УХВАЛА

м. Київ

18.09.2019Справа № 910/5241/16

За позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Маркет" арбітражного керуючого Кошовського С.В.

до ОСОБА_1

про повернення дебіторської заборгованості в сумі 128 066 грн. 66 коп.

В межах справи № 910/5241/16

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Монофіломент"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Маркет" (ідентифікаційний код 39119419)

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Від позивача не з`явилися

Від відповідача Боряк Г.Ю. - представник

ОБСТАВНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/5241/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Монофіломент" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Маркет" на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою Господарського суду м. Києва від 05.12.2016.

До Господарського суду м. Києва звернувся ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Маркет" арбітражний керуючий Кошовський С.В. з позовом до ОСОБА_1 про повернення дебіторської заборгованості в сумі 3 016 243 грн. 79 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.02.2019 позовну заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Маркет" арбітражного керуючого Кошовського С.В. до ОСОБА_1 про повернення дебіторської заборгованості в сумі 3 016 243 грн. 79 коп. залишено без руху та встановлено ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Маркет" арбітражному керуючому Кошовському С.В. п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліку шляхом здійснення оплати судового збору у розмірі 45 243 грн. 66 коп. та надання відповідного підтвердження суду.

11.04.2019 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Маркет" арбітражного керуючого Кошовського С.В. про уточнення позовних вимог в якій позивачем зменшено заявлені вимоги до відповідача до суми 128 066 грн. 66 коп. та усунуто недоліки, встановлені ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.02.2019.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.04.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в межах справи № 910/5241/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Маркет" та призначено підготовче засідання на 03.06.2019.

03.06.2019 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 10.06.2019.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.06.2019 відмовлено в задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у справі.

Крім того, ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 03.07.2019.

24.06.2019 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.06.2019 задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та призначено розгляд справи на 31.07.2019.

У судовому засіданні 31.07.2019 оголошено перерву до 21.08.2019.

02.08.2019 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 21.08.2019 оголошено перерву до 18.09.2019.

У судовому засіданні 18.09.2019 розглядався по суті позов ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Маркет" арбітражного керуючого Кошовського С.В. до ОСОБА_1 про повернення дебіторської заборгованості в сумі 128 066 грн. 66 коп.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов та підтримав свою заяву про застосування строків позовної давності.

Як вбачається з матеріалі справи, позовні вимоги про повернення дебіторської заборгованості в сумі 128 066 грн. 66 коп. обґрунтовані тим, що в ході проведення ліквідаційної процедури ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Маркет" арбітражним керуючим Кошовським С.В. було виявлено, що згідно з банківськими виписками по рахунку ТОВ «Сталь-Маркет» № НОМЕР_1 в ПАТ «ПриватБанк» за період із 21 листопада 2014 року по 06 березня 2015 року відповідачу, який був керівником ТОВ «Сталь-Маркет», на його рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «ПриватБанк» було перераховано зворотну фінансову допомогу у загальному розмірі 3076243,79 грн., яка не повернута до цього часу. 28 квітня 2017 року на адресу відповідача позивачем направлено вимогу про повернення дебіторської заборгованості банкрута, яка відповідачем не виконана.

З огляду на викладені обставини позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача дебіторської заборгованості в сумі 128 066 грн. 66 коп. на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

У відзиві відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив з огляду на те, що позивачем не вірно було обрано спосіб захист, оскільки як стверджує позивач між сторонами не укладались жодні договори, а грошові кошти в сумі 128 066 грн. 66 коп. набуті відповідачем без правової підстави.

Таким чином, у разі, якщо позивач вважає кошти безпідставно набутими, то не може застосовуватись такий спосіб захисту як стягнення боргу. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів, за переконанням відповідача, насамперед полягає у з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 04.12.2018 у справі № 918/101/18.

Також Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.10.2018 у справі № 922/3796/16 зазначив, що головним питанням для правильного вирішення спору (щодо застосування ст. 1212 ЦК України) є встановлення факту наявності (відсутності) договірних відносин між суб`єктами спору.

Як вбачається з матеріалів справи, Дніпровським районним судом м. Києва у рішенні від 10.08.2018 у справі № 755/12934/17 за позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Маркет" арбітражного керуючого Кошовського С.В. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості встановлено, що між сторонами відсутні будь-які договірні відносини з приводу надання фінансової допомоги у сумі 3 016 243,79 грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, Дніпровським управлінням поліції ГУНП у м. Києві здійснюється розслідування у кримінальному провадженні № 0007093, порушеному 22 травня 2017 року за заявою ОСОБА_1 у відношенні директора ТОВ «Сталь-Маркет» ОСОБА_2 по факту заволодіння шляхом шахрайства належними відповідачу банківськимим картками ПриватБанку і виведення із підприємства коштів на суму 3 076 243,79 грн.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено вимогу про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно вимог статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 Цивільного кодексу України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вказано у позовній заяві підприємством у період з 21.11.2014 по 06.03.2015 були здійснені перекази з розрахункового рахунку юридичної особи на картковий рахунок відповідача платежі на загальну суму 3 076 243 грн. 79 коп. При цьому, позовна заява подана 04.02.2019 тобто через 4 роки та два місяці після першого переказу та через три роки та 11 місяців після останнього переказу.

У поданих запереченнях на заяву про с/застосування строків позовної давності позивач просив суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності оскільки арбітражного керуючого Кошовського С.В. призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Маркет" постановою Господарського суду м. Києва від 05.12.2016 відтак саме з цього моменту слід відраховувати відповідний строк позовної давності щодо звернення до суд з позовом про стягнення дебіторської заборгованості банкрута.

З наведеними доводами суд не погоджується з огляду на наступне.

Статтею 92 Цивільного кодексу України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Відтак, для юридичної особи як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Частиною сьомою статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що винятки з правила частини першої цієї статті можуть бути встановлені законом.

Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" спеціальних норм про позовну давність не встановлено.

Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13.01.2016 у справі № 922/5094/14/3-1157гс15.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача стосовно спливу встановленого статтею 257 Цивільного кодексу України трирічного строку позовної давності.

З огляду на встановлені обставини та наведені норми, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Маркет" арбітражного керуючого Кошовського С.В. до ОСОБА_1 про повернення дебіторської заборгованості в сумі 128 066 грн. 66 коп.

Керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 73-74, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні позову ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Маркет" арбітражного керуючого Кошовського С.В. до ОСОБА_1 про повернення дебіторської заборгованості в сумі 128 066 грн. 66 коп. відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П.П. Чеберяк