ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2019 р. Справа№ 910/12400/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Пашкіної С.А.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Гуцал О.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 01.10.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Котнар-М"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 11.04.2019 (повний тест рішення підписано 22.04.2019)

у справі №910/12400/18 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котнар-М"

до Антимонопольного комітету України

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Котнар-М" (надалі позивач, ТОВ "Котнар-М") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Антимонопольного комітету України (надалі - відповідач, АМКУ) про скасування рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 9-р/тк від 20.06.2018.

Позовні вимоги (з урахуванням заяви про зміну підстав позову) обґрунтовані тим, що відповідач відповідно до ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (надалі - Закон) не встановив, чи є скаржник суб`єктом звернення відповідно до Закону та чи має скаржник право на звернення з заявою до відповідача, як то передбачено ст. 36 Закону та абз. 3 п. 17 розд. VI "Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції", що затверджені розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90/299; власником продукції лікерів "БЕЙЛІС", що реалізовуються на території України є не скаржник (компанія Р енд А Бейлі енд Ко (м. Дублін, Ірландія), а українська компанія ТОВ "БАЯДЕРА-ІМПОРТ"; вимога відповідача про надання документів є незаконною, оскільки вона направлена позивачу у рамках справи, за заявою яка не підлягала розгляду відповідачем, а отже надання чи ненадання, а також надання недостовірної інформації на незаконну вимогу відповідача не може бути порушенням, яке відповідач кваліфікував за ч.ч. 13-15 статті 50 Закону, та відповідно відповідач не мав права застосувати до позивача санкції передбачені ст. 52 Закону.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі №910/12400/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- обов`язок надання інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи органу Антимонопольного комітету України повинен виконуватись суб`єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Антимонопольного комітету України справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законом;

- не подавши інформацію на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету у встановлений строк, ТОВ "Котнар-М" вчинило порушення, передбачене п.13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ТОВ "Котнар-М" звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі №910/12400/18 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення прийняте з неповним з`ясуванням усіх обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що скаржник не є суб`єктом господарювання у розумінні статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а отже заява не підлягає розгляду органами антимонопольного комітету та як наслідок відповідач мав повернути заяву скаржнику та не проводити будь-яких дій, пов`язаних зі збору документів за заявою; скаржник, як іноземна юридична особа по провадженню в якому прийнято оскаржуване рішення, взагалі не здійснює діяльності на території України. Власну продукцію він реалізовує українському дистриб`ютору, який від свого імені здійснює свою діяльність з продажу на території України, отже власником продукції лікерів "БЕЙЛІС", що реалізовуються на території України є не скаржник - компанія Р енд А Бейлі енд Ко (м. Дублін, Ірландія), а українська компанія ТОВ "БАЯДЕРА-ІМПОРТ".

Окрім того, в тексті апеляційної скарги скаржником викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого для подання апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2019 апеляційну скаргу ТОВ "Котнар-М" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 апеляційну скаргу ТОВ "Котнар-М" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі №910/12400/18 залишено без руху та надано час для усунення її недоліків.

25.06.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжне доручення №148 від 20.06.2019 про сплату судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2019 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення, відкрито апеляційне провадження у справі №910/12400/18 за апеляційною скаргою ТОВ "Котнар-М" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2019 та призначено до розгляду на 02.09.2019.

Роз`яснено відповідачу право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого п. 4 резолютивної частини зазначеної ухвали.

15.07.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ТОВ "Котнар-М", оскаржуване рішення без змін.

Зокрема відповідач у відзиві зазначає про те, що заявник Р енд А Бейлі енд Ко (м.Дублін, Ірладія) є суб`єктом господарювання в розумінні статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", оскільки дана компанія є офіційно зареєстрованою юридичною особою та здійснює діяльність з виробництва та реалізації відповідних товарів, а тому доводи позивача стосовно того, що заява компанії Р енд А Бейлі енд Ко (м.Дублін, Ірладія) не підлягає розгляду Комітетом є помилковими. Обов`язок надання інформації на запит уповноваженої особи Комітету повинен виконуватися суб`єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Комітету справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законом.

30.08.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, а саме висновку економічного дослідження за зверненням підприємства, наданий аудиторською фірмою ПП "Стандарт- проф".

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 02.09.2019, у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, для розгляду справи №910/12400/18 за апеляційною скаргою ТОВ "Котнар-М" сформовано колегію суддів у складі: Зубець Л.П. (суддя-доповідач), судді Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 прийнято справу №910/12400/18 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 01.10.2019.

У зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2019 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді Пашкіна С.А., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2019 прийнято справу №910/12400/18 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів.

У судове засідання 01.10.2019 з`явились представники сторін.

Представник позивача у судовому засіданні 01.10.2019 апеляційну скаргу підтримав повністю, просив її задовольнити та скасувати рішення місцевого суду. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 01.10.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №9-р/тк від 20.06.2018 визнано, що ТОВ "Котнар-М" вчинило порушення, передбачене пунктом 15 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді подання листом від 27.09.2017 №124 недостовірної інформації на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 06.09.2017 №127-26/09-9582 у встановлений ним строк. За вказане порушення на ТОВ "Котнар-М" накладено штраф у розмірі 680 000,00 грн.

Позивач не погоджуючись з висновками Тимчасової адміністративної колегії Комітету про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, звернувся до місцевого господарського суду на підставі статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" з позовом про скасування рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 20.06.2018 № 9-р/тк з підстав порушення та неправильного застосування відповідачем норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням місцевого господарського суду, яким в позові відмовлено повністю, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" (надалі - Закон), Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Статтею 3 зазначеного Закону встановлено, що до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Так, як вбачається з матеріалів справи, до Антимонопольного комітету України надійшла заява Р енд А Бейлі Ко (м. Дублін, Ірландія) від 16.06.2017 №170616/13305 про недобросовісну конкуренцію в діях ТОВ "Котнар-М" під час виробництва та реалізації кремових лікерів "O'Dailys".

На підставі статей 7, 16, 22 та 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" відповідачем на адресу ТОВ "Котнар-М" була надіслана вимога, в якій запропоновано протягом 15 календарних днів з дня отримання цієї вимоги надати Комітету інформацію та належним чином засвідчені копії документів відповідно до пунктів Вимоги.

У Вимозі зазначалося, що відповідно до пунктів 13-15 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" дії з неподання інформації у встановлені строки, подання інформації в неповному обсязі у встановлені строки, подання недостовірної інформації Комітету визнаються порушенням законодавства про захист економічної конкуренції і тягнуть за собою відповідальність, встановлену статтею 52 цього Закону.

Листом від 27.09.2017 № 124 ТОВ "Котнар-М" у відповідь на вимогу зазначило про те, що рішенням Берегівського районного суду України від 17.08.2017 у справі №297/2327/17 був встановлений факт порушення авторських прав на етикетки лікера Бейліс Орігінал (Baileys Original) компанії Р енд А Бейлі енд Ко, де остання використовує зображення автора картини "Мечты Закарпатья" без його згоди на розміщення та відсутності майнових прав на цю картину, тим самим порушив законодавство України. За цими підставами в Господарському суді Закарпатської області розглядається позов майнового характеру щодо вилучення з реалізації продукції лінійки лікерів "Бейліз" компанії Р енд А Бейлі енд Ко (R & A BAILEY & СО), реалізація якої заподіяла шкоди ТОВ "Котнар-М". Крім того, ТОВ "Котнар-М" надало Комітету копію заочного рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 17.08.2017 у справі №297/2327/17. Вищезазначене рішення передбачає, що 17.08.2017 Берегівський районний суд Закарпатської області розглянув у судовому засіданні цивільну справу №297/2327/17 за позовом ОСОБА_1 до Р енд А Бейлі енд Ко (R & A BAILEY & СО), (м. Дублін, Ірландія), третя особа, яка незаявляє самостійних вимог на стороні позивача ТОВ"Котнар-М" про поновлення порушених авторських прав, припинення дій, що порушують авторське право та стягнення компенсації і моральної шкоди.

Відповідач зазначає, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - Реєстр), заочне рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 17.08.2017 у справі № 297/2327/17 відсутнє. Також, у Реєстрі відсутня інформація про справу №297/2327/17 та будь-які інші документи (ухвали, рішення тощо) Берегівського районного суду Закарпатської області, що пов`язані з нею.

Листом від 05.10.2017 №127-26/09-10759 Комітет звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області з проханням надати копії всіх судових рішень (ухвал, тощо), пов`язаних зі справою №297/2327/17.

Листом від 17.10.2017 №01-15/82/2017 Берегівський районний суд Закарпатської області повідомив Комітет про те, що до Берегівського районного суду не надходила позовна заява ОСОБА_1 до Р енд А Бейлі енд Ко (R & A BAILEY & СО) (м. Дублін, Ірландія), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача ТОВ "Котнар-М" про поновлення порушених авторських прав, припинення дій, шо порушують авторське право та стягнення компенсації і моральної шкоди. Також зазначено, що вказаний ТОВ "Котнар-М" номер справи №297/2327/17 присвоєно зовсім іншій справі, яка надійшла до райсуду 12.10.2017".

Комітет надіслав вимогу ТОВ "Котнар-М" від 24.10.2017 №127-26/09-11518 про надання інформації (Додаток № 6), у якій просив надати відповідь чи була розглянута та/або розглядається справа №297/2327/17 у Берегівському районному суді Закарпатської області.

Листом від 24.11.2017 №143 (вх. Комітету № 8-12/974-кі від 28.11.2017) ТОВ "Котнар-М" зазначило, що щодо розгляду справи №297/2327/17 в Берегівському районному суді Закарпатської області ТОВ "Котнар-М" не відомо. Тому надати копії документів, що стосуються вказаної справи є неможливим.

Таким чином дії ТОВ "Котнар-М" щодо подання листом від 27.09.2017 №124 недостовірної інформації Комітету, містять ознаки порушення, передбаченого пунктом 15 статті 50 Закону України " Про захист економічної конкуренції".

Позивач як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі зазначає про те, що:

- відповідач відповідно до ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не встановив, чи є скаржник суб`єктом звернення відповідно до Закону та чи має скаржник право на звернення з заявою до відповідача;

- власником продукції лікерів "БЕЙЛІС", що реалізовуються на території України є не скаржник (компанія Р енд А Бейлі енд Ко (м. Дублін, Ірландія), а українська компанія ТОВ "БАЯДЕРА-ІМПОРТ";

- вимога відповідача про надання документів є незаконною, оскільки вона направлена позивачу у рамках справи, за заявою яка не підлягала розгляду відповідачем, а отже надання чи ненадання, а також надання недостовірної інформації на незаконну вимогу відповідача не може бути порушенням, яке відповідач кваліфікував за ч.ч. 13-15 статті 50 Закону, та відповідно відповідач не мав права застосувати до позивача санкції передбачені ст. 52 Закону.

Зазначені доводи позивача не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

Законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, за яких органи Антимонопольного комітету України мають право вимагати відповідну інформацію у суб`єктів господарювання та інших осіб.

З огляду на зазначену норму закону, обов`язок надання інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи органу Антимонопольного комітету України повинен виконуватись суб`єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Антимонопольного комітету України справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законом.

Разом з тим, статтею 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Зокрема, статтею 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема:

- здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

- сприяння розвитку добросовісної конкуренції;

- здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

У свою чергу, Закон України "Про Антимонопольний комітет України" та інші нормативно-правові акти не містять положень про право суб`єктів господарювання на відмову від виконання вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо подання інформації, необхідної для реалізації завдань, покладених на органи Антимонопольного комітету України.

Статтею 21 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадові особи зобов`язані передавати Антимонопольному комітету України та його територіальним відділенням відомості, що можуть свідчити про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Неподання суб`єктом господарювання інформації на вимогу органу Комітету є конкретним актом невиконання конкретної заснованої на законі вимоги державного органу, що й тягне за собою встановлену чинним законодавством відповідальність - незалежно від того чи було в подальшому визнано недійсним рішення органу Комітету у справі, під час розгляду якої була витребувана інформація.

Відсутність законодавчих обмежень щодо підстав витребування Антимонопольним комітетом України необхідної йому інформації підтверджується також правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 14.08.2012 у справі № 08/03/26/64/2011.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Компанія Р енд А Бейлі енд Ко (м. Дублін, Ірландія) є власником торговельних марок "BAILEYS" за свідоцтвами України №8539, 34742, 34743, 34744, 116920, 145524, 147658, 155136, 174025, 183002, 184659 та є відомим у всьому світі (у тому числі в Україні) виробником алкогольної продукції під зазначеною серією торговельних марок.

Це також підтверджується постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №910/4071/17 (Позивач: Р енд А Бейлі енд Ко (м. Дублін, Ірландія); Відповідачі: TOB "КОТНАР-М" та TOB "Торговий дім "Медіатрейдінг" про визнання торговельних марок добре відомими та припинення порушення прав інтелектуальної власності).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб`єкт господарювання - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності чи фізична особа, що здійснює діяльність з виробництва, реалізації, придбання товарів, іншу господарську діяльність, у тому числі яка здійснює контроль над іншою юридичною чи фізичною особою: група суб`єктів господарювання, якщо один або декілька з них здійснюють контроль над іншими. Суб`єктами господарювання визнаються також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю в частині їх діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності.

Таким чином, законодавством встановлено, що під визначення "суб`єкт господарювання" підпадають лише такі суб`єкти господарювання в яких зберігаються наступні ознаки:

- це є юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності;

- така юридична особа здійснює діяльність з виробництва реалізації, придбання товарів, іншу господарську діяльність, у тому числі яка здійснює контроль над іншою юридичною чи фізичною особою.

Окрім того, компанія Р енд А Бейлі енд Ко (м. Дублін, Ірландія) у заяві про захист від недобросовісної конкуренції надало Комітету копії: свідоцтва про державну реєстрацію на території Ірландії, статутних документів.

Відповідно до пункту 17 розділу IV Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (далі - Правила), "Особами, які мають право подавати заяву відповідно до абзацу другого частини першої статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" або частини першої статті 28 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", є суб`єкти господарювання - конкуренти, постачальники чи покупці відповідача та інші фізичні та юридичні особи, які можуть підтвердити, що дії чи бездіяльність відповідача, визначені зазначеними законами як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть безпосередньо і негативно вплинути на їхні права.

Тобто заяву до Комітету можуть подавати безпосередньо виробники товару, а також й інші особи, які можуть підтвердити, що дії чи бездіяльність відповідача (у справі Комітету), визначені законами як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть безпосередньо і негативно вплинути на їхні права, а тому заявник Р енд А Бейлі енд Ко (м. Дублін, Ірландія) є суб`єктом господарювання в розумінні статті 1 Закону України Про захист економічної конкуренції", оскільки дана компанія є офіційно зареєстрованою юридичної особою та здійснює діяльність з виробництва та реалізації відповідних товарів, а тому доводи позивача стосовно того, що заява компанії Р енд А Бейлі енд Ко (м. Дублін, Ірландія) не підлягає розгляду Комітетом є помилковою та не ґрунтується на жодних нормативно-правових актах.

Щодо доводів позивача про те, що власником продукції лікерів "БЕЙЛІС", що реалізуються на території України є не компанія Р енд А Бейлі енд Ко (м. Дублін, Ірландія), а українська компанія товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера-Імпорт" зазначається наступне.

Компанія Р енд А Бейлі енд Ко (м. Дублін, Ірландія) здійснює господарську діяльність на території України опосередковано - через представництво "ДІАГЕО СКОТЛАНД ЛІМІТЕД" та офіційного дистриб`ютора та імпортера TOB "Баядера-Імпорт".

Це також підтверджується постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.12.2018 у справі № 910/4071/17 (Позивач: Р енд / Бейлі енд Ко (м. Дублін, Ірландія); Відповідачі: TOB "КОТНАР-М" та TOB - Торговий дім "Медіатрейдінг про визнання торговельних марок добре відомими та припинення порушення прав інтелектуальної власності).

Окрім того Компанія Р енд А Бейлі енд Ко у своїй заяві в додатках надало Комітету довідку в якій зазначено, що TOB "Баядера-Імпорт" є офіційним імпортером лікеру марки "BAILIES" з 2005 року.

Однак, відповідно до пункту 17 розділу IV Правил "Особами, які мають право подавати заяву відповідно до абзацу другого частини першої статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" або частини першої статті 28 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", є суб`єкти господарювання - конкуренти, постачальники чи покупці відповідача та інші фізичні та юридичні особи, які можуть підтвердити, що дії чи бездіяльність відповідача, визначені зазначеними законами як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть безпосередньо і негативно вплинути на їхні права. Такі заяви мають відповідати вимогам, викладеним у пункті 18 цих Правил.

Заяву про порушення законодавства про захист економічної конкуренції до Комітету має право подавати не лише безпосередній виробник товару (компанія Р енд А Бейлі енд Ко), але й інші особи, у тому числі й офіційний імпортер лікеру марки "BAILIES" TOB "Баядера-Компані", які можуть підтвердити, що дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання/юридичної особи, визначені законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції можуть безпосередньо і негативно вплинути на їхні права. Отже, вимога направлена Комітетом на підставі статей 7, 16 та 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" була направлена правомірно та з дотриманням усіх норм законодавства.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та вимоги законодавства, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відповідачем доведено, а позивачем не спростовано, що не подавши інформацію на Вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету у встановлений строк, ТОВ "Котнар-М" вчинило порушення, передбачене п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" з урахуванням чого, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Котнар-М" до Антимонопольного комітету України не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі №910/12400/18 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга ТОВ "Котнар-М" - без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника (ТОВ "Котнар-М").

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Котнар-М" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі №910/12400/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2019 у справі №910/12400/18 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Котнар-М".

4. Матеріали справи №910/12400/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 10.10.2019.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.А. Пашкіна

А.І. Мартюк