ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Черкаси справа № 925/1018/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючої судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Юхименко О.В., за участю представників:

від позивача - Мельник А.С., за довіреністю,

від відповідача - Архипенко В.О., за довіреністю,

розглянув у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго»

до прокуратури Черкаської області

про стягнення 36345 грн 28 коп,

Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» пред`явило позов до прокуратури Черкаської області про стягнення 36345 грн 28 коп з яких: 29710 грн 85 коп заборгованості за спожиту активну електроенергію, 5258 грн 41 коп пені, 444 грн 44 коп три відсотки річних та 931 грн 58 коп інфляційних втрат, обґрунтувавши позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов за договором про постачання електричної енергії №9 від 30.10.2003 в частині оплати поставленої електричної енергії. Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 1921 грн 00 коп.

Ухвалою суду від 23.08.2019 позовна заява Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» була прийнята до розгляду і відкрите провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою судом було призначено судове засідання у справі на 01.10.2019 та запропоновано відповідачу у строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову, а також заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження.

19.09.2019 через канцелярію від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач проти позову заперечив вказав, що заборгованість за споживчу електроенергію не було сплачено через відсутність законодавчо встановленої можливості здійснювати платежі за межами відповідного бюджетного року, у тому числі за попередні періоди. Так, для забезпечення приміщень прокуратури області, місцевих прокуратур та їх відділів електричною енергією. прокуратурою області щорічно укладаються договори. 06.02.2018 між прокуратурою Черкаської області та ПАТ «Черкасиобленерго» укладено договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти, згідно з умовами якого ПАТ «Черкасиобленерго» зобов`язується у 2018 році поставити прокуратурі Черкаської області електричну енергію, а прокуратура області прийняти і оплатити її на загальну суму 899990, 56 грн. Прокуратурою області 20.12.2019 складено акт про використану електричну енергію за грудень 2018 року. Згідно з актами про надання послуг №№12, 12/1, прокуратурою області 28.12.2018 здійснено оплату. Оскільки вищевказаний договір діяв до 31.12.2018, станом на вказану дату у прокуратури області перед ПАТ «Черкасиобленерго» виникла заборгованість про наявність якої прокуратура Черкаської області довідалась вже у січні 2019 року. У 2019 році прокуратурою області укладено новий договір про постачання електроенергії з іншим постачальником.

Позивач у відповіді на відзив не погодився із аргументами відповідача, посилаючись на укладені між позивачем та відповідачем договори, один з яких договір про постачання електричної енергії №9 від 30.10.2003 та договір про закупівлю товарів за державні кошти від 06.02.2018. Договором про постачання електричної енергії від №9 від 30.10.2003 передбачено умови та порядок розрахунків за електричну енергію, натомість договором про закупівлю товарів за державні кошти від 06.02.2018 встановлено лише прогнозовану суму коштів, яку відповідач має сплатити позивачу, а позивач на цю суму має поставити електричну енергію відповідачу. Чинне законодавство України не містить будь-яких особливих вимог до договорів, які укладаються суб`єктами підприємницької діяльності з бюджетними установами, виконання договору повинно здійснюватися на загальних підставах. Відповідач сам звернувся до позивача у грудні 2018 року із заявою з прогнозованими показниками лічильника станом на 31.12.2018 для проведення розрахунку за спожиту активну електричну енергію, уникнення розбіжностей в частині розрахунків за активну електричну енергію і забезпечення остаточного розрахунку, у зв`язку із припиненням діяльності позивача, як постачальника за регульованим тарифом з 01.01.2019. Вказану заяву відповідач подав разом із актом про використану електричну енергію. Відповідач отримав рахунок-фактуру №9 за грудень 2018 року, але до цього часу даний рахунок не оплачений та з підписом позивачу не повернутий.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши доводи та пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали, суд

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2003 року між Відкритим акціонерним товариством «Черкасиобленерго (далі - Постачальник, позивач по справі) та прокуратурою Черкаської області (далі - Споживач, відповідач у справі) було укладено договір №9 про постачання електричної енергії (далі - договір), за яким Постачальник продає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатків до нього, що є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 2.2.3 договору сторони визначили, що Споживач зобов`язується оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Відповідно до пункту 5.1 договору для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік Споживач не пізніше 31.12 поточного року надає Постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу)

Згідно з пунктом 9.4 договору, він набуває чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2003. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляду його умов.

Між сторонами договору був підписаний Порядок розрахунків (додаток №3 до договору про постачання електричної енергії), за умовами якого Споживач зобов`язувався проводити розрахунки виключно грошовими коштами в уповноваженому банку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електроенергії.

Розрахунковим періодом за активну і реактивну електричну енергію та інші платежі вважається період часу з 20 числа минулого місяця до 20 числа наступного місяця за який визначається обсяг спожитої електроенергії. Споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу активної електричної енергії, заявленого на розрахунковий період. Установи та організації, які фінансуються з державного бюджету відповідного рівня, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії протягом п`яти днів після закінчення розрахункового періоду (пункти 4, 5 додатку №3 до договору).

Згідно з пунктом 7 додатку № 3 до договору, у разі несвоєчасних розрахунків Споживач на момент погашення заборгованості сплачує електропостачальній організації пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу за споживання електроенергії.

Судом також встановлено, що 06.02.2018 Публічним акціонерним товариством «Черкасиобленерго (Учасник, позивач по справі) та прокуратурою Черкаської області (Замовник, відповідач у справі) було укладено договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) (далі - договір від 06.02.2018) за державні кошти, за умовами якого Учасник зобов`язувався у 2018 році поставити Замовникові електричну енергію, а Замовник оплатити її вартість у повному обсязі згідно умов договору, обсяги закупівлі товару (робіт або послуг) можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Умовами розділу 3 договору від 06.02.2018 встановлено, що ціна договору становить 899990 грн 56 коп, яка визначається виходячи з фактичних обсягів спожитої електричної енергії та роздрібних тарифів, які щомісячно встановлюються НКРЕКП України, з врахуванням інших платежів передбачених чинним законодавством, та може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору від 06.02.2018 розрахунки Замовника за товар проводяться в порядку та на умовах діючих договорів про постачання електричної енергії. Рахунок формується відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії зафіксоване актом про приймання-передавання товарної продукції.

Строк поставки товарів (виконання робіт, або надання послуг) встановлений сторонами - протягом 2018 року, сторони дійшли згоди, що умови цього договору розповсюджують свою дію на відносини, що склалися до його підписання, а саме з 01.01.2018 (пункти 5.1, 5.3 договору від 06.02.2018)

За умовами розділу 6 договору від 06.02.2018 Замовник зобов`язувався своєчасно та в повному обсязі сплачувати поставлений товар (надані послуги або виконані роботи), оформляти акт про прийняття-передавання поставленої продукції. Інші обов`язки Замовника визначаються діючими договорами про постачання електричної енергії.

Відповідно до пункту 10.1 договору від 06.02.2018, він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного використання коштів, передбачених затвердженими кошторисами на відповідний рік, але не довше 31.12.2018.

Розділом ХІ договору від 06.02.2018 сторони встановили, що у зв`язку з тим, що електрична енергія є специфічним видом товару, сторони досягли згоди і зобов`язались у всьому, що не врегульовано даним Типовим Договором керуватися Законом України «Про здійснення державних закупівель», Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за №417/1442 (зі змінами), законодавством України, що регулює правовідносини з постачання електричної енергії, договором про постачання електричної енергії.

У грудні 2018 року відповідачем до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» був наданий Акт про використану електричну енергію за грудень 2018 року із зазначенням початкових та кінцевих показників лічильника, та зазначенням розміру використаної ним електричної енергії. Також відповідач надав позивачу заяву з прогнозованими показниками лічильника станом на 31.12.2018 для проведення розрахунку за спожиту активну електричну енергію.

Позивач на виконання умов договору поставив відповідачу у грудні 2018 року активної електричної енергії на суму 132791 грн 30 коп. За доводами представника позивача, рахунок-фактуру №9 за грудень 2018 року вручено відповідачеві особисто, однак на день подачі позову до суду рахунок відповідачем повністю не оплачений та з підписом позивачу так і не повернутий. За розрахунками позивача відповідач за спожиту електричну енергію перерахував позивачу 103080 грн 45 коп, заборгувавши позивачу 29710 грн 85 коп, що й спричинило даний спір.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 цього Кодексу повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У статті 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем укладено два договори один з яких договір про постачання електричної енергії №9 від 30.10.2003, інший про закупівлю товарів за державні кошти від 06.02.2018.

Судом встановлено, що на виконання укладеного між позивачем та відповідачем договору про постачання електричної енергії, у грудні 2018 року позивач відпустив, а відповідач прийняв та використав електричну енергію на загальну суму 132791 грн 30 коп, вартість якої відповідач сплатив лише частково, заборгувавши позивачу 29710 грн 85 коп. Заперечень проти неотримання рахунків від позивача на оплату електроенергії відповідач не надав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач належним чином і у повному обсязі виконував договірні зобов`язання по постачанню електроенергії відповідачу, проти чого відповідач не заперечив. Доказів про існування спору між сторонами з приводу якості наданих послуг з електропостачання у справі немає. Отже, судом встановлено, що у зв`язку з несплатою відповідачем вартості використаної електроенергії за ним рахується заборгованість у розмірі 29710 грн 85 коп, розмір, якої підтверджено належними доказами. Строк виконання зобов`язання по оплаті всіх складових спожитої активної електроенергії для відповідача є таким, що настав, відтак суд прийшов до висновку, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиту активну електричну енергію за грудень 2018 у сумі 29710 грн 85 коп є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписом статті 611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За несвоєчасну сплату відповідачем вартості використаної електроенергії, позивач нарахував, передбачену умовами договору пеню, у розмірі 5258 грн 41 коп за період 26.01.2019 до 26.07.2019. Розрахунок пені позивачем зроблено вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 5258 грн 41 коп пені за активну електроенергію.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних за спожиту активну електроенергію за суму боргу за січень-липень 2019 у сумі 444 грн 44 коп та інфляційні за аналогічний період у сумі 30642 грн 43 коп. Розрахунок інфляційних та 3% річних позивачем зроблено вірно та перевірено судом за програмним комплексом «Ліга-Закон». Доказів проведення розрахунків за інфляційними та 3% річних за спожиту активну електроенергію відповідачем суду не надано, а тому цей борг також підлягає до примусового стягнення.

Господарський суд відхилив приведені відповідачем у відзиві заперечення проти позову як такі, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та вимогах чинного законодавства. Як встановлено судом, договором про закупівлю товарів за державні кошти від 06.02.2018, встановлено лише прогнозовану суму коштів, яку відповідач має сплатити позивачу. Водночас, за умовами пунктів 4.1 та 4.2 цього договору розрахунки Замовника за товар проводяться у порядку та на умовах діючих договорів про постачання електричної енергії. Рахунок формується відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, яке зафіксоване актом про приймання-передавання товарної продукції.

Договір на постачання електричної енергії сторонами виконувався, доказів визнання недійсним чи його розірвання між сторонами у справу не подано. Крім того, а ні Правилами роздрібного ринку електричної енергії, ні Законом України «Про ринок електричної енергії» або ж іншим спеціальним законодавством у сфері енергетики не вбачається право бюджетної організації не сплачувати за спожиту електроенергію з підстав нераціонального бюджетного планування. Посилання відповідача на неможливість сплати за спожиту електроенергію з підстав закінчення бюджетного періоду та прогнозованої суми на відповідний рік є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні повністю, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 1921,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з прокуратури Черкаської області (18015, м.Черкаси, бульвар Шевченка, буд.286, код за ) на користь Публічного акціонерного товариство «Черкасиобленерго» (18002, м.Черкаси, вул.Гоголя, 285, код за ) 29710 грн 85 коп заборгованості за спожиту активну електроенергію на п/р зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 у ФЧОУ АТ «Ощадбанк», МФО 354507, код 22800735.

Стягнути з прокуратури Черкаської області (18015, м.Черкаси, бульвар Шевченка, буд. 286, код за ) на користь Публічного акціонерного товариство «Черкасиобленерго» (18002, м.Черкаси, вул.Гоголя, 285, код за ) 5258 грн 41коп пені, 444 грн 44коп 3% річних, 931 грн 58 коп інфляційних втрат та 1921 грн 00 коп судового збору на п/р № НОМЕР_2 у ФЧОУ АТ «Ощадбанк», МФО 354507, код 22800735.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане 08.10.2019

Суддя О.І.Кучеренко