ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року Справа № 902/235/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Петухов М.Г. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

за участю представників сторін:

позивача Малого Приватного підприємства Фірма "Ерідон" - адв. Боровик Б.М.

відповідача Приватної агрофірми "Вікторія" - дир. ОСОБА_1 , адв. Якименко О.О.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом Приватної агрофірми "Вікторія"

на рішення Господарського суду Вінницької області від 27.05.2019 р. ухваленого суддею Яремчуком Ю.О. о 12:45 год. у м.Вінниці, повний текст складено 04.06.2019 р.

у справі № 902/235/19

за позовом Малого Приватного підприємства Фірма "Ерідон"

до Приватної агрофірми "Вікторія"

про стягнення 1817716,93 грн.

та за зустрічним позовом Приватної агрофірми "Вікторія"

до Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон"

про визнання недійсним договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р.

В судовому засіданні 17.09.2019 р. оголошувалась перерва до 20.09.2019 р.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до рішення Господарського суду Вінницької області від 27.05.2019 р. у справі № 902/235/19 задоволено первісний позов про стягнення з Приватної агрофірми "Вікторія" на користь Малого приватного підприємства Фірми "Ерідон" 1430578,39 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції, 64957,53 грн. - 10% річних в сумі; 88333,90 грн. - 18% річних, 233847,11 грн. пені на підставі договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р.

Цим рішенням суду відмовлено у задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач за первісним позовом Приватна агрофірма "Вікторія" подав апеляційну скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 27.05.2019 р. у справі та постановити нове, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задоволити зустрічний позов.

Скаржник доводить, що рішення Господарського суду Вінницької області від 27 травня 2019 року підлягає скасуванню з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Доводить, що текст договору наданого суду Приватною агрофірмою "Вікторія", яка засвідчена 12.03.2019 р. Тищенко І. - юрисконсультом, тоді як позовна заява підписана генеральним директором ОСОБА_2 Омельчук. У зв`язку з цим доводить, що матеріали справи містять копію договору, яка засвідчена не уповноваженою особою.

Приватна агрофірма "Вікторія" встановила, що наявна в матеріалах справи копія договору містить підпис не директора Приватної агрофірми "Вікторія" ОСОБА_1 , а іншої невідомої особи, тобто підпис директора підроблено. Тому суду першої інстанції було подано клопотання про витребування у Малого приватного підприємства Фірми "Ерідон" оригіналу договору поставки № 1205 18 146 від 22.02.2018 р. Суд ухвалами безпідставно відмовив у задоволенні цих клопотань. Таким чином суд в порушення вимог ст.ст. 75-78,91, 236 ГПК України обґрунтував рішення на підставі недопустимого доказу - копії договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р.

Стверджує, що сторони уклали інший договір поставки за такими з реквізитами номером і датою, який підписаний керівником ПАФ «Вікторія» ОСОБА_1 , проте примірник цього договору у ПАФ Вікторія відсутній. Мале приватне підприємство Фірма "Ерідон" надала суду копію договору, який не підписаний керівником ПАФ «Вікторія», а іншою невідомою особою, і є підробленим.

Доводить, що суд відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, порушив принцип змагальності сторін, передбачений ст. 13 ГПК України та норми матеріального права, які регулюють недійсність договору.

Вважає, що оскільки копія договору підписана не її керівником, а іншою невідомою особою, підпис підроблений, а тому згідно зі ст. 203, 215 ЦК України є недійсним. Вказані обставини слугували підставою подання клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Доводить, що самостійно ПАФ «Вікторія» не могла отримати висновок експерта, оскільки відсутні необхідні документи для проведення експертизи, а саме - оригінал договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р., який знаходиться у малого приватного підприємства фірма "Ерідон". Такий договір у ПАФ «Вікторії» відсутній.

Вважає, що факти поставки товару, часткової оплати за товар, оформлення первинних документів щодо поставки та оплати - ніяким чином не доводить, що між сторонами був укладений саме той договір поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р., який доданий до позовної заяви в копії.

В дійсності сторони уклали договір поставки, але це не той, на підставі якого звернувся в суд МПП фірма "Ерідон" та копія якого надана суду. Відповідно до копії договору - вказані зовсім інші умови щодо строків оплати товару, відповідальності за несвоєчасну оплату (пеня, річні), річні за користування товарним кредитом, інфляційних. Такі умови з ПАФ «Вікторія» не узгоджені.

Вважає помилковим висновок суду про те, що має значення наявність печатки на спірному договорі, оскільки відповідно до ст. 207 ЦК України закон пов`язує факт укладення договору з підписом керівника, а не з печаткою юридичної особи.

Звертає увагу, що згідно абз. 2 ч.1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

У зв`язку з викладеними обставинами скаржник ПАФ «Вікторія» подав клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи експертизи.

Просить врахувати наведене та скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 27.05.2019 р. у справі та постановити нове, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задоволити зустрічний позов.

Мале приватне підприємство Фірми "Ерідон" подало апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу. Вважає скаргу безпідставною, необґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Не погоджується з доводами апеляційної скарги про порушення норми ч. 6 ст. 91 ГПК України у зв`язку із відмовою у задоволенні клопотання про витребування оригіналу договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. Так, підставою для витребування оригіналу договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р., не були сумніви щодо відповідності поданої копії договору поставки оригіналу, а виключно з метою призначення та проведення судово-почеркознавчої експертизі у даній справі.

Вважає, що судом першої інстанції повністю з`ясовано підстави подання клопотання, взято до уваги заперечення МПП ФІРМА «ЕРІДОН» та обґрунтовано відмовлено Приватній агрофірмі "Вікторія" у призначенні судово-почеркознавчої експертизі, у зв`язку з чим оригінали договору не витребовувалися.

Зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення здійснив повне та належне дослідження наданих доказів та здійснив їх належну оцінку, в свою чергу Приватна агрофірма "Вікторія" не надала жодного доказу на підтвердження своєї позиції, зокрема щодо укладання договору поставки на інших умовах, щодо втрати свого примірника договору, заяви в поліцію про вчинення кримінального правопорушення підроблення документів тощо.

Таким чином, судом належним чином встановлено реальність вчиненого правочину. Вказане також підтверджується заявою свідків ОСОБА_3 від 23.04.2019 р. та ОСОБА_4 від 23.04.2019 р., а також - частковою оплатою товару, отриманого відповідно до договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. згідно з платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи.

Вважає, що часткова оплата Приватною агрофірмою "Вікторія" за товар, поставлений на підставі договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. у сумі 2 160 802.22 грн. є беззаперечним доказом схвалення цього правочину. Крім того, звертає увагу, що підпис представника Приватної агрофірми "Вікторія", який міститься на первинних документах, що укладенні на виконання договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р., скріплений печаткою Приватної агрофірми "Вікторія".

Доводи апеляційної скарги, що між сторонами був укладено інший однойменний договір поставки, в рамках якого підписувалися додатки та видаткові накладні, також не підтверджено жодними доказами. Позивач звертає увагу, шо Приватна агрофірма "Вікторія" не заперечує проти укладання додатків до договору поставки, при цьому саме в цих додатках визначена вартість товару (п. 2.1.) строки та порядок оплати товару (п. 3) та відсотки за користування товарним кредитом (п. 4 та 5).

З огляду на вищезазначене, зважаючи на відсутність будь-яких фактичних доказів, що підтверджують обставини, на які посилається скаржник та зважаючи на належне повне дослідження судом першої інстанції усіх обставин справи, позивач вважає, що було прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Просить врахувати наведені обставини та залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Вінницької області від 27 травня 2019 року у справі № 902/235/19 - без змін.

До початку розгляду справи Приватне агрофірма "Вікторія" надало суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у даній справі та у зв`язку із цим просило суд витребувати у Малого Приватного підприємства Фірма "Ерідон" оригінал договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. В обґрунтування вказаного клопотання заявник посилається на ту обставину, що підпис на договорі поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. виконаний не директором скаржника, а іншою невідомою особою. Крім того зазначає, що матеріали справи містять неналежним чином засвідчену копію оспорюваного договору.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Приватної агрофірми "Вікторія" підтримав вказане клопотання з підстав, викладених у ньому.

Представник Малого Приватного підприємства Фірма "Ерідон" заперечив проти призначення експертизи, вважає таке клопотання безпідставним та необґрунтованим, направленим на затягування розгляду справи.

Судом апеляційної інстанції відповідно до ухвали від 17.09.2019 р. було зобов`язано позивача Фірму "Ерідон" надати колегіі суддів для огляду в судовому засіданні оригінал договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р.

В судовому засіданні 20.09.2019 р. оглянуто представлені позивачем Фірмою «Ері- дон» оригінали договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р., додатки до нього та первинні документи, на підставі яких відбувались поставки. Колегією суддів встановлено, що залучені до справи копіі відповідають оригіналам за формою і за змістом. Копії засвідчені належним чином. Колегією суддів залучена до справи ксерокопія договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. кращої якості/кращої чіткості.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що про недоліки копії договору скаржником в суді першої інстанції не було заявлено - про таке скаржник заявив лише на стадіі апеляційного перегляду справи, тому у Господарського суду Вінницької області не було підстав не приймати як доказ належним чином засвідчену ксерокопію договору, оскільки відповідно ч. 6 ст. 91 ГПК України суд не бере до уваги доказ у випадку, якщо учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, а оригінал письмового доказу при цьому не поданий на вимогу суду. В даному випадку підстави для сумніву відсутні.

Розглянувши клопотання Приватної агрофірми «Вікторія» про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі, колегія суддів відмовила у задоволенні такого клопотання, враховуючи наступне. Судова експертиза відповідно до норм ст. 99 ГПК України має призначатись лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи. Відповідно до норм ст.ст.86, 104 ГПК України жоден доказ, в т.ч. і висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В даному випадку колегія суддів дійшла висновку, що представлені суду сторонами докази в їх сукупності є достатніми для вирішення спору і ухвалення рішення у справі, тому відхилила клопотання скаржника про призначення судової експертизи.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 20.09.2019 р. представники Приватної агрофірми "Вікторія" підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній. В своїх поясненнях суду адвокат Якименко О.О. та директор Приватної агрофірми "Вікторія" Вовк М.І. не заперечили суму основної заборгованості та не спростовували розрахунки позовних вимог, проте просили скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі з огляду на ту обставину, що договір поставки не був підписаний директором ОСОБА_1 , а як і ким відомо лише ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Директор ОСОБА_1 пояснив, що підпис на договорі поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. здійснений не ним, а невідомою йому особою, а також пояснив, що йому невідомо за яких обставин на договорі була поставлена печатка Приватної агрофірми "Вікторія". На запитання суду поясник, що печатка зберігається в сейфі у бухгалтера, службове розслідування щодо цієї ситуаціі не призначалось і заяву до правоохоронних органів не писав.

Представник Малого Приватного підприємства Фірма "Ерідон" заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

22.02.2018 р. Малим приватним підприємством Фірма "Ерідон"/постачальник в особі представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які діяли на підставі довіреностей та Приватною агрофірмою "Вікторія"/покупець в особі директора ОСОБА_1 укладений договір № 1205/18/146 поставки на умовах товарного кредиту /а.с. 19-21 у т.1, 129-130 у т.2/.

Відповідно до п.п.1.1.,1.2. договору сторонами погоджено, що в порядку та на умовах цього договору постачальник зобов`язується поставити покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару. Найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим договором, зазначаються в додатках до договору, які є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. п. 3.1.3.3. договору оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором та додатками до нього. У випадку поставки товару на умовах попередньої оплати, допускається оплата та поставка товару на підставі рахунку на попередню оплату, що містить істотні умови поставки, без укладення додатків до цього договору. Датою оплати товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника. Оплата товару, який постачається на умовах попередньої оплати здійснюється покупцем на підставі рахунку на оплату складає 3 (три) банківських дні, включаючи дату його оформлення, якщо інше не буде погоджено сторонами. В разі порушення строків оплати, визначених рахунком на оплату, зарахування платежів здійснюється постачальником, виходячи з курсу Міжбанку, встановленого на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок постачальника. Оплата товару, який постачається на умовах відстрочення оплати чи з використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. та 3.5 цього договору.

За умовами п.3.2 договору сторони погодили, що визначення ціни та загальної вартості товару, що підлягає оплаті покупцем, здійснюється у національній валюті України, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на міжбанківській валютній біржі на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати товару (надалі «курс Міжбанку»).

Пунктом 3.4. договору сторони дійшли згоди, що оформлення видаткових накладних на товар, який постачається на умовах попередньої плати здійснюється за цінами, зазначеними в рахунку на оплату. У разі недотримання покупцем строків оплати товару, встановлених рахунком на оплату, оформлення видаткової накладної здійснюється за цінами, визначеними з дотриманням умов пунктів 3.2. цього договору на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок постачальника. Оформлення видаткових накладних на товар, який постачається на умовах відстрочення оплати або з використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється за цінами, визначеними на дату формування видаткової накладної з дотриманням умов пунктів 3.2. цього договору.

За п.3.5 сторонами визначена формула, відповідно до якої має проводитись покупцем оплата товару у разі отримання на умовах відстрочення оплати або з використанням вексельного способу розрахунків.

Умови та строки поставки товару зазначаються у додатках до цього договору або у рахунку на оплату, який містить істотні умови поставки. Перехід права власності на товар від постачальника до покупця, а також приймання товару по кількості, якості здійснюється в момент передачі товару та видатковою накладною. Датою передачі товару є дата оформленням видаткової накладної, які підписуються представником покупця. Підпис представника покупця у видатковій накладній має бути завірений відтиском печатки покупця та свідчить про отримання товару покупцем: по кількості - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної у видатковій накладній; по якості - відповідно до показників та характеристик, зазначених у документах про якість та походження товару (п.п. 5.1., 5.3. договору).

Відповідно до п. 6.8. договору поставки стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за договором поставки відповідно до п. 6 ст.232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій у відповідності до ст.259 Цивільного кодексу України продовжується до 3 (трьох) років.

Пунктом 6.7. договору поставки встановлено, що в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару чи невиконання зобов`язань передбачених пунктами 3.2 та 3.3. договору поставки, покупець відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України сплачує на користь постачальника 10% (десяти відсотків) річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст. 625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

23.02.2018 р. сторони уклали додаток № 1205/18/146/1- ЗЗР і 15.03.2018 р. сторони уклали додаток № 1205/18/146/2-ЗЗР до договору поставки, якими погоджено асортимент товару, який підлягає поставці, кількість, ціна та вартість товару за цими додатками включаючи ПДВ /а.с.21, 25 у т.1/. У додатках погоджено, що оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2.-3.3. договору поставки в наступному порядку: 20,00% від загальної вартості товару покупець сплачує на умовах попередньої оплати в строк до 19.03.2018 р.; для проведення попередньої оплати покупець отримує у постачальника «Рахунок на оплату», термін дії якого складає 3 (три) банківських дні, враховуючи дату його оформлення; 80,00 % від загальної вартості товару покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 30.10.2018 р.

Відповідно до умов п. 4 додатків до договору поставки у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк понад 30 (тридцять) календарних днів, покупець відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами) у розмірі 18 % (вісімнадцять відсотків) річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару.

За умовами п. 5 додатків до договору поставки нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару.

Додатки є невід`ємною частиною договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р., як про це зазначено в п.п.1.2, 5.1 договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р.

Договір поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. підписаний представниками Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" Назарчуком Т.В. та ОСОБА_4 на підставі доручень /а.с.104, 133 у т.1/.

У договорі зазначено, що Приватну агрофірму "Вікторія" представляє директор ОСОБА_5 Микола Іванович. Підписи представників на останньому аркуші договора скріплені печатками сторін.

Додатки №1205/18/146/1- ЗЗР від 23.02.2018 р. і № 1205/18/146/2-ЗЗР від 15.03.2018 р. також підписані представниками сторін і скріплені їх печатками. У додатках зазначено, що Приватну агрофірму "Вікторія" представляє директор Вовк Микола Іванович.

Постачальником Малим приватним підприємством Фірмою "Ерідон" були виставлені рахунки № 12953 від 15.03.2018 р. та № 13867 від 19.03.2018 р., № 31278 від 23.04.2018 р., № 87974 від 11.10.2018 р. на суму відповідно 2155278,91 грн., 1312322,40 грн., 59387,64 грн., 7894,32 грн. Підставою оплати в рахунках зазначено договір № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. Термін оплати в кожному з рахунків зазначений 3 банківських дні /а.с. 137-140 у т.1/.

Відповідно до договору та додатку №1205/18/146/1-ЗЗР від 23.02.2018 р. позивач передав відповідачеві товари на загальну суму 2158451,52 грн. на підставі видаткових накладних:

№16624 від 02.04.2018 р. на суму 431055,78 грн в тому числі ПДВ;

№ 16649 від 02.04.2019 р. на суму 1133694,10 грн в тому числі ПДВ;

№ 17702 від 03.04.2018 р. на суму 593701,64 грн в тому числі ПДВ /а.с. 22-24 у т.1/.

В накладних підставою поставки зазначено договір № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. Накладні підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Відповідно до умов договору та додатку №1205/18/146/2-ЗЗР від 15.03.2018 р. позивач передав відповідачу, а відповідач одержав товари на загальну суму 1305180,58 грн. на підставі видаткових накладних:

№ 16653 від 02.04.2018 р. на суму 262464,48 грн в тому числі ПДВ;

№ 16660 від 02.04.2018 р. на суму 1042716,10 грн в тому числі ПДВ /а.с. 26-27 у т.1/.

В накладних підставою поставки зазначено договір № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. Накладні підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Сторони не заперечують виконання таких поставок.

Отже, позивачем було поставлено, а відповідачем отримано товари на загальну суму 3463632,10 грн. Оформлення передачі товарів шляхом складання видаткових накладних визначено умовами договору. Вищеперелічені накладні містять необхідні реквізити за п.2.4 Положення і є належними доказами того, що господарська операція (в даному випадку передача/прийняття товарів за договором поставки) фактично відбулась, і, відповідно є доказами зобов`язання відповідача перед позивачем за ст.509 ЦК України та ст.ст.173-174,193 ГК України.

Відповідач кошти за отримані ним товари сплатив частково - в загальній сумі 1481055,78 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

платіжне доручення № 430 від 15.03.2018 р. на суму 370000,00 грн. з призначенням платежу «за засоби захисту рослин, рах. № 12953 від 15.03.2018 р.»;

платіжне доручення № 440 від 16.03.2018 р. на суму 61055,78 грн. з призначенням платежу «за засоби захисту рослин, рах. № 12953 від 15.03.2018 р.»;

платіжне доручення № 1469 від 21.11.2018 р. на суму 100000,00 грн. з призначенням платежу «за засоби захисту рослин, рах. № 13867 від 19.03.2018 р.»;

платіжне доручення № 1511 від 23.11.2018 р. на суму 250000,00 грн. з призначенням платежу «за засоби захисту рослин, рах. № 13867 від 19.03.2018 р.»;

платіжне доручення №1514 від 23.11.2018 р. на суму 100000,00 грн. з призначенням платежу «за засоби захисту рослин, рах. № 13867 від 23.11.2018 р.»;

платіжне доручення №1546 від 30.11.2018 р. на суму 100000,00 грн. з призначенням платежу «за засоби захисту рослин, рах. № 13867 від 23.11.2018 р.»;

платіжне доручення №120 від 12.02.2019 на суму 500000,00 грн. з призначенням платежу «за засоби захисту рослин, рах. № 13867 від 19.03.2018 р.» /а.с. 29-37 у т. 1/.

Вартість товарів в сумі 1370111,84 грн. відповідачем не оплачена.

Отже, на умовах договору № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. з додатками до нього між сторонами склались правовідносини з поставки на умовах товарного кредиту, які врегульовані нормами пар.1-3 гл.54 Цивільного кодексу України та гл.30 Господарського кодексу України.

За договором поставки продавець, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 694 Цивільного кодексу України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу і нормами ч.5 цієї статті визначено, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Визначення товарного кредиту наведене в Податковому кодесі України відповідно до якого товарний кредит товари (роботи, послуги), що передаються резидентом або нерезидентом у власність юридичних чи фізичних осіб на умовах договору, що передбачає відстрочення остаточних розрахунків на визначений строк та під процент. Товарний кредит передбачає передачу права власності на товари (роботи, послуги) покупцеві (замовникові) у момент підписання договору або в момент фізичного отримання товарів (робіт, послуг) таким покупцем (замовником), незалежно від часу погашення заборгованості.

Згідно з пп. 14.1.206 ПКУ, відсотки це дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений термін коштів або майна. До відсотків, зокрема, включається платіж за використання товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит, і платіж за придбання товарів на виплат.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Колегією суддів встановлено, що на умовах договору № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. та додатків до нього №1205/18/146/1- ЗЗР від 23.02.2018 р. і № 1205/18/146/2-ЗЗР від 15.03.2018 р. сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору поставки та приступили до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст.193 ГК України та ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до норм ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідачем Приватною агрофірмою "Вікторія" оплата за договором виконана частково - у сумі 3463632,10 грн., що підтверджено вищезазначеними платіжними дорученнями і не заперечується сторонами.

Заборгованість становить 1370111,84 грн. і підлягає стягненню відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства та умов договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. (з додатками до нього).

Як визначено умовами п.1.2 договору додатки є невід`ємною частиною договору у додатках визначена вартість товару (п. 2.1.) строки та порядок оплати товару (п. 3) та відсотки за користування товарним кредитом (п. 4 та 5).

Відповідач/покупець не виконав розрахунки у строки, визначені умовами п.3 додатків до договору, тому позивач правомірно відповідно до умов п.4-5 додатків до договору та норм ст.694, 536 ЦК України нарахував 88333,90 грн. як 18% відсотків за користування товарним кредитом за період з 30.11.2018 р. по 13.02.2019 р. на суму заборгованості 1870111,84 грн. та з 14.02.2019 р. по 12.03.2019 р. на суму заборгованості 1370111,84 грн. (із урахуванням частково виконуваних відповідачем платежів). Розрахунок суми відсотків за користування товарним кредитом відповідачем не оспорюється, але перевірений колегією суддів. Розрахунок є арифметично правильним, виконаний відповідно до конкретних обставин справи, отже позовна вимога в цій частині правомірно задоволена судом першої інстанції.

Пунктом 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки у визначений договором (умовами додатків) строк відповідач оплату не виконав, позовні вимоги про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, відсотків річних та пені, нарахованої згідно з умовами договору та відповідно до ст.549 ЦК України, ст.230 ГК України і Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання», є правомірними та підставно задоволені судом першої інстанції.

Згідно до ч.ч. 4, 6 ст.231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Позивачем заявлено до стягнення 60466,55 грн. суми, на яку збільшився борг з урахуванням індексу інфляції, 10% річних від суми заборгованості відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 6.7. договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р.- в розмірі 64957,53 грн. та 233847,11 грн. пені за період прострочення станом 12.03.2019 р. з урахуванням виконуваних відповідачем платежів /а.с.10-12 у т.1/.

Відповідач Приватна агрофірма "Вікторія" в апеляційній скарзі не оспорює розрахунки боргу з урахуванням індексу інфляції, відсотків річних та пені, але розрахунки перевірені колегією суддів і встановлено, що нарахування виконані арифметично правильно, відповідно до норм законодавства та умов договору і відповідають конкретним обставинам справи. Отже позовні вимоги в цій частині правомірно задоволена судом першої інстанції.

Відповідач за первісним позовом не надав суду доказів, які б спростували неналежне виконання грошових зобов`язань.

Доводи скаржника про відсутність правових підстав для нарахування штрафних санкцій ґрунтуються на твердженнях про недійсність договору поставки, який не підписувався керівником Агрофірми "Вікторія".

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні зустрічного позову Приватної агрофірми "Вікторія" про визнання недійсним договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р., оскільки дійшов висновку, що сукупність доказів у справі свідчить, що сторонами оспорюваного договору вчинені необхідні дії, спрямовані на досягнення правових наслідків за договором поставки. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Одним із способів захисту порушеного права згідно з частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено перелік умов дійсності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як зазначадось вище, зі змісту договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. вбачається, що договір укладений і підписаний Малим приватним підприємством Фірма "Ерідон"/постачальник в особі представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та Приватною агрофірмою "Вікторія"/покупцем в особі директора Вовка Миколи Івановича. Договір скріплений відтисками печаток сторін.

Скаржник доводить, що підпис у договорі «Покупець» вчинений не ОСОБА_1 , а іншою невідомою особою, тобто - від імені Приватної агрофірми "Вікторія" договір укладений особою без відповідних повноважень.

Колегія суддів апеляційної інстанції дослідивши обставини укладення договору поставки від 22.02.2018 р. з урахуванням норм ст. 207 ЦК України не вбачає підстав для визнання останнього недійсним.

Так, твердження скаржника про існування іншого договору поставки за таким самим номером і датою, але з умовами іншого змісту заперечується відповідачем за зустрічним позовом та не підтверджено жодним доказом, тому такі твердження відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Разом з тим, скаржник не заперечує наявність відбитку печатки Приватної агрофірми "Вікторія" на договорі поставки.

Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, як повноважну діяти від імені юридичної особи, печатка якої використана.

При цьому директор агрофірми в судовому засіданні пояснив, що печатка зберігається в сейфі у бухгалтера, але службове розслідування з приводу використання печатки в даному випадку не призначалось, про втрату чи використання печатки агрофірми невідомими особами із злочинною метою органи МВС не повідомлялось.

Таким чином, наявність відбитку печатки позивача за зустрічним позовом на оспорюваному договорі, враховуючи ту обставину, що останній несе повну відповідальність за зберігання і використання його печатки, на думку колегії суддів підтверджує, що наявність печатки агрофірми «Вікторія» на договорі поставки, який представлений суду, є підтвердженням укладення правочину повноважною особою.

Представники позивача за зустрічним позовом не змогли пояснити колегіі суддів, чому у Приватної агрофірми "Вікторія" відсутній примірник договору, чому такий примірник не був одержаний від постачальника і не був витребуваний агрофірмою, враховуючи значну вартість і кількість господарських операцій та відтермінування у часі укладання і виконання поставки.

При цьому колегія суддів враховує, що дії позивача за зустрічним позовом свідчать про схвалення договору поставки на тих умовах, які представлені суду.

Так, позивач за зустрічним позовом не оспорює укладених сторонами додатків № 1205/18/146/1-ЗЗР від 23.02.2018 р. і № 1205/18/146/2-ЗЗР від 15.03.2018 р. до договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р., тоді як саме в цих додатках визначені асортимент, кількість, ціна та вартість товарів (п. 2.1.), строки і порядок оплати товару (п. 3), розмір і порядок нарахування відсотків за користування товарним кредитом (п. 4 та 5), порядок поставки, тобто умови, які є істотними для договору поставки відповідно до ст.ст.266,268 ЦК України та частин 2,3 ст.180 ГК України.

Додатки до договору містять необхідні реквізити юридичних осіб, зокрема, підпис представника Приватної агрофірми "Вікторія", який скріплений печаткою, та не оспорені в установленому порядку.

Товари були поставлені і прийняті Приватною агрофірмою "Вікторія" без зауважень чи застережень. При цьому, як зазначено вище, накладні містять посилання на договір № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. як підставу господарської операції.

Приватна агрофірма "Вікторія" виконувала платежі за одержані товари з посиланням у платіжних дорученнях на рахунки постачальника як підстави платежу. При цьому первинні документи (рахунки, накладні та платіжні доручення) кореспондуються між собою, як це правильно встановив суд першої інстанції.

Отже, в кожній справі про визнання правочину недійсним суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків.

За наведених вище обставин в їх сукупності колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову про визнання договору поставки № 1205/18/146 від 22.02.2018 р. недійсним. Враховано, що дії відповідача за первинним позовом свідчать про схвалення такого договору, що сторонами договору поставки дотримано виконання договору в цілому щодо створення правових наслідків, обумовлених цим правочином, а саме: відбулись поставки товарів відповідно до договору, додатків, виставлених рахунків та видаткових накладних, а також відбувалась сплата коштів за поставлений товар. Існування іншого договору з іншими умовами, ніж той, що представлений суду, не підтверджено жодним доказом в порядку ст..ст.74,76-79 ГПК України.

Підсумовуючи викладене, за результатом перегляду рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 27.05.2019 р. у справі № 902/235/19 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і немає підстав для його скасування чи зміни. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватної агрофірми "Вікторія" залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Вінницької області від 27.05.2019 р. у справі № 902/235/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 902/235/19 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений 08 жовтня 2019 року

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Грязнов В.В.