ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" жовтня 2019 р. Справа № 924/1082/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., розглянувши матеріали заяви житлово-будівельного кооперативу "Подільський край" про забезпечення позову до подання позовної заяви

за позовом житлово-будівельного кооперативу "Подільський край", м. Хмельницький

до Хмельницької міської ради, м. Хмельницький

про скасування рішення Хмельницької міської ради від 09.10.2019р. в частині припинення житлово-будівельним кооперативом "Подільський край" права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Житлово-будівельним кооперативом "Подільський край" 16.10.2019 року подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд:

1. Заборонити Хмельницькій міській раді вчиняти будь-які дії щодо укладення договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_2 . АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому, кадастровий номер :01:006:0161, з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Подільський".

2. Зупинити дію п. 2 рішення Хмельницької міської ради від 09.10.2019р., яким вирішено "Припинити житлово-будівельному кооперативу "Подільський край" право користування земельною ділянкою по вул. Подільській, 58, площею 1905 кв.м, кадастровий номер :01:006:0161, код КВЦПЗ земельної ділянки 02.03. для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, шляхом розірвання договору оренди землі № 00596 від 06.06.2012р. та надати її в оренду об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Подільський" під незавершене будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими магазинами, офісами та підземною автостоянкою терміном на 3 роки".

3. Заборонити державним реєстраторам та нотаріусам здійснювати реєстраційні дії щодо земельної ділянки по вул. Подільській, АДРЕСА_1 в м. АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0161.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що 06.06.2012р. між житлово-будівельним кооперативом "Подільський край" та Хмельницькою міською радою був укладений договір оренди землі № 00596., при цьому, згідно п. 8 договору договір укладено на 10 років до 11.04.2022р. Однак, 09.10.2019р., як стало відомо заявнику, Хмельницькою міською радою відповідно до п. 2 проекту рішення вирішено припинити житлово-будівельному кооперативу "Подільський край" право користування земельною ділянкою по вул. Подільській, 58, площею 1905 кв.м, кадастровий номер :01:006:0161, код КВЦПЗ земельної ділянки 02.03. для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, шляхом розірвання договору оренди землі № 00596 від 06.06.2012р. та надати її в оренду об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Подільський" під незавершене будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими магазинами, офісами та підземною автостоянкою терміном на 3 роки. Заявник вважає, що таке рішення Хмельницької міської ради є незаконним, оскільки житлово-будівельний кооператив "Подільський край" не відмовлявся від оренди земельної ділянки та не подавав клопотання (заяву) Хмельницькій міській раді про припинення права користування земельною ділянкою. Крім того, умовами договору передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому не допускається. Також заявником звертається увага, що в.о. начальника управління земельних ресурсів та земельної реформи та юридичним відділом Хмельницької міської ради надано зауваження щодо п. 2 проекту рішення від 09.10.2019р.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

11.07.2018 року Верховний суд України, розглядаючи справу № 509/5216/13-ц, зазначив, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до п.п. 4, 10 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується можливість виконання судового рішення.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позовних вимог не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Таку правову позицію наведено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018р. по справі № 910/361/18.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, дійшов висновку, що доводи наведені заявником в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, мають оціночний характер та підлягають з`ясуванню, оцінці та доведенню під час вирішення спору по суті, та однозначно не свідчать, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду або призведуть до порушень прав заявника.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання заявника, виходячи із власних, нічим не підтверджених припущень (передбачень, прогнозів) на існуючу, на його думку, реальну загрозу, без надання відповідних доказів, не є достатньою підставою для задоволення клопотання про забезпечення позову. Так, заявником вказано лише про потенційну можливість у майбутньому укладення договору оренди між Хмельницькою міською радою та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Подільський". Проте, житлово-будівельним кооперативом "Подільський край" не надано належних доказів укладення такого договору між вказаними юридичними особами або ж вчинення дій, спрямованих на досягнення такого результату, як і не подано доказів, що саме за заявою ОСББ "Подільський" припинено право користування земельною ділянкою.

Надані заявником до заяви про забезпечення позову докази, зокрема, договір оренди землі від 06.06.2012р., витяг з рішення Хмельницької міської ради від 11.04.2012р. № 32, акт визначення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість), акт приймання-передачі земельної ділянки, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.04.2015р. не можуть свідчити про наміри Хмельницької міської ради та об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Подільський" укласти у майбутньому договір оренди. Навпаки, вищезазначені докази вказують на існуючі орендні відносини між Хмельницькою міською радою та заявником.

Питання обґрунтованості позовних вимог (в даному випадку наміри заявника подати відповідну позовну заяву) стосовно скасування рішення Хмельницької міської ради від 09.10.2019р. в частині припинення житлово-будівельним кооперативом "Подільський край" права користування земельною ділянкою по вул. Подільська, 58 в м. Хмельницький можуть бути предметом дослідження судом лише під час розгляду спору по суті, зокрема, в частині тих пунктів договору оренди землі, на які посилається заявник по тексту заяви про забезпечення позову.

Крім того, судом також звертається увага, що заявником при посиланні на п. 10 ч. 1 ст. 137 ГПК України та обранні такого способу забезпечення позову як зупинення дії п. 2 рішення органу місцевого самоврядування не зазначено, про те, що інші заходи забезпечення позову, які передбачені п.п. 1-9 ч. 1 ст. 137 ГПК України не спроможні належно захисти порушені, на його думку, його права та інтереси тощо, не доведено підставності обрання саме зазначеного заходу забезпечення позову.

Заявником не доведено насамперед того, що інший захід забезпечення позову з тих, які передбачені у п.п. 1-9 ч. 1 ст. 137 ГПК України не зможе забезпечити захисту чи поновлення його порушених прав, а також можливості належного виконання/реалізації такого заходу відповідними органами виконавчого провадження.

Також житлово-будівельним кооперативом "Подільський край", подаючи до суду заяву про забезпечення позову, не уточнено та не конкретизовано, які саме дії необхідно заборонити Хмельницькій міській раді вчиняти стосовно укладення договору оренди земельної ділянки по вул. Подільській, 58 в м. Хмельницькому, кадастровий номер :01:006:0161, з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Подільський".

Окрім того, заявник просить суд заборонити державним реєстраторам та нотаріусам здійснювати реєстраційні дії щодо земельної ділянки по вул. Подільській, 58 в м. Хмельницькому, кадастровий номер :01:006:0161, хоча, при цьому, не визначено, які ж саме реєстраційні дії варто здійснити та кому саме (тобто заявником не визначено державних реєстраторів та нотаріусів, які мають здійснювати ті чи інші реєстраційні дії). Дії третіх осіб, з огляду на зміст п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, щодо яких встановлюється заборона, мають стосуватися предмету спору або виконання зобов`язань щодо відповідача. За вищевказаних підстав суд дійшов висновку, що відсутній безпосередній зв`язок між предметом позову (з яким заявник має намір звернутися у майбутньому), а саме скасування рішення Хмельницької міської ради від 09.10.2019р. та заходами забезпечення позову, які просить вжити позивач, враховуючи підстави, якими така заява обґрунтована.

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 р. у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і ст. 137 ГПК України, дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Застосовуючи судовий розсуд під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, господарський суд вважає, що найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи необхідним є відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки така є необґрунтованою щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Також, слід зазначити, що вжиття передбачених статтею 137 Господарського процесуального кодексу України заходів до забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно із ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви позивача від 16.10.2019р. про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77, 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви житлово-будівельного кооперативу "Подільський край" від 16.10.2019 року про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (29000, м. Хмельницький, вул. Подільська, 58);

3 - відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул. Гагаріна, 3).

Всім рекомендованим з повідомленням.