоги ДП "Фрештекс - Україна" задоволено, визнано неправомірно застосованою та скасовано оперативно-господарську санкцію за договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення №283 від 10.04.2007, застосовану Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" відносно Дочірнього підприємства "Фрештекс - Україна" за наслідками відбору проб стічних вод у січні 2015 року та оформлену у вигляді рахунку № 4 від 27.02.2015 на суму 32 013 грн. 02 коп. з доданим до нього розрахунком.

З огляду на той факт, що оперативно - господарська санкція у вигляді додаткової оплати на користь КП "Кривбасводоканал" у сумі 32 013 грн. 02 коп. була визнана неправомірно застосованою і скасована в судовому порядку, позивач 28.02.2017 надав відповідачу заяву про залік зустрічної взаємної заборгованості, якою повідомив, що зазначена сума зарахована ним в рахунок оплати за постачання холодної води та послуг з її відведення за лютий 2017 року.

Однак відповідач заперечував проти цього, у звязку з чим ДП "Фрештекс - Україна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до КП "Кривбасводоканал" про визнання незаконно нарахованими та отриманими і стягнення з останнього на користь ДП "Фрештекс - Україна" господарських санкцій (4 730 грн. 91 коп. пені та 2 240 грн. 91 коп. штрафу) та заходів цивільно-правової відповідальності (6 127 грн. 39 коп. інфляції та 765 грн. 68 коп. річних відсотків), а всього 13 864 грн. 89 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2017 у справі № 904/7068/17 у задоволенні позовних вимог ДП "Фрештекс - Україна" було відмовлено, оскільки останнім невірно обраний спосіб захисту, який не може бути застосований до правовідносин, що склались між сторонами.

Листом за № 00000670 від 07.12.2018 позивач вимагав відповідача повернути безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 13 864 грн. 89 коп.

Однак відповідач у листі за № 3846 від 20.12.2018 зазначив, що грошові кошти у розмірі 13 864 грн. 89 коп. отримані ним на підставі законного рішення суду, залишеного без змін апеляційною та касаційною інстанціями.

У звязку з цим позивач звернувся до суду з позовом, в якому, посилаючись на ст. 1212 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 13 864 грн. 89 коп., які неправомірно утримуються останнім після того, як відпала підстава для їх набуття від позивача, та 5 292 грн. 77 коп. процентів за користування грошовими коштами за період з 01.02.2017 по 04.07.2019.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як встановлено у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2016 у справі № 904/1747/16, залишеному без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.08.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2016, 22.01.2015 представниками Кривбасводоканалу в присутності представника підприємства споживача було здійснено відбір проб стічної води, за результатами чого виявлено перевищення допустимої концентрації забруднюючих речовин, про що складено відповідний акт.

Умовами договору сторони погодили, що розрахунки за надані послуги водопостачання та водовідведення здійснюються споживачем протягом трьох банківських днів після пред`явлення платіжного доручення, рахунку або квитанції; величина плати за скид стічних вод у комунальну каналізаційну мережу розраховується відповідно до пункту 6 Правил приймання стічних вод в комунальну каналізаційну мережу м. Кривого Рогу; при перевищенні вмісту забруднюючих речовин в стічних водах у контрольному колодязі споживача в порівнянні з встановленими в дозволі на скидання стічних вод, останній сплачує водоканалу додаткову плату, яка нараховується з урахуванням встановленого нормативу плати за скидання понаднормативних забруднень за коефіцієнтом кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми (пункти 3.1, 3.7 договору).

З урахуванням п. 3.1 договору, відповідач повинен був здійснити оплату виставленого рахунку не пізніше 21.03.2015, проте оплатив рахунок лише 06.01.2016.

Отже, судом встановлено порушення ДП "Фрештекс - Україна" строку оплати рахунку, що спричинило спір у господарській справі № 904/1747/16, позов за яким було задоволено повністю та стягнуто з ДП "Фрештекс-Україна" на користь КП "Кривбасводоканал" 4 730 грн. 91 коп. пені, 6 127 грн. 39 коп. інфляції, 765 грн. 68 коп. 3% річних, 2 240 грн. 91 коп. штрафу (всього 13 864 грн. 89 коп.) та 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

Наразі судові акти першої та апеляційної інстанцій у справі № 904/1747/16 набрали законної сили, є чинними та не скасовані.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивач посилається на положення ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави (глава 83 "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави") застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз даної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Однак сума 13 864 грн. 89 коп. сплачена позивачем за договором № 283 від 10.04.2007, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 15.10.2019

Суддя І.А. Рудь