ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2019 року м. Дніпро Справа № 908/1057/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл

на рішення Господарського суду Запорізької області від 01.08.2019 р.

(суддя Азізбекян Т.А., м. Запоріжжя, повний текст складено 08.08.2019 р.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Рибопромислова компанія

( м. Харків )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл,

( м. Запоріжжя )

про стягнення 1 523 849,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Рибопромислова компанія звернулося до Господарського суду Запорізької області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл, про стягнення заборгованості в сумі 1 493 670,66 грн., трьох процентів річних у сумі 5 420,69 грн., інфляційних втрат у сумі 24 758,03 грн. за договором поставки № 2/2016 від 21.03.2016 р..

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач послався на неналежне виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 2/2016 від 21.03.2016 р., що призвело до утворення у останнього заборгованості за отриманий за договором товар.

Відповідач проти позову заперечив та просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення поставки товару. Відповідач звернув увагу, що з видаткової накладної неможливо встановити, хто саме її підписав, а отже, встановити особу, яка відвантажила товар. Також Відповідач зазначив, що не можливо встановити повноваження особи, яка підписала документи. У товарно-транспортній накладній міститься лише прізвище та підпис вантажоодержувача, без зазначення посади.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 01.08.2019 р. позов задоволено - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Рибопромислова компанія - 1 493 670 грн. 66 коп. основного боргу, 5 420 грн. 69 коп. 3% річних, 24 758 грн. 03 коп. інфляції та 22 857 грн. 74 коп. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Український Рітейл подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/1057/19 від 01.08.2019 р. є незаконним, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню оскільки судом під час вирішення справи було неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення, які суд визнав встановленими, також судом були порушенні норми матеріального та процесуального законодавства, що призвело до неправильного вирішення даної справи.

В обгрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що Позивачем не надано належних доказів поставки товару, а документи, що надані суду не є належними в розумінні чинного законодавства. Так, з видаткових накладних неможливо встановити, хто саме їх підписав ( не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис ), а отже, встановити особу, яка відвантажила товар. Також не можливо встановити повноваження осіб, які підписали документи.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю Рибопромислова компанія надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, товариство посилається на те, що вказані в ній обставини, на які звертає увагу Відповідач, не піддають сумніву правильність і законність висновків суду першої інстанції. Підстави незгоди Відповідача з прийнятим рішенням Господарським судом Запорізької області є аналогічними підставам невизнання Відповідачем заявлених ТОВ «Рибопромислова компанія» позовних вимог, які були викладені Відповідачем у його відзиві на позов. Позивач звертає увагу на те, що доводи Відповідача щодо його незгоди з заявленим позовом були ретельно досліджені судом першої інстанції, суд надав їм належну правову оцінку.

Товариство наголошує на тому, що судом першої інстанції були належним чином перевірені зазначені доводи Відповідача та враховано, що на усіх видаткових накладних міститься відбиток круглої печатки юридичної особи - Відповідача. Неістотні недоліки у видаткових накладних, про які зазначив Відповідач, не роблять дані накладні недійсними та не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів. Відповідачем здійснювалася часткова оплата поставленого товару, тобто заперечень щодо виконання Позивачем умов договору поставки не було, як і заперечень щодо правильності оформлення видаткових та товаро-транспортних накладних.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді -Подобєд І.М., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 03.10.2019 р.

Відповідач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Відповідача.

У судовому засіданні 03.10.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 21.03.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Український Рітейл ( Покупець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю Рибопромислова компанія ( Постачальник ) укладений Договір поставки № 2/2016 ( з додатковими угодами та додатками ), за умовами якого ( п. 1.1. ) Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар на умовах даного Договору.

Найменування, асортимент та ціна поставленого товару вказується в додатку № 1 Специфікація, яке є невід`ємною частиною даного договору ( п. 1.2 договору ).

Згідно з п. 2.1 договору, Товар поставляється Постачальником окремими партіями у відповідності з замовленнями на поставку. Постачальник зобов`язується приймати від Покупця замовлення на поставку товару та здійснювати поставки товару за адресами, в кількості та на дату, вказану у замовленні, власними транспортними засобами та за власний рахунок, У випадку підписання сторонами Додатку № 7 Графіку поставок, строк поставки визначається відповідно підписаного Додатку № 7.

Замовлення передаються Покупцем нарочно, по електронному зв`язку, а у випадку відсутності таких - телефонограмою. При використанні сторонами засобу передачі замовлення шляхом електронного повідомлення (EDI-документа) через платформу електронної комерції (EDI-документа) через платформу електронної комерції, сторони підписують Додаток № 2. Замовлення повинно містити інформацію: номер та дату замовлення; номер та дату договору; найменування постачальника; найменування покупця; асортимент товару; кількість та ціну товару; дату поставки товару постачальником на склад або магазин, вказаний покупцем; адресу складу або магазину, вказаного покупцем ( п. 2.2 договору ).

Як зазначено у п. 3.1 договору, приймання товару у розподільному центрі здійснюється у вказаний час, відповідно Додатку № 7 до цього договору. Граничне відхилення від вказаного часу - плюс/мінус 30 хвилин. Приймання товару у магазинах покупця здійснюється з 08.00 до 16.00 год.. Вивантаження та приймання товару, який не був доставлений у обумовлений час, здійснюється у вільний час покупця, при цьому покупець не несе відповідальності за простій автомобіля постачальника. Покупець залишає за собою право змінити день та час приймання товару за умови попереднього повідомлення про це за 5 робочих днів.

П. 3.2. договору передбачено, що приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем у місті поставки товару в момент отримання товару від постачальника відповідно до супровідних документів. Покупець має право прийняти товар без спеціальної перевірки за якістю, якщо товар знаходиться у спеціальній тарі та упаковці без явних видимих дефектів.

У п. 6.1 договору сторони визначили, що ціна на товар визначається на підставі узгодженої сторонами специфікації та може бути змінена виключно по передньому узгодженню з покупцем один раз в квартал та не більш ніж на 5% від поточної ціни.

Відповідно до п. 6.5. договору, оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 70 календарних днів з дня поставки товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2017 р. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії даного договору ні одна зі сторін у письмовій не заявить про його розірвання, договір автоматично пролангується на кожний наступний рік ( п. 11.1. в редакції додаткової угоди від 31.12.2016 р. ).

Договір поставки № 2/2016 від 21.03.2016 р. підписано уповноваженими особами сторін та скріплено печатками підприємств.

Закінчення строку дії Договору не звільняє сторін від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору, яке мало місце в період дії Договору ( п. 11.2 Договору).

Доказів визнання договору поставки № 2/2016 від 21.03.2016 р. недійсним чи розірваним сторонами до матеріалів справи не надано.

Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання умов договору на підставі замовлень Товариства з обмеженою відповідальністю Рибопромислова компанія поставлено ТОВ Український Рітейл товар на загальну суму 15 768 264,31 грн., що підтверджується видатковими та товарно-транспортними накладними долученими до матеріалів справи.

Товар було отримано Відповідачем, що підтверджується підписами представників Відповідача та печаткою товариства.

Отже, Позивачем умови договору виконані належним чином, жодних претензій відповідачем не заявлялось.

Проте, оплата товару у строк, визначений договором, у повному обсязі здійснена не була.

Відповідач оплатив отриманий товар на суму 11 418 640,08 грн., що підтверджується випискою з ПАТ Райффайзен Банк Аваль.

Частина оплати за поставлений згідно умов договору товар на суму 2 397 244,88 грн., за досягнутою домовленістю сторін, була зарахована згідно проведення зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, про що свідчать повідомлення від Відповідача про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог.

На підтвердження факту не оплати у повному обсязі Відповідачем поставленої Постачальником продукції за Договором поставки № 2/2016 від 21.03.2016 р., Позивачем надано обґрунтований розрахунок суми основного боргу, з якого вбачається, що Відповідач не оплатив поставлену продукцію на суму 1 493 670,66 грн.

Згідно п. 2.8. договору поставки, зобов`язання з поставки товару вважаються виконаними з моменту передачі товару та повного пакету належним чином оформлених товаросупровідних документів Покупцю відповідно до умов даного Договору та чинного законодавства України.

Поставлений товар був прийнятий Відповідачем, про що свідчить також печатка Покупця на видаткових та товарно-транспортних накладних. Зазначена в них дата є датою поставки.

Таким чином, з дня поставки товару у Відповідача виникли зобов`язання згідно з умовами Договору поставки (п. 6.5.) та нормами чинного законодавства сплатити отриманий товар протягом 70 календарних днів.

На момент розгляду справи судом першої інстанції, доказів сплати заборгованості за поставлений за Договором поставки № 2/2016 від 21.03.2016 р. Товар на суму 1 493 760,66 грн. сторонами до матеріалів справи надано не було.

Невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару стала підставою звернення Позивача до суду з вимогою про стягнення з Відповідача суми заборгованості по оплаті за поставлений товар в примусовому порядку.

За порушення виконання Відповідачем грошового зобов`язання, Позивач просив стягнути з Відповідача 3 % річних в розмірі 5 420,69 грн., за період з 07.11.2018 р. по 27.03.2019 р. та інфляційні втрати в розмірі 24 758,03 грн., за період листопад 2018 р. по лютий 2019р. Розрахунок виконано окремо за кожною видатковою накладною.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В основу оскаржуваного рішення про задоволення позовних вимог покладено висновок місцевого господарського суду про доведеність факту порушення Відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факту несплати Відповідачем у визначений зобов`язанням термін вартості отриманого товару.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги: Позивачем не надано належних доказів поставки товару - з видаткових накладних неможливо встановити, хто саме їх підписав ( не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис ).

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Спірні правовідносини сторін регулюються нормами ЦК України з урахуванням особливостей, встановлених ГК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України.

Ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно із ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом першої інстанції і не спростовано Відповідачем, Позивач на виконання умов договору, на підставі замовлень ТОВ Український Рітейл, поставлено товар, що підтверджується видатковими накладними. Відповідач, в порушення умов договору, за отриманий товар за вказаними накладними належним чином з Позивачем не розрахувався. Розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем за договором поставки № 22016 від 21.03.2016 р. склав 1 493 670,66 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких судвстановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Отже, відповідно до правил доказування Відповідач, заперечуючи позовні вимоги та посилаючись на відсутність повноваження особи, підпис якої стоїть на видаткових накладних, повинен довести зазначені обставини.

Разом з тим, з наданих Позивачем доказів, які були досліджені судом першої інстанції вбачається, що Відповідачем було отримано товар, за видатковими накладними та товаро-транспортними накладними, які містять відомості про дату складання документів, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, підпис відповідної особи, завірений печаткою ТОВ Український Рітейл.

ТОВ Український Рітейл не доведено фактів протиправності використання своєї печатки на вказаних видаткових накладних.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 23.07.2019 р. у справі № 918/780/18 печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, а не доведення фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, та доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, свідчить про відсутність підстав вважати, що печатка товариства використовувалась проти волі підприємства.

Суд першої інстанції надав належну правову оцінку запереченням Відповідача, викладеним в апеляційній скарзі, та вказав, що згідно абзацу 9 ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції. Відсутність зазначення посади особи не може бути безумовною підставою для висновку про позбавлення первинного документа юридичної сили та доказовості, та, відповідно, не спростовує господарську операцію з отримання товару.

З огляду на викладене апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Позивача та про те, що вказані видаткові накладні є належними доказами на підтвердження здійснення господарських операції між сторонами.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 01.08.2019 р. у справі № 908/1057/19 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Постанова складена у повному обсязі 08.10.2019 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна