УХВАЛА

м. Київ

15.10.2019Справа № 910/8121/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "КЖБК БМУ-1" про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2019 року в справі № 910/8121/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" до товариства з обмеженою відповідальністю "КЖБК БМУ-1" про стягнення 1 432 404,33 грн.,

за участі представників сторін:

позивача (стягувача): Онопрієнка О.П. за довіреністю від 10 січня 2019 року № 1;

відповідача (боржника): Самсонюк Я.О. за ордером від 2 жовтня 2019 року серії РН-894 № 022;

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "КЖБК БМУ-1" заборгованості за договором від 21 вересня 2017 року № 38/17 у розмірі 1 432 404,33 грн., з яких: 1 121 857,35 грн. - основний борг, 13 329,25 грн. - 3% річних, 26 494,87 грн. - інфляційні втрати, 158 537,12 грн. - пеня, 112 185,74 грн. - штраф.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 2 липня 2019 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8121/19 за правилами загального позовного провадження та призначено її до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2019 року вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" задоволено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "КЖБК БМУ-1" на користь позивача 1 121 857,35 грн. основного боргу, 158 537,12 грн. пені, 112 185,74 грн. штрафу, 13 329,25 грн. трьох процентів річних, 26 494,87 грн. інфляційних втрат, а також 21 486,07 грн. судового збору.

2 жовтня 2019 року через загальний відділ канцелярії суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю "КЖБК БМУ-1" від 2 жовтня 2019 року про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2019 року в цій справі на три роки зі сплатою боржником щомісячних платежів згідно запропонованого ним графіку.

Ухвалою суду від 3 жовтня 2019 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю "КЖБК БМУ-1" про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2019 року в справі № 910/8121/19 призначено до розгляду в судовому засіданні на 15 жовтня 2019 року.

У судовому засіданні 15 жовтня 2019 року представник боржника підтримав вимоги, викладені у заяві від 2 жовтня 2019 року, та наполягав на їх задоволенні.

Представник стягувача проти задоволення зазначеної заяви заперечив у зв`язку з її необґрунтованістю.

Розглянувши подану товариством з обмеженою відповідальністю "КЖБК БМУ-1" заяву про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2019 року в справі № 910/8121/19, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується вказана заява, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду цієї заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 ГПК України).

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17 травня 2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Аналогічна правова позиція була висловлена Конституційним Судом України у рішеннях від 13 грудня 2012 року у справі № 18-рп/2012, від 25 квітня 2012 року у справі № 11-рп/2012 та від 30 червня 2009 року у справі № 16-рп/2009.

Водночас за частинами 1, 3 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зі змісту вищенаведених нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відповідно до положень статті 331 ГПК України задоволення заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (тяжке захворювання фізичної особи або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вищенаведеними нормами встановлено, що розстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке рішення не може вважатися законним та справедливим.

Як було зазначено, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, слід враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відтак, саме на заявника в контексті приписів статей 74, 76-79 ГПК України покладається обов`язок доведення існування відповідних підстав, тоді як стягувач, у разі наявності заперечень, має навести докази, що спростовують обставини, на які посилається заявник.

У своїй заяві в обґрунтування вимог про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2019 року на три роки товариство з обмеженою відповідальністю "КЖБК БМУ-1" посилалося на свій скрутний фінансовий стан і неможливість негайного виконання вищенаведеного судового рішення.

В обґрунтування наведених обставин заявником було надано довідку щодо розміру його дебіторської заборгованості від 1 жовтня 2019 року № 01/10-19-бух, копію балансу боржника станом на 30 червня 2019 року, а також копію звіту про фінансовий стан товариства з обмеженою відповідальністю "КЖБК БМУ-1" за 1 півріччя 2019 року.

Проте наведені заявником підстави для розстрочення виконання судового рішення (тяжке фінансове становище і відсутність власних обігових коштів для його негайного виконання), а також вищенаведені документи, надані останнім в обґрунтування заявлених вимог, не свідчать про наявність тих виключних обставин в розумінні статті 331 ГПК України, які давали б можливість для розстрочення виконання судового рішення, оскільки такий незадовільний майновий стан відповідача утворився, зокрема, внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об`єктивних, незалежних від нього факторів.

Зазначені обставини лише вказують на те, що примусове виконання даного судового рішення може негативно вплинути на фінансовий стан товариства з обмеженою відповідальністю "КЖБК БМУ-1".

Крім того, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд зобов`язаний враховувати інтереси не лише боржника, а й стягувача.

Разом із тим суд констатує, що стягувач також є суб`єктом господарювання, здійснює підприємницьку діяльність та зобов`язаний оплачувати роботу своїх працівників. Відтак, затримка у виконанні вищенаведеного судового рішення може негативно вплинути на фінансовий стан позивача.

За таких обставин суд дійшов висновку про недоведеність заявником наявності правових підстав, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання прийнятого у даній справі судового рішення.

Слід також зазначити, що згідно частини 5 статті 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У той же час у своїй заяві товариство з обмеженою відповідальністю "КЖБК БМУ-1" просило суд розстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2019 року в справі № 910/8121/19 шляхом затвердження графіку сплати боржником щомісячних платежів строком на три роки, що значно перевищує передбачений частиною 5 статті 331 ГПК України граничний строк можливого розстрочення виконання такого судового рішення.

Враховуючи те, що товариство з обмеженою відповідальністю "КЖБК БМУ-1" не довело належними та допустимими доказами наявності правових підстав, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання прийнятого у даній справі судового рішення, а також зважаючи на те, що запропонований боржником період розстрочення виконання рішення суду в даній справі перевищує встановлений законом граничний строк надання такого розстрочення, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні його заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статями 74, 76-79, 233-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "КЖБК БМУ-1" від 2 жовтня 2019 року про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12 вересня 2019 року в справі № 910/8121/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-ГРУП" до товариства з обмеженою відповідальністю "КЖБК БМУ-1" про стягнення 1 432 404,33 грн. відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання повного тексту: 16 жовтня 2019 року

Суддя Є.В. Павленко