ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2019 справа № 914/1522/19 м. Львів

За позовом: Державного підприємства «Спортивний комплекс «Атлет», м. Київ

до відповідача: Державного підприємства «Арена Львів», м. Львів

про стягнення 83 123, 42 грн.

Суддя Н.Мороз

При секретарі М.Банзулі

Представники:

Від позивача: Дяченко А.М.

Від відповідача: не з`явився

Хід розгляду спору:

Позовну заяву подано Державним підприємством «Спортивний комплекс «Атлет» до Державного підприємства «Арена Львів» про стягнення 83 123, 42 грн.

Ухвалою господарського суду від 05.08.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 05.09.2019.

05.09.2019 розгляд справи відкладено на 24.09.2019, про що відповідача повідомлено ухвалою про виклик в порядку ст.121 ГПК України.

24.09.2019 розгляд справи відкладено на 07.10.2019, про що сторін повідомлено ухвалами про виклик в порядку ст.121 ГПК України.

В судове засідання 07.10.2019 представник позивача з`явився, дав пояснення по суті спору. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач явку повноважного представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, однак не забезпечив явки представника в судове засідання та не повідомив причин неявки, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами існують договірні відносини на підставі Договору про надання поворотної фінансової допомоги №126 від 30.12.2013, відповідно до умов якого, позивач зобов`язався надати відповідачу поворотну фінансову допомогу, а відповідач - прийняти її, використати та повернути у строк не пізніше 31.12.2014.

31.12.2014 між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору поворотної фінансової допомоги №126, згідно якої термін, на який позивач надає відповідачу фінансову допомогу продовжено до 31.07.2015.

30.05.2018 сторони уклали Договір №3 про реструктуризацію заборгованості, що виникла у боржника (відповідача) перед кредитором (позивачем) станом на 17.05.2018 за Договором поворотної фінансової допомоги та не погашена до 31.07.2015. Згідно умов Договору №3, боржник зобов`язувався забезпечити своєчасне погашення заборгованості згідно зазначеного в договорі графіку.

На виконання взятих на себе зобов`язань позивачем надано відповідачу на безоплатній поворотній основі кошти у розмірі 200 000, 00 грн., однак відповідачем фінансову допомогу повернуто лише частково у розмірі 120 000, 00 грн., внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 80 000, 00 грн.

За неналежне виконання договірних зобов`язань, позивачем також нараховано відповідачу 353, 42 грн. - 3% річних, 370, 00 грн. - інфляційних втрат та 2 400, 00 грн. - пені.

Правова позиція відповідача.

05.09.2019 через службу діловодства господарського суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно останній визнав існування заборгованості та звернувся до позивача з пропозицією щодо укладення мирової угоди, а до суду - з клопотанням про її затвердження. До відзиву на позовну заяву відповідачем додано проект мирової угоди.

Станом на день ухвалення рішення у справі, сторонами не подано суду оформленої у встановленому законом порядку мирової угоди, а також спільної заяви про затвердження такої мирової угоди.

Обставини справи.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, створивши у відповідності до ст. 13 ГПК України сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив:

30.12.2013 між Державним підприємством «Палац спорту», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, внаслідок реорганізації та приєднання останнього, згідно Наказу Міністерства молоді та спорту України №537 від 27.02.2015 є Державне підприємство «Спортивний комплекс «Атлет» (позивач, за договором - підприємство) та Державним підприємством «Арена Львів» (відповідач, за договором - отримувач) укладено Договір поворотної фінансової допомоги №126.

Відповідно до умов вказаного договору, підприємство надає отримувачу поворотну фінансову допомогу, а отримувач зобов`язується прийняти поворотну фінансову допомогу, використати її та повернути у встановлені Договором строки.

Розмір поворотної фінансової допомоги за цим Договором становить 200 000, 00 грн. (п.2.1). Термін, на який підприємство надає поворотну фінансову допомогу отримувачу, встановлюється до 31 грудня 2014 року (п.4.1). Строк користування поворотною фінансовою допомогою може бути продовжений за згодою сторін, що оформлюється письмовими додатковими угодами до цього договору (п. 4.3). Отримувач повертає підприємству поворотну фінансову допомогу шляхом перерахування грошових коштів на його банківський рахунок у термін передбачений п. 4.1. цього Договору (п.5.1).

31.12.2014 сторони підписали Додаткову угоду №1 до Договору поворотної фінансової допомоги №126, відповідно до умов якої п. 4.1. Договору №126 викладено у наступній редакції: « 4.1. Термін, на який Підприємство надає поворотну фінансову допомогу Отримувачу, встановлюється до 31 липня 2015 року».

На виконання взятих на себе зобов`язань позивачем надано відповідачу на безоплатній поворотній основі кошти у розмірі 200 000, 00 грн., однак відповідачем фінансову допомогу повернуто лише частково у розмірі 120 000, 00 грн., внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 80 000, 00 грн.

30.05.2018 між Державним підприємством «Спортивний комплекс «Атлет» (за договором - кредитор) та Державним підприємством «Арена Львів» (за договором - боржник) укладено Договір №3 про реструктуризацію заборгованості.

Згідно умов вказаного договору, кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію заборгованості, що виникла у боржника перед кредитором станом на 17 травня 2018 та не погашена до 31 липня 2015 згідно з Договором поворотної фінансової допомоги №126 від 30.12.2013 (п.1.1). До складу заборгованості, реструктуризація якої здійснюється згідно з Договором не включаються суми неустойки (штрафів, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань (п.1.2). Сума заборгованості, що підлягає реструктуризації становить 80 000,00 грн., що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який додається до договору (п.2.1).

Згідно п. 2.2 Договору №3, боржник зобов`язується забезпечити своєчасне погашення боргу згідно з наступним графіком:

- 10 000, 00 грн. - до 31.12.2018 року;

- 70 000, 00 грн. - до 31.12.2019 року.

За неповне або несвоєчасне здійснення платежів згідно з п.2.2. Договору, Кредитор має право достроково розірвати договір в односторонньому порядку, про що письмово повідомляє Боржника не пізніше ніж за 10 днів до бажаної дати розірвання Договору та здійснювати заходи щодо дострокового стягнення непогашеної суми заборгованості згідно з Договором, нараховувати на непогашену суму заборгованості неустойку (пеню), проценти річних, інфляційні нарахування (п.4.2).

Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо погашення боргу позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Оцінка суду.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов"язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Однією з підстав виникнення зобов"язань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно приписів ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Таким чином саме особа, яка порушила зобов`язання має довести відсутність своєї вини у вказаному порушенні в силу вимог вищевказаних норм законодавства.

В той же час, відповідачем в порушення приписів ст.74 ГПК України не доведено, що ним ужито усіх заходів для недопущення господарського правопорушення.

Уклавши вказані вище договори та отримавши від позивача поворотну фінансову допомогу, відповідачу було відомо про виникнення у нього обов`язку щодо повернення коштів.

Невжиття відповідачем заходів, спрямованих на виконання свого зобов`язання за договором за своєю суттю є ухиленням від виконання господарського зобов`язання.

Разом з тим, в силу ст.ст. 6, 626 ЦК України, сторони є вільними у виборі контрагента та визначенні (погоджені) умов договору. При цьому відносини, що виникли між сторонами засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України), що регулюються актами цивільного законодавства України.

Дослідивши та проаналізувавши подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано передбаченого договором та законом обов`язку щодо повернення коштів (поворотної фінансової допомоги), чим було порушено право позивача на одержання коштів. Відтак, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості.

Як визначено в ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» роз`яснено, сплата трьох процентів річних від простроченої суми не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

На підставі вищенаведеного, згідно розрахунку, доданого до позовної заяви, позивачем за прострочення виконання зобов`язання нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 353, 42 грн. за період з 01.01.2019 по 26.07.2019 та інфляційні нарахування у розмірі 370, 00 грн. за період з січня 2019 по червень 2019.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», суд встановив, що сума 3% річних становить 354, 25 грн., є більшою, ніж нарахував позивач у своєму розрахунку.

Однак, у відповідності до ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Відтак, задоволенню підлягає нарахована позивачем сума 3 % річних у розмірі 353, 42 грн.

Крім того, здійснивши перерахунок нарахованих позивачем інфляційних втрат (в межах заявленого позивачем періоду) суд встановив, що розмір інфляційних нарахувань становить 364, 60 грн.

У відповідності до п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).

У разі несвоєчасного внесення плати за договором боржнику нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка від суми, що підлягає до оплати яка нараховується за кожний день прострочення, але не більше, ніж 3 відсотки загальної суми боргу (п.4.1).

Відтак, на підставі п. 4.1 Договору №3 про реструктуризацію заборгованості, у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 4 300, 00 грн. за період з 01.01.2019 по 26.07.2019, згідно наведеного в позовній заяві розрахунку.

Однак, відповідно до п. 4.1 зазначеного договору, розмір пені не може перевищувати 3% від суми боргу, відтак позивач правомірно просить суд стягнути з відповідача 2 400, 00 грн.

Таким чином, станом на день прийняття рішення судом, заборгованість відповідача перед позивачем доведена матеріалами справи, не спростована відповідачем та становить 80 000, 00 грн. - основного боргу, 364,60 грн. - інфляційних нарахувань, 353,42 грн. - 3% річних та 2 400,00 грн. - пені. Доказів зворотнього суду не надано.

Згідно ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-78, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Арена Львів» (79031, м. Львів, вул. Стрийська, 199, ) на користь Державного підприємства «Спортивний комплекс «Атлет» (м. Київ, провулок Лабораторний, 7А, ) - 80 000, 00 грн. - основного боргу, 353, 42 грн. - 3% річних, 364, 60 грн. - інфляційних нарахувань, 2 400, 00 грн. - пені та 1919, 08 грн. - судового збору.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення виготовлено 15.10.2019.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.