ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року Справа № 926/1313/19
Господарським судом Чернівецької області у складі головуючого судді Миронюка С.О за участю секретаря судового засідання Панкратова Р.П.

розглянуто у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 926/1313/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину

Представники:

Від позивача - Ярошенко Д.В. - адвокат. Довіреність від 13.05.2019 р.

Від відповідача - Биндю В.І. - адвокат. Довіреність від 08.07.2019 р.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" с. Коболчин, Сокирянський район, Чернівецька область звернулось з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання недійсним Договору купівлі-продажу № 9п від 15.08.2015 р. укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та застосування наслідків недійсності правочину та стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1 449 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

За результатами документальної планової виїзної перевірки дотримання ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" вимог податкового, валютного законодавства та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 23.04.2015 р. по 30.06.2017 р., Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області складено акт № 3830/24-13-14-01/39761131 від 27.09.2017 р., яким встановлено, що: ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" декларувало взаємовідносини щодо придбання яблук у фізичних осіб-підприємців, зокрема, за Договором від 15.08.2015 р. № 9п, укладеним між ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" та ФОП ОСОБА_1 Відповідно до наданих до перевірки видаткових накладних ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" задокументовано придбання яблук від ФОП ОСОБА_1 за вересень-жовтень 2015 р. в кількості 716,657 тон на загальну суму 1 449 000 грн. Розрахунки за отримані яблука ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" здійснювало у безготівковій формі згідно банківських виписок на загальну суму 1 449 000 грн.

На виконання службової записки від 11.09.2017 р. № 961/вн/24-13-14-01-11 підрозділу податкової міліції листом від 19.09.2017 р. № 585/вн/24-13-21-03 надано пояснення ФОП ОСОБА_1 , де він зазначив, що ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" йому невідоме, ніяких договорів з його посадовими особами не укладав та ніколи ніяких яблук не здавав, у тому числі і в 2015-2016 рр., а також від ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" жодних доходів не отримував.

10.02.2016 р. директором ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" призначено ОСОБА_4 замість ОСОБА_5

06.12.2017 р. ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" звернулось із запитом вих. № 83 до ФОП ОСОБА_1 в якому просило повідомити: чи був укладений договір № 9п від 15.08.2015 р. між ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" та ФОП ОСОБА_1 , коли та в якій кількості ФОП ОСОБА_1 поставлялась продукція за вищеназваним договором та яку загальну суму отримано ФОП ОСОБА_1 на свій рахунок?

У відповідь на вищеназваний запит 14.12.2017 р. ФОП ОСОБА_1 направлено лист, в якому він повідомив, що жодних договірних відносин з ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" не мав, в тому числі і не укладав Договір купівлі-продажу № 9п від 15.08.2015 р.

Крім того, позивач вказує на те, що після відкриття матеріалів кримінального провадження № 00063 стосовно ОСОБА_5 йому стало відомо, що в ході проведення досудового розслідування за кримінальним провадженням № 00063 старшим слідчим з особливо важливих справ 2-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області призначено судово-економічну експертизу. Відповідно до висновку № 1 від 17.01.2018 р. досліджено договори ТзОВ "Соковий завод Сокирянський", накладні, банківські виписки, податкову фінансову звітність за 2015 рік, а також інші документи - протоколи допитів свідків, пояснення листи. Висновком експертизи встановлено, що відповідно до пояснень ФОП ОСОБА_1 , що знаходились в матеріалах кримінального провадження, будь-які документи між ним та ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" на продаж яблук в кількості 716,658 тон на загальну суму 1 449 000 грн. ним не укладались та не підписувались.

Також позивач вказує на те, що під час розгляду справи № 722/155/18 Сокирянським районним судом Чернівецької області за кримінальним провадженням № 00063 підозрювана ОСОБА_5 та її захисник просили задовольнити клопотання прокурора про звільнення її від кримінальної відповідальності підозрюваної у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 Кримінального Кодексу України, на підставі ч. 4 ст. 212 КК України у зв`язку із сплатою податків, зборів та відшкодування шкоди завданої державі, в розмірі 851 445 грн. та закрити кримінальне провадження.

Зазначені обставини вказують на те, що зміст Договору № 9п від 15.08.2015 р., укладеного між ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" та ФОП ОСОБА_1 суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а тому не відповідає ч. 1, 3, 5 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК.

У зв`язку з встановленням факту подій злочину, наявний факт зловмисної домовленості між представником ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" - ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_1, а також завданим збитків позивачу у розмірі 1 449 000 грн. наявні підстави для визнання оспорюваного договору недійсним на підставі ч. 1 ст. 232 ЦК України.

Враховуючи викладене, за умовами ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його дійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

За таких умов, позивач просить захистити свої права шляхом застосування реституції та відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 1 449 000 грн.

Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 04.06.2019 року, справу до розгляду в підготовчому засіданні призначено на 24.06.2019 року.

Ухвалою суду від 24.06.2019 р. відкладено підготовче засідання на 10.07.2019 р.

10.07.2019 року підготовче засідання не відбулось у зв`язку з непередбачуваним відключенням електроенергії у Господарському суді Чернівецької області.

Ухвалою суду від 10.07.2019 р. продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та призначено підготовче засідання на 15.08.2019 р.

13.08.2019 р. до Господарського суду Чернівецької області надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить в задоволені позову відмовити, оскільки на його думку в даному випадку відсутні фактичні та правові підстави для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу № 9п від 15.08.2015 р. недійсним, адже позивачем не надано належних доказів які свідчили б про його недійсність, саме за ч. 1, 3, 5 ст. 203 та ч. 1 ст. 232 ЦК України.

Крім того, відповідач вказує на те, що спірний договір є неукладений, оскільки в ньому відсутні істотні умови договору, а саме ціна та предмет, а тому договір, який неукладений не може бути визнаний судом недійсним.

14.08.2019 р. позивач звернувся з клопотанням в якому просить в судовому засіданні, призначене на 15.08.2019 р. постановити ухвалу, якою закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Також, 14.08.2019 р. відповідач звернувся з заявою витребувати у позивача оригінали доказів, які додані до позовною заяви, зокрема, договір купівлі-продажу № 9п від 15.08.2015 р., акт ГУ ДФС у Чернівецькій області від 27.09.2017 р. № 3830/24-13-14-01/39761131; банківські виписки про зарахування коштів від 26.08.2015 р., 28.08.2015 р., 02.09.2015 р., 04.09.2015 р., 09.09.2015 р., 17.09.2015 р., 18.09.2015 р., 30.09.2015 р.; пояснення ОСОБА_1 ; висновок № 1 від 17.01.2018 р. судово-економічної експертизи; службову записку від 11.09.2017 р. №961/вн/24-13-14-01-11; лист податкової міліції від 19.09.2017 р. № 585/вн/24-13-21-03-11.

Крім того, відповідачем 14.08.2019 р. подано заяву про застосування строку позовної давності, оскільки перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а тому відповідач вважає, що строк позовної давності слід відраховувати з 15.08.2015 р. тобто з дати укладання договору купівлі-продажу № 9п.

В судовому засіданні 15.08.2019 р. позивач щодо прийняття судом відзиву на позов поданий відповідачем 13.08.2019 р. заперечував, оскільки він поданий з порушенням строків встановлених судом.

Ухвалою суду від 15.08.2019 р. судом прийнято відзив на позов від 13.08.2019 р. та заяву про застосування строку позовної давності від 14.08.2019 р., зобов`язано позивача надати оригінали документів, які додані до позовної заяви, зокрема договір купівлі-продажу № 9п від 15.08.2015 р., акт ГУ ДФС у Чернівецькій області від 27.09.2017 р. № 3830/24-13-14-01/39761131; банківські виписки про зарахування коштів від 26.08.2015 р., 28.08.2015 р., 02.09.2015 р., 04.09.2015 р., 09.09.2015 р., 17.09.2015 р., 18.09.2015 р., 30.09.2015 р.; пояснення ОСОБА_1 ; висновок № 1 від 17.01.2018 р. судово-економічної експертизи; службову записку від 11.09.2017 р. №961/вн/24-13-14-01-11; лист податкової міліції від 19.09.2017 р. № 585/вн/24-13-21-03-11, підготовче засідання відкладено на 29.08.2019 р.

Ухвалою суду від 29.08.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.09.2019 р.

В судовому засіданні 16.09.2019 р. оголошено перерву до 19.09.2019 р.

17.09.2019 р. позивачем подано заяву про визнання поважними причини пропуску строку позовної давності яка мотивована тим, що про порушення своїх прав, що стало підставою для звернення до суду, товариство з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" дізналось з акту Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 27.09.2017 р. № 3830/24-13-14-01/39761131, а також ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15.02.2018 р. у справі № 722/155/18, якою звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, оскільки колишній керівник ОСОБА_5 укладаючи спірний договір діяла зловживаючи та перевищуючи своїми повноваженнями, а товариство про дані обставини не знало та об`єктивно не могло знати до проведення перевірки ДФС України та допиту ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 19.09.2019 р. та 02.10.2019 р. оголошено перерву до 03.10.2019 р.

03.10.2019 р. судове засідання не відбулось у зв`язку з відсутністю зв`язку з Дарницьким районним судом м. Києва.

В телефонному режимі представників сторін було повідомлено про дату наступного судового засідання 04.10.2019 р.

04.10.2019 р. відповідачем подані письмові заперечення на заяву позивача про визнання поважними причини пропуску строку позовної давності.

Представник позивача 04.10.2019 р. позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в задоволені позову просив відмовити з підстав зазначених у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.08.2015 р. між ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу № 9п відповідно до п. 1.1 якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця сільськогосподарську плодоовочеву продукцію (далі-Товар), а Покупець - прийняти та оплатити її.

Відповідно до п. 1.2 Договору найменування, загальна кількість, одиниці виміру товару зазначається у накладних, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Кількість, асортимент, ціна та строки доставки Товару за цим Договором визначаються в розміщених Покупцем і прийнятих до виконання Продавцем замовленнях, які можуть надаватися Покупцем усно або письмово.

За результатами документальної планової виїзної перевірки дотримання ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" вимог податкового, валютного законодавства а також сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 23.04.2015 р. по 30.06.2017 р., Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області складено акт № 3830/24-13-14-01/39761131 від 27.09.2017 р., яким встановлено, що: ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" декларувало взаємовідносини щодо придбання яблук у фізичних осіб-підприємців, зокрема, за Договором від 15.08.2015 р. № 9п, укладеним між ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" та ФОП ОСОБА_1

Відповідно до наданих до перевірки видаткових накладних ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" задокументовано придбання яблук від ФОП ОСОБА_1 за вересень-жовтень 2015 р. в кількості 716,657 тон на загальну суму 1 449 000 грн., без ПДВ.

Дані видаткових накладних наведені в таблиці (а.с. 31-33).

Розрахунки за отримані яблука ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" здійснювало у безготівковій формі згідно банківських виписок від 26.08.2015 р., 28.08.2015 р., 02.09.2015 р., 04.09.2015 р., 09.09.2015 р., 17.09.2015 р., 18.09.2015 р., 30.09.2015 р. на загальну суму 1 449 000 грн. (а.с. 78, 93).

Перевіркою встановлено, що яблука, які задокументовано як отриману від ФОП ОСОБА_1 , ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" згідно документів наданих для перевірки використало як сировину для виробництва концентрату соку.

Згідно даних бухгалтерського обліку станом на 01.01.2016 р. заборгованість ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" по розрахунках з ФОП ОСОБА_1 по рахунку 631 «Розрахункам з вітчизняними постачальниками» відсутня.

На виконання службової записки від 11.09.2017 р. № 961/вн/24-13-14-01-11 підрозділами податкової міліції листом від 19.09.2017 р. № 585/вн/24-13-21-03 надано пояснення ФОП ОСОБА_1 , де він зазначив, наступне: ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" йому невідоме, ніяких договорів з його посадовими особами не укладав та ніколи ніяких яблук не здавав, у тому числі і в 2015-2016 р.р., а також від ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" жодних доходів не отримував.

10.02.2016 р. директором ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" призначено ОСОБА_4 замість ОСОБА_5

ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" 06.12.2017 р. звернулось із запитом вих. № 83 до ФОП ОСОБА_1 в якому просило повідомити: чи був укладений договір № 9п від 15.08.2015 р. між ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" та ФОП ОСОБА_1 , коли та в якій кількості ФОП ОСОБА_1 поставлялась продукція за вищеназваним договором та яку загальну суму отримано ФОП ОСОБА_1 на свій рахунок?

У відповідь на вищеназваний запит 14.12.2017 р. ФОП ОСОБА_1 . направлено лист, в якому він повідомив, що жодних договірних відносин з ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" не мав, в тому числі і не укладав договору купівлі-продажу № 9п від 15.08.2015 р.

В ході проведення досудового розслідування за кримінальним провадженням № 00063 старшим слідчим з особливо важливих справ 2-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області призначено судово-економічну експертизу.

Відповідно до висновку № 1 від 17.01.2018 р. досліджено договори ТзОВ "Соковий завод Сокирянський", накладні, банківські виписки, податкову фінансову звітність за 2015 рік, а також інші документи - протоколи допитів свідків, пояснення листи.

Висновком експертизи встановлено, що відповідно до пояснень ФОП ОСОБА_1 , що знаходились в матеріалах кримінального провадження, будь-які документи між ним та ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" на продаж яблук в кількості 716,658 тон на загальну суму 1 449 000 грн. ним не укладались та не підписувались. Враховуючи викладене, підлягає включенню до складу доходів ТзОВ "Соковий завод Сокирянський" сума 4 730 250,00 грн. за 2015 рік від безоплатно отриманих товарно-матеріальних цінностей. Сума податку на прибуток, яку необхідно сплатити від даного безоплатного отримання, становить 851 445,00 грн.

Під час розгляду справи № 722/155/18 Сокирянським районним судом Чернівецької області за кримінальним провадженням № 00063 підозрювана ОСОБА_5 та її захисник просили задовольнити клопотання прокурора про звільнення її від кримінальної відповідальності у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 Кримінального Кодексу України, на підставі ч. 4 ст. 212 КК України у зв`язку із сплатою податків, зборів та відшкодування шкоди завданої державі, в розмірі 851 445 грн. та закрити кримінальне провадження.

Враховуючи викладене в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч. 2-3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ст. 74 ГПК України.

Пунктом 2.10 Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» передбачено, що у силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на акт Головного управління ДФС у Чернівецькій області № 3830/24-13-14-01/39761131 від 27.09.2017 р., матеріали кримінального провадження № 00063 стосовно директора позивача ОСОБА_5, кримінальну справу № 722/155/18 яку розглядав Сокирянський районний суд Чернівецької області за кримінальним провадженням № 00063 стосовно підозрюваної ОСОБА_5 та висновок № 1 від 17.01.2018 р. судово-економічної експертизи в кримінальному провадженні № 00063.

Проте, матеріали перевірки ДФС - акт Головного управління ДФС у Чернівецькій області № 3830/24-13-14-01/39761131 від 27.09.2017 р. та висновок № 1 від 17.01.2018 р. судово-економічної експертизи в кримінальному провадженні № 00063 свідчать про порушення вимог п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України та Положення бухгалтерського обліку, а не підтверджують участь відповідача - ОСОБА_1 в укладенні договору з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Крім того, позивач посилається на матеріали кримінальної справи (Ухвалу від 15.02.2018 р.) № 722/155/18 яку розглядав Сокирянський районний суд Чернівецької області за кримінальним провадженням № 00063 стосовно підозрюваної ОСОБА_5 .

Вказаним вище рішенням районного суду встановлено ухилення директора ОСОБА_5 від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в сумі 851445 грн., а не укладення відповідачем - ОСОБА_1 та керівником ОСОБА_5 ТзОВ «СЗ Сокирянський» договору купівлі-продажу з метою викривлення фінансових показників ТОВ «СЗ Сокирянський».

Вказані вище докази не підтверджують факту зловмисної домовленості між директором позивача ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_1 та відсутні фактичні та правові підстави для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу № 9п від 15.08.2015 р. недійсним, адже позивачем не надано належних доказів які свідчили б про його недійсність, саме за ч. 1, 3, 5 ст. 203 та ч. 1 ст. 232 ЦК України, а тому в задоволені позову слід відмовити.

Щодо доводів представника відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, правила про позовну давність, відповідно до вищевказаної статті ЦК України мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадках відсутності такого права або коли воно не порушено, у позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Дана правова позиція суду узгоджується з висновками ВСУ викладених у Постанові від 12.06.2007р. у справі № П-9/161-16/165.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог слід відмовити, у зв`язку із безпідставністю - відсутністю підстави позову.

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідач не надав доказів зменшення або погашення суми заборгованості.

За приписами статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 4, 5, 129, 130, 194, 196, 219, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повний текст рішення складено та підписано 10.10.2019 року

Суддя С.О. Миронюк