ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2019 р. Справа№ 910/5676/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Пашкіної С.А.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Вергелес Д.Є.

відповідача-1 - не з`явилися

відповідача-2 - Лясковський В.В.

третьої особи - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду м. Києва від 01.04.2019 р. (повне рішення складено 11.04.2019 р.)

у справі № 910/5676/18 (суддя - Чебикіна С.О.)

за позовом ОСОБА_2

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності"

2. ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Настасенко Оксани Мирославівни

про визнання недійсним договору та скасування рішення про державну реєстрацію

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності" та ОСОБА_1 про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 19.12.2017 р., укладеного між відповідачами, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Настасенко О.М.;

- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38827410 від 19.12.2017 р. 15:41:31, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Настасенко О.М., щодо реєстрації права власності на нежилі приміщення з № 1 по № 8 (групи приміщень №4 8) (в літ. "А"), загальною площею 97,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 24029050, дата, час держаної реєстрації: 19.12.2017 р. 15:18:16;

- визнання права власності на нежилі приміщення з № 1 по № 8 (групи приміщень № 48) (в літ. "А"), загальною площею 97,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), за Товариством з обмеженою відповідальністю "Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності".

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що укладення оспорюваного договору купівлі-продажу Товариством з обмеженою відповідальністю "Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності", в особі генерального директора Баданіна Валерія Валентиновича, яким одноособово було прийнято рішення про відчуження майна товариства, що становить більше п`ятдесят відсотків усього майна товариства без погодження учасниками товариства, є порушенням корпоративних прав позивача, як учасника товариства, якому належить 50% статутного капіталу товариства.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.06.2018 р. залучено до участі у справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Настасенко Оксану Мирославівну як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.

Також 02.07.2018 р. до суду першої інстанції позивачем подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої ОСОБА_2 просив суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 19.12.2017 р., укладений між відповідачами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Настасенко О.М.;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38827410 від 19.12.2017 р. 15:41:31, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Настасенко О.М., щодо реєстрації права власності на нежилі приміщення з № 1 по № 8 (групи приміщень №4 8) (в літ. "А"), загальною площею 97,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 24029050, дата, час держаної реєстрації: 19.12.2017 р. 15:18:16;

- застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 19.12.2017 р. шляхом повернення нежилих приміщень з № 1 по № 8 (групи приміщень № 48) (в літ. "А"), загальною площею 97,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.07.2018 р. задоволено заяву позивача про зменшення позовних вимог та прийнято її до розгляду, задоволено заяву про зміну підстав позову частково за вимогами про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на майно, вимоги в частині застосування наслідків недійсності правочину шляхом визнання права власності на майно за відповідачем-1 не прийняті судом до розгляду.

Позивач 12.07.2018 р. подав заяву про зміну предмета позову.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.07.2018 р., зокрема, прийнято заяву позивача про зміну підстав позову в частині визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на майно.

Також 25.09.2018 р. до суду від позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог. У поданій заяві про відмову від частини позовних вимог позивач просив вважати заявленими наступні позовні вимоги:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 19.12.2017 р., укладений між відповідачами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Настасенко О.М.;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38827410 від 19.12.2017 р. 15:41:31, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Настасенко О.М., щодо реєстрації права власності на нежилі приміщення з № 1 по № 8 (групи приміщень № 48) (в літ. "А"), загальною площею 97,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 24029050, дата, час держаної реєстрації: 19.12.2017 р. 15:18:16.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.10.2018 р. прийнято відмову ОСОБА_2 від позову в частині позовних вимог про визнання права власності.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 01.04.2019 р. у справі № 910/5676/18 позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі відповідач-2 вказує на те, що директор Товариства з обмежено відповідальністю "Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності", укладаючи оспорюваний договір купівлі-продажу, мав достатній обсяг повноважень. Питання щодо відчуження майна відповідача-1 не віднесено до виключної компетенції загальних збрів його учасників, тому до спірних правовідносин не може бути застосована ст. 98 ЦК України, яка передбачає лише процедуру голосування загальними зборами товариства, а не компетенцію цього органу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2019 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі № 910/5676/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Зубець Л.П., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/5676/18 та призначено до розгляду на 25.06.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1747/19 від 24.06.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Зубець Л.П. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/5676/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/5676/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 р. справу прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 18.07.2019 р.

У призначеному засіданні суду оголошено перерву до 19.09.2019 р.

У засіданні суду 19.09.2019 р. було оголошено перерву до 10.10.2019 р.

У засідання суду, призначене на 10.10.2019 р., представники відповідача-1 та третьої особи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Доказів поважності причин відсутності зазначених представників суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаного представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Вбачається, що учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності" є: ОСОБА_3 , який має частку на суму 310000,00 грн, що складає 50% статутного фонду товариства; ОСОБА_2 , який має частку на суму 310000,00 грн, що складає 50% статутного фонду товариства. Наведене підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і статутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності".

Згідно з протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності" від 26.08.2015 р. ОСОБА_3 було призначено генеральним директором зазначеного товариства з 27.08.2015 р.

19.12.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності" (далі - продавець) та ОСОБА_1 (далі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець передає у власність покупця, а покупець приймає у власність об`єкт нерухомого майна: нежилі приміщення з № 1 по № 8, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 97,3 кв.м., і оплачує їх вартість за ціною, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Настасенко О.М. Вартість вказаних приміщень була сплачена відповідачем-2 в повному обсязі.

Пунктом 39 статуту, затвердженого протоколом № 7 від 10.08.2005 р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності», визначено, що вищим органом товариства є загальні збори учасників або призначених ними уповноважених, в порядку, встановленому законодавством, представників.

Згідно з п. 42 статуту загальні збори учасників цього товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Пунктом 43 статуту передбачено, що рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників.

У відповідності до п. 44 статуту рішення про відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються кількістю голосів, встановленою чинним законодавством.

Згідно з п. 63 статуту загальні збори товариства своїм рішення створюють виконавчий орган товариства та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган здійснює поточне керівництво діяльністю товариства і є підзвітним загальним зборам учасників. Виконавчим органом товариства, який здійснює одноособове керівництво його поточною діяльністю, є генеральний директор товариства.

Пунктом 64 статуту передбачено, що генеральний директор є підзвітним загальним зборам товариства та організовує виконання їхніх рішень. Генеральний директор діє від імені товариства, приймає рішення у межах та в порядку, встановлених рішенням загальних зборів і законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що корпоративні права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду, порушені відповідачами, а тому, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 19.12.2017 р., укладеного між відповідачами, є обґрунтованими.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду, враховуючи наступне.

Відповідно до розділу «Органи управління товариства їх компетенція та порядок прийняття рішень» статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності», затвердженого протоколом загальних зборів учасників товариства № 7 від 10.08.2005 р., управління товариством здійснюють його органи: загальні збори учасників товариства та генеральний директор товариства.

За структурою даного розділу спочатку викладені пункти щодо загальних положень про органи управління, порядок їх утворення, порядок прийняття рішень, а потім - пункти, що визначають їх компетенцію.

Так, зокрема, пунктами 57, 58, 59 статуту товариства визначені усі питання, віднесені до компетенції загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності», серед переліку яких, не зазначено вирішення питань, щодо розпорядженням майном товариства.

У пункті 42 статуту товариства застережене право загальних зборів учасників товариства приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Дана норма є диспозитивною і не має обов`язкового характеру та не встановлює імперативу для виконавчого органу погоджувати усі дії з вищим органом управління.

Після цього пункту розміщені пункти 43 - 46, які є процедурними за своїм характером та регулюють порядок та правила прийняття рішень вищим органом управління товариства, не встановлюють повноваження загальних зборів учасників товариства та їх компетенцію, в тому числі і виключну.

Так, згідно з п. 63 статуту виконавчим органом товариства є генеральний директор. Згідно з протоколом № 13 від 26.08.2015 р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності» ОСОБА_3 призначено генеральним директором з 27.08.2015 р.

Повноваження генерального директора підтверджуються статутом товариства, протоколом № 13 від 26.08.2015 р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності» та наказом № 11 від 27.08.2015 р.

Так, відповідно до п. п. 66 - 67 статуту товариства генеральний директор вирішує усі питання діяльності товариства, крім тих, що віднесені до компетенції загальних зборів, генеральний директор товариства без довіреності діє від імені товариства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію товариства і вирішує питання діяльності товариства в межах та порядку, визначених тим статутом та рішенням загальних зборів. Генеральний директор має право розпоряджатися майном та грошовими коштами товариства, має право підпису першого на фінансових, господарських та/або розпорядчих документах товриства, має право відкриття будь-яких рахунків (поточних, депозитних, ощадних, необхідних для отримання кредитів, в цінних паперах, тощо).

Разом з цим, у п. п. 61 - 62 статуту визначено, що управління товриством здійснюється відповідно до статуту на основі поєднання прав учасників і участі в управлінні трудового колективу, учасники здійснюють свої права щодо управління товариством безпосередньо або через уповноважені ними органи відповідно до статуту.

Таким чином, учасники Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності», створюючи це товариство та підписуючи вказаний статут, погодились з тим, що призначений генеральний директор, керуючись п. 66 статуту, буде мати право вирішувати усі питання діяльності Товариства з обмеженою відповідльністю «Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності», крім тих, що віднесені до компетенції загальних зборів, а питання розпорядження майном товариства не зазначене, як таке, що віднесене до компетенції загальних зборів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад.

Статтею 145 ЦК України передбачено спеціальні положення щодо виключної компетенції загальних зборів учасників.

Законом України «Про господарські товариства», в редакції станом на час укладення оспорюваного договору, було визначено поняття і види господарських товариств, правила їх створення, діяльності, а також права і обов`язки їх учасників та засновників.

Отже, норми Закону України "Про господарські товариства" є спеціальними по відношенню до ч. 2 ст. 98 ЦК України, оскільки встановлюють інші правила для товариств з обмеженою відповідальністю у розумінні ч. 4 ст. 83 ЦК України.

Зокрема, компетенція загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю встановлюється ст. 59 Закону України "Про господарські товариства". Закон України "Про господарські товариства" також не відносить питання про відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства до виключної компетенції загальних зборів.

При цьому, ч. 2 ст. 98 ЦК України врегульовано лише процедурне питання діяльності загальних зборів учасників товариства, а не компетенція цього органу.

Таким чином, відсутні правові підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 19.12.2017 р., укладеного між відповідачами, у зв`язку з порушенням сторонами вимог ч. 2 ст. 98 ЦК України.

Разом з цим, компетенція вищого органу товариства з обмеженою відповідальністю - загальних зборів учасників визначена іншою нормою - ст. 145 ЦК України, яка не передбачає таких повноважень, як затвердження (надання згоди) на укладення угод на суму, що перевищує 50 і більше відсотків майна товариства.

Відповідно до п. 57 статуту до виключної компетенції загальних зборів належить: визначення основних напрямів діяльності товариства, затвердження його планів та звітів про їх виконання; внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу; створення та відкликання виконавчого органу товариства; визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів; затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків товариства строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів); вирішення питання про придбання товариства частки учасника; виключення учасника із товариства; прийняття рішення про ліквідацію товариства; призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу.

Згідно з п. 59 статуту до компетенції зборів належить: створення, реорганізація та ліквідація дочірніх підприємств, філій та представництв, затвердження їх статутів та положень про них; винесення рішень про притягнення до майнової відповідальності посадових осіб виконавчого органу товариства; затвердження правил процедури та інших внутрішніх документів товариства, визначення організаційної структури товариства; визначення умов оплати праці посадових осіб товариства, його дочірніх підприємств, філій та представництв; встановлення розміру, форми і порядку внесення учасниками додаткових вкладів.

Пунктом 66 статуту передбачено, що генеральний директор вирішує всі питання його діяльності, крім тих, що віднесені до компетенції загальних зборів учасників.

Відповідно до п. 67 статуту генеральний директор має право розпоряджатися майном та грошовими коштами товариства, має право підпису (першого) на фінансових, господарських та/або розпорядчих документах товариства, має право на відкриття будь-яких рахунків товариства (поточних, депозитних, ощадних, необхідних для отримання кредитів, в цінних паперах, тощо).

Отже, статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності" не містить обмежень для виконавчого органу для вирішення питань щодо відчуження майна на будь-яку суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов`язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов`язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абз. 2 ч. 3 ст. 92 ЦК України).

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності" було схвалено укладений правочин, зокрема прийнято повну оплату по угоді від ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2.2 спірного договору ціна продажу сплачується покупцем в день укладення цього договору, шляхом перерахунку коштів на банківський рахунок продавця.

Згідно з п. 2.7 цього договору своїм підписом продавець підтверджує факт повного розрахунку ОСОБА_1 , яка є покупцем за цим договором, за нежилі приміщення і відсутність щодо покупця будь-яких претензій фінансового характеру.

Отже, спірний договір відповідає вимогам чинного законодавства, установчим документам Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна юридична лабораторія інтелектуальної власності", генеральний директор цього товариства мав повноваження на укладення вказаної угоди без згоди зборів учасників товариства.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 19.12.2017 р., укладеного між відповідачами, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Настасенко О.М., є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Вимога позивача про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Настасенко О.М., щодо реєстрації права власності на нежилі приміщення з № 1 по № 8 (групи приміщень № 48) (в літ. "А"), загальною площею 97,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною вимогою від основної, у задоволенні якої колегією суддів було відмовлено.

Крім цього, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 з проханням стягнути з позивача 100000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Згідно зі ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак, на підтвердження факту понесених витрат на професійну правничу допомогу на вказану суму відповідачем-2 не надано належного платіжного документа.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява відповідача-2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 100000,00 грн задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції при прийнятті рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з`ясовані обставини справи, а тому рішення суду першої інстанції у цій справі підлягає повному скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 01.04.2019 р. у справі № 910/5676/18 скасувати повністю та прийняти нове рішення.

3. Відмовити в задоволенні позову.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 5763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три),00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 17.10.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Є.Ю. Пономаренко

С.А. Пашкіна