ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/2450/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

позовної заяви Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, буд. 62)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технічний центр "Донвентилятор", 61037, м. Харків, пр. Московський, буд. 199 Д5; код 39493812)

про стягнення 28800,00 грн.

Справа розглянута без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", 02.08.2019 р., звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технічний центр "Донвентилятор" на свою користь пеню у розмірі 28800,00 грн. за порушення термінів поставки товару за Специфікацією № 2 від 18.04.2018 р. до Договору поставки № 129 від 26.02.2018 р. з протоколом узгодження розбіжностей від 26.02.2018 року. Судові витрати у розмірі сплаченого судового збору 1921,00 грн. просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.08.2019 позовну заяву АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2450/19. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу для подання відповіді на відзив.

Клопотання від сторін, в порядку ч. 5 ст. 252 ГПК України, щодо проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

22.08.2019 р. на адресу суду відповідачем надано відзив на позов (вх. 20247), згідно з яким відповідач не заперечує проти факту прострочення поставки товару на 8 календарних днів; наголошує, що такі дії відповідача не призвели до виникнення збитків у позивача, у зв'язку з чим, посилаючись на приписи ст. ст. 231, 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, просить суд зменшити розмір сплати штрафних санкцій до 5760 грн. та відмовити частково у задоволенні позовних вимог позивача.

04.09.2019 р. позивачем надано до суду відповідь на відзив (вх. 21075), в якій викладені заперечення проти зменшення розміру пені з посиланням на ту обставину, що відповідачем не доведено винятковості випадку для зменшення розміру санкцій, а тому ТОВ "ІТЦ "Донвентилятор" за порушення термінів поставки товару за Специфікацією № 2 від 18.04.2018 р. до договору поставки № 129 від 26.02.2018 р. зобов'язане сплатити на користь позивача штрафні санкції (пеню) у розмірі 28800,00 грн.

Надані заяви по суті спору прийняті судом до розгляду. За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

26.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технічний центр "Донвентилятор" (постачальник) та публічним акціонерним товариством "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (покупець) було укладено договір поставки № 129, відповідно до умов якого з метою здійснення господарської діяльності постачальник зобов`язався передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД вказується в Специфікаціях (Додатках) до Договору (далі - товар), які є його невід`ємною частиною, а Покупець зобов`язався прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим Договором (п. 1.1. Договору).

У розділі 3 Договору, у редакції з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 26.03.2018 р., сторони погодили умови поставки товару. Так, згідно п.п. 3.1., 3.7.- 3.11. Договору, Постачальник зобов`язується поставити Покупцю товар способом і на умовах, зазначених в специфікаціях (додатках) до цього Договору. Умови поставки визначаються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010; датою поставки товару є: дата передачі товару Постачальником Покупцеві, яка зазначена у підписаній обома сторонами видатковій накладній, товарно-транспортній накладній; дата передачі товару згідно накладної Постачальником органу залізничного транспорту при поставці товару на умовах FCA, CPT - станція відправлення; дата отримання товару згідно залізничної накладної Покупцем від органу залізничного транспорту при поставці товару на умовах DDP - станція призначення; зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважаються повністю виконаними в момент підписання сторонами Договору акту прийому-передачі товару за якістю (у випадку оплати товару за акредитивною формою: акту приймання-передачі товару за кількістю та якістю) в строк не пізніше 5 календарних днів з дати поставки, вказаної Актом; право власності на товар та ризики його загибелі переходять від Постачальника до Покупця з моменту поставки товару відповідно до правил, встановлених Інкотермс; Постачальник зобов`язується поставити товар Покупцю в строки, визначені в специфікації до цього Договору, а також провести за свій рахунок завантаження на автомобільний або залізничний транспорт Покупця товару належної якості; дата поставки товару визначається в Специфікаціях до Договору.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.3.- 4.5. Договору, загальна вартість товару за цим Договором становить суму партій товару по всіх специфікаціях (додатках) до цього Договору; ціна і загальна вартість кожної партії товару встановлюється в національній валюті України - гривні і не підлягає зміні, якщо інше не зазначено в специфікації; ціна товару є звичайною ціною і відповідає рівню ринкових цін; у специфікаціях (додатках) до Договору сторони також вказують про включення або не включення у вартість кожної партії товару вартості упаковки, маркування, тари, транспортних та інших витрат, пов`язаних з постачанням товару, з урахуванням положень Інкотермс.

Пунктом 11.2 Договору передбачено, що у разі порушення термінів поставки товару за цим договором покупець має право стягнути з постачальника пеню в розмірі 0,5% від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження прострочення понад 10 календарних днів Покупець має право додатково стягнути з Постачальника штраф у розмірі 10% від суми непоставленого (недопоставленого) товару.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 21.12.2018, а в частині гарантійних зобов`язань постачальника протягом усього гарантійного строку на товар (п. 13.1. Договору).

Договір підписаний повноважними представниками постачальника та покупця, скріплений круглими печатками сторін.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору, сторони дійшли згоди надати повноваження, а також встановити персональну відповідальність для посадових осіб з боку Постачальника та збоку Покупця (а.с. 15-16).

Згідно з п. 1.1. Статуту Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (а.с. 27-29) 20.04.2018 рішенням загальних зборів змінено найменування публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", а також змінено тип акціонерного товариства з публічного на приватне.

18.04.2018 сторони підписали Специфікацію № 2 (а.с. 21), згідно з якою ТОВ "Інженерно-технічний центр "Донвентилятор" на умовах поставки товару: СРТ, м. Марганець, Промзона, склад ПАТ "Марганецький ГЗК", згідно з Правилами Інкотермс, зобов`язалось поставити АТ "Марганецький ГЗК" товар - вентилятор шахтний місцевого провітрювання ВМЕВО 6-18,5 з вибухозахищеним електродвигуном 18,5 кВт 3000об/хв у кількості 10 шт. на загальну суму 720000,00 грн. (з ПДВ]) в строк протягом 120 календарних днів з моменту відкриття акредитиву.

29.05.2018 у відповідності до умов Договору №129 та для поставки товару по Специфікації №2, позивачем було відкрито акредитив № 600U/UАН/6158 на загальну суму 720000,00 грн., що не заперечується відповідачем

3 урахуванням вищезазначеного та умов Договору №129, ТОВ "Інженерно-технічний центр "Донвентилятор" повинно було поставити товар по Специфікації №2 до Договору - з 30.05.2018 до 26.09.2018 включно.

З матеріалів справи вбачається, що фактично товар за Специфікацєю № 2 поставлено за видатковою накладною № 102 від 03.10.2018 р. на адресу покупця 05.10.2018 р., що підтверджується актом приймання-передачі товару від 05.10.2018 (а.с. 22-23).

Отже, в порушення умов договірних зобов`язань по Специфікації № 2 до Договору №129, відповідачем здійснено поставку товару на загальну суму 720000,00 грн. з простроченням на 8 календарних дні, що визнається відповідачем.

На підставі п. 11.2 Договору позивач нарахував пеню у розмірі 28800,00 грн. за прострочення строків поставки товару у загальному розмірі 720000,00 грн. на 8 календарних днів.

Згідно з претензією № 30/7251 від 12.11.2018 (а.с. 24-25) покупець вимагав сплату штрафних санкцій за невчасну поставку товару по Специфікації № 2. Проте доказів направлення таких претензій суду не подано.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми пені, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Приписами статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України)

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст.16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Частиною 1 ст. 230 ГКУ передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГКУ, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з наявним у позовній заяві розрахунком, позивач нарахував відповідачу 28800,00 грн. пені за 8 днів прострочення поставки товару вартістю 720000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін, а у ч. 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Відповідач заявлені вимоги не заперечив, факт прострочення перед позивачем за договором підтвердив, проте просив суд зменшити розмір неустойки, оскільки позивачем не подав доказів на підтвердження понесення збитків, завданих порушенням договору.

Так, у ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України вказується, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Такі положення законодавства передбачають право суду зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій з огляду на обставин, які мають істотне значення, аналізу конкретної ситуації, яка дозволяє їх зменшення, як-то майновий стан зобов`язаної особи, суттєвість втрат/шкоди для управленої сторони тощо.

Статтею 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, де вказується, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правові позиції сторін та пояснення їх представників свідчить про те, що підписання оспорюваного правочину відбувалося добровільно, за взаємною згодою сторін.

Відомостей і фактів, які б дозволяли вести мову про те, що належному виконанню відповідачем обов`язків за договором перешкоджали об`єктивні незалежні від нього причини суду повідомлені не були.

Оскільки сторони не надали суду документів, які б дозволили проаналізувати обставини, визначені наведеними положеннями законодавства та з`ясувати майновий стан відповідача, причини пропущення строків поставки, визначити чи становить обов`язок сплати договірної неустойки надмірний тягар для нього, суд не вбачає за можливе зменшити розмір розрахованої позивачем пені.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок пені, суд вважає його правильним та арифметично вірним.

За викладених обставин, враховуючи порушення відповідачем зобов'язань в частині повної та своєчасної постави товару, суд, з огляду на правомірність здійснених позивачем нарахувань пені, дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технічний центр "Донвентилятор" (61037, м. Харків, пр. Московський, буд. 199, Д5; ідент. код 39493812) на користь Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (53400, Дніпропетровська обл., м. Марганець, вул. Єдності, буд. 62, ідент. код 00190911; рахунок 0677 в АТ "банк Кредит Дніпро" м. Нікополь, МФО 305749) пеню за порушення термінів поставки товару в суму 28800,00 грн. та 1921,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "07" жовтня 2019 р.

Суддя М.І. Шатерніков