ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2019 року м.Дніпро Справа № 904/2664/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Чередка А.Є., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання: Вітко Г.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2019 (повний текст рішення складено 15.08.2019 року, суддя Петренко Н.Е.) у справі № 904/2664/19

за позовом Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 414 958,70 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог)

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач) про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 559 546,10 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що у січні 2019 року відповідачем до станцій призначення Нікополь Придніпровської залізниці здійснено перевезення вантажів (руда марганцева), одержувачем яких є позивач.

Вказані перевезення оформлені залізничними накладними: №№ 42784538, 42802868, 42802876, 42802892, 42802900, 42802918, 42802926, 42802934, 42802942, 42812610, 42812628, 42812636, 42812644, 42812651, 42812669, 42812677, 42843920, 42843938, 42843946, 42843961, 42812685, 42812693, 42826784, 42826792, 42826800, 42826818, 42826834, 42826842, 42826859, 42831297, 42831313, 42843953, 429146312, 42916320, 42916338, 42916346, 42916353, 42916361, 42916379, 42916387, 42878728, 42878751, 42878769, 42878793, 42878801, 42878819, 42909762, 42909770, 42909788, 42909796, 42909804, 42909812, 42909820, 42909838, 42909846, 42909853, 42909861, 42909879, 42909887, 42909895, 42925614, 42928622, 42928630, 42928655, 40052219, 40052276, 40060345, 40060378, 40090987, 40090995, 40111882, 40111890, 40111908, 40111916, 40111924, 40111932, 40111957, 40185720, 40185746, 40185795, 40185670, 40185712, 40185951, 40254526, 40264863, 40264871, 40264889, 40264897, 40185670, 40185712, 40185951, 40254526, 40264863, 40264871, 40264889, 40264897, 40264905, 40264913, 40264936, 40279127, 40279135, 40279143, 40279150, 40279168, 40279176, 40309015, 40309023, 40309031, 40380610, 40380628, 40380636, 40380644, 40380651, 40380669, 40380677, 40385932, 40385940, 40385957, 40385965, 40385973, 40385981, 40385999, 40545758, 40545766, 40592511, 40614984, 40614992, 40615007, 40615015, 40615023, 40615031, 40615049, 40615056, 40615064, 40615072, 40615080, 40625683, 40625691, 40625709, 40625717, 40625725, 40625733, 40625741, 40625758, 40625766, 40625774, 40808628, 40808636, 40808644, 40808651, 40808669, 40815947, 40815854, 40815862, 40815870, 40815888, 40815896, 40815904, 40815912, 40815920, 40821738, 40821746, 40821753, 40821761, 40862922, 40862930, 40862948, 40862955, 40862963, 40862989, 40862997, 40863003, 40863011, 40900292, 40784464, 40784472, 40784480, 40784498, 40784506, 40784514, 40784522, 40784530, 40784548, 40784555, 40793481, 40793499, 40793507, 40793515, 40793523, 40793531, 40793549, 40808602, 40808610.

Однак, вантаж відповідачем доставлено позивачу із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, у зв`язку з чим сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу складає 559 546,10 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2019 у справі № 904/2664/19 позовні вимоги Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 414 958,70 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" штраф за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 414 958,70 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 6 224,38 грн.

Рішення обґрунтовано тим, що як підтверджується календарними штемпелями на накладних №№ 42784538, 42802868, 42802876, 42802892, 42802900, 42802918, 42802926, 42802934, 42802942, 42812610, 42812628, 42812636, 42812644, 42812651, 42812669, 42812677, 42843920, 42843938, 42843946, 42843961, 42812685, 42812693, 42826784, 42826792, 42826800, 42826818, 42826834, 42826842, 42826859, 42831297, 42831313, 42843953, 429146312, 42916320, 42916338, 42916346, 42916353, 42916361, 42916379, 42916387, 42878728, 42878751, 42878769, 42878793, 42878801, 42878819, 42909762, 42909770, 42909788, 42909796, 42909804, 42909812, 42909820, 42909838, 42909846, 42909853, 42909861, 42909879, 42909887, 42909895, 42925614, 42928622, 42928630, 42928655, 40052219, 40052276, 40060345, 40060378, 40090987, 40090995, 40111882, 40111890, 40111908, 40111916, 40111924, 40111932, 40111957, 40185720, 40185746, 40185795, 40185670, 40185712, 40185951, 40254526, 40264863, 40264871, 40264889, 40264897, 40185670, 40185712, 40185951, 40254526, 40264863, 40264871, 40264889, 40264897, 40264905, 40264913, 40264936, 40279127, 40279135, 40279143, 40279150, 40279168, 40279176, 40309015, 40309023, 40309031, 40380610, 40380628, 40380636, 40380644, 40380651, 40380669, 40380677, 40385932, 40385940, 40385957, 40385965, 40385973, 40385981, 40385999, 40545758, 40545766, 40592511, 40614984, 40614992, 40615007, 40615015, 40615023, 40615031, 40615049, 40615056, 40615064, 40615072, 40615080, 40625683, 40625691, 40625709, 40625717, 40625725, 40625733, 40625741, 40625758, 40625766, 40625774, 40808628, 40808636, 40808644, 40808651, 40808669, 40815947, 40815854, 40815862, 40815870, 40815888, 40815896, 40815904, 40815912, 40815920, 40821738, 40821746, 40821753, 40821761, 40862922, 40862930, 40862948, 40862955, 40862963, 40862989, 40862997, 40863003, 40863011, 40900292, 40784464, 40784472, 40784480, 40784498, 40784506, 40784514, 40784522, 40784530, 40784548, 40784555, 40793481, 40793499, 40793507, 40793515, 40793523, 40793531, 40793549, 40808602, 40808610 вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, який визначений згідно зі статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Враховуюче викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме: стягненню з відповідача на користь позивача штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 414 958,70 грн.

Суд дійшов висновку, що заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу на 50% задоволенню не підлягає, оскільки штрафні санкції за своєю правовою природою є засобами стимулювання боржника належним чином виконати свій обов`язок, а не покласти на нього додатковий. Таким чином, передбачені законодавством санкції повинні застосовуватися у разі порушення забов`язання, а їх зменшення допустиме лише за наявності виняткових обставин.

Окрім цього, суд погодився з усними поясненнями позивача стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, а саме, з тим що:

- позивач є містоутворююим підприємством у місті Нікополі, Дніпропетровської області.

- позивач має певне соціальне навантаження, а саме, стадіон, спортивні секції, дитячий табір на морі та інше, утримання яких бере на себе.

- у позивача є певний технологічний процес у виробленні руди, оскільки виробництво позивача здійснюється на електричних печах, а при затримці залізницею доставки вантажу позивач повинен підкручувати потужність печі на більшу температуру, що призводить потім до збитків у вигляді витрат електричної енергії в більшому об`ємі ніж, якщо залізниця вчасно доставляла вантаж.

- позивач свій результат виробництва поставляє контрагентам несвоєчасно, у зв`язку з прострочкою доставлення вагонів відповідачем позивачу.

Відповідачем не надано жодних доказів, які саме вживаються заходи останнім щодо своєчасного виконання обов`язків за договором та доказів того, які об`єктивні підстави заважають відповідачу своєчасно виконувати обов`язки за договором щодо доставки вантажів позивачу.

Висновок суду щодо оцінки аргументів, покладених відповідачем в основу заявленого ним клопотання про зменшення суми штрафу, збігається з правовою позицією з аналогічного питання Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанова від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18) та Центрального апеляційного господарського суду (постанова від 11.02.2019 у справі № 904/3845/18, постанова від 19.03.2019 у справі № 904/3988/18, постанова від 05.06.2019 у справі № 904/116/19).

2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2019 у справі № 904/2664/19, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство «Українська залізниця», в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2019 у справі № 904/2664/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити нарахований до стягнення штраф до 50%.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що висновок суду про те, що неналежні розрахунки держави за перевезення пільгової категорії громадян жодним чином не впливають на правовідносини позивача та відповідача, спростовується Основними засадами здійснення державної власності щодо акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо необхідності вживати заходів до усунення перехресного субсидування товариством перевезень пасажирів за рахунок перевезень вантажів.

Скаржник вважає, що на відміну від відповідача, позивач не має таких глобальних проблем та завдань в управлінні та у здійсненні господарської діяльності.

Скаржник зазначає, що об`єктивними причинами, які завадили своєчасно доставити вантаж, є необхідність капітального ремонту та модернізації магістральних залізничних ліній та розміщених на них технологічних споруд, передавальних пристроїв, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезення, недостатність залізничного рухомого складу, недосконалість обладнання для технічного обслуговування та ремонту магістральних залізничних ліній та розміщених на них технологічних споруд, передавальних пристроїв, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезення.

Зазначені заходи заплановані державою як єдиним акціонером, який здійснює управлінням AT «Укрзалізниця», і для їх отримання потрібен час та відповідні ресурси. Так, результати реформування діяльності AT «Укрзалізниця» очікувані у 2019 - 2023 роках, однак зазначений період ще не закінчився.

Таким чином, висновок суду проте, що відповідачем не надано жодних доказів, які саме вживаються заходи останнім щодо своєчасного виконання обов`язків за договором та доказів того, які об`єктивні підстави заважають відповідачу своєчасно виконувати обов`язки за договором щодо доставки вантажів позивачу, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки такі заходи вживаються державою, на думку скаржника, є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Щодо збитків від несвоєчасної доставки вантажів самого позивача, на думку скаржника, вони відсутні. Щодо пояснення представника позивача про ускладнення здійснення виробничого процесу на AT «Нікопольський завод феросплавів», з якими погодився суд, а саме: наявність в позивача певного технологічного процесу у виробленні руди, оскільки виробництво позивача здійснюється на електричних печах, а при затримці залізницею доставки вантажу позивач повинен підкручувати потужність печі на більшу температуру, що призводить потім до збитків у вигляді витрат електричної енергії в більшому об`ємі ніж, якщо залізниця вчасно доставляла вантаж, та позивач свій результат виробництва поставляє контрагентам несвоєчасно, у зв`язку з прострочкою доставлення вагонів відповідачем позивачу, на думку скаржника, такий висновок судом зроблений при відсутності будь-яких доказів в матеріалах справи, які підтверджують зазначені обставини.

Скаржник вважає, що посилання суду на постанову Верховного суду від 14.09.2016 у справі № 6-473цс116 безпідставне, оскільки зазначена справа № 6-473цс16 стосується кредитних правовідносин, де мова йдеться про нарахування пені на суму процентів та можливість зниження нарахованої пені у порівнянні саме з розміром нарахованих процентів (збитку), а не суми основного боргу по кредиту. Таким чином, посилання позивача на правовий висновок Верховного суду про те, що у розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку суму збитків вирваний з контексту і не має відношення до обставин справи № 904/116/19.

Таким чином, скаржник вважає, що рішення суду щодо відмови у задоволенні клопотання про зменшення суми штрафу є необґрунтованим, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

3.Узагальнені доводи інших учасників справи.

Акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" подано відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2019 у справі № 904/2664/19, в якому просить залишити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2019 у справі № 904/2664/19 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного Господарського суду від 16.09.2019 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Чередка А.Є., Верхогляд Т.А. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2019 у справі № 904/2664/19 та призначено розгляд справи на 16.10.2019 року.

16.10.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні позивач надав пояснення по справі в обгрунтування своїх заперечень проти доводів апеляційної скарги.

Відповідач не скористався своїм правом бути присутнім у судовому засіданні, про час дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2019 у справі № 904/2664/19 слід залишити без змін з огляду на наступне.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

У січні 2019 року відповідачем до станцій призначення Нікополь Придніпровської залізниці здійснено перевезення вантажів (руда марганцева), одержувачем яких є АТ "Нікопольський завод феросплавів".

Під час здійснення вказаних перевезень відповідачем допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних №№ 42784538, 42802868, 42802876, 42802892, 42802900, 42802918, 42802926, 42802934, 42802942, 42812610, 42812628, 42812636, 42812644, 42812651, 42812669, 42812677, 42843920, 42843938, 42843946, 42843961, 42812685, 42812693, 42826784, 42826792, 42826800, 42826818, 42826834, 42826842, 42826859, 42831297, 42831313, 42843953, 429146312, 42916320, 42916338, 42916346, 42916353, 42916361, 42916379, 42916387, 42878728, 42878751, 42878769, 42878793, 42878801, 42878819, 42909762, 42909770, 42909788, 42909796, 42909804, 42909812, 42909820, 42909838, 42909846, 42909853, 42909861, 42909879, 42909887, 42909895, 42925614, 42928622, 42928630, 42928655, 40052219, 40052276, 40060345, 40060378, 40090987, 40090995, 40111882, 40111890, 40111908, 40111916, 40111924, 40111932, 40111957, 40185720, 40185746, 40185795, 40185670, 40185712, 40185951, 40254526, 40264863, 40264871, 40264889, 40264897, 40185670, 40185712, 40185951, 40254526, 40264863, 40264871, 40264889, 40264897, 40264905, 40264913, 40264936, 40279127, 40279135, 40279143, 40279150, 40279168, 40279176, 40309015, 40309023, 40309031, 40380610, 40380628, 40380636, 40380644, 40380651, 40380669, 40380677, 40385932, 40385940, 40385957, 40385965, 40385973, 40385981, 40385999, 40545758, 40545766, 40592511, 40614984, 40614992, 40615007, 40615015, 40615023, 40615031, 40615049, 40615056, 40615064, 40615072, 40615080, 40625683, 40625691, 40625709, 40625717, 40625725, 40625733, 40625741, 40625758, 40625766, 40625774, 40808628, 40808636, 40808644, 40808651, 40808669, 40815947, 40815854, 40815862, 40815870, 40815888, 40815896, 40815904, 40815912, 40815920, 40821738, 40821746, 40821753, 40821761, 40862922, 40862930, 40862948, 40862955, 40862963, 40862989, 40862997, 40863003, 40863011, 40900292, 40784464, 40784472, 40784480, 40784498, 40784506, 40784514, 40784522, 40784530, 40784548, 40784555, 40793481, 40793499, 40793507, 40793515, 40793523, 40793531, 40793549, 40808602, 40808610, а саме: вагони доставлено одержувачу з порушенням терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Позивач посилався на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, у зв`язку з чим нарахував та просив суд стягнути з відповідача штраф у загальному розмірі 414 958,70 грн., який в добровільному порядку не сплачено відповідачем, що і є причиною спору.

6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата (ч.1 ст. 916 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно статті 22 Статуту залізниць України, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до статті 41 Статуту, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно статті 130 Статуту залізниць України належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна.

Згідно пункту 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1. наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах (пункт 2.1. Правил).

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4. Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9. Правил).

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки (п. 2.10. Правил).

Оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (п. 8 Правил).

Згідно статті 131 Статуту залізниць України претензії вантажоодержувачів щодо сплати штрафів заявляються залізниці призначення.

Відповідно до статті 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до статті 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За вимогами Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (пункт 8 Правил).

Вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, який визначений згідно зі статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що не заперечується сторонами та підтверджується календарними штемпелями на накладних.

Частиною першою статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту зазначених правових норм також вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи: з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; терміну прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання та невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду. За відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Відповідно до частини третьої статті 13, частини першої статті 76, частини першої статті 78, частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторони у справі є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується з обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести на підставі належних і допустимих доказів та згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, статтею 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зменшення штрафних санкцій допустиме лише за наявності виняткових обставин, які в даній справі скаржником не доведені.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Оскільки факт порушення відповідачем Статуту Залізниць України матеріалами справи доведений, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 414 958,70 грн. є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Отже, при застосуванні статті 116 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню за сам факт допущення залізницею порушень, незалежно від того, чи завдано підприємству у зв`язку з цим збитки.

Довід скаржника, що висновок суду про те, що неналежні розрахунки держави за перевезення пільгової категорії громадян не впливають на правовідносини позивача та відповідача, спростовується Основними засадами здійснення державної власності щодо акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо необхідності вживати заходів до усунення перехресного субсидування товариством перевезень пасажирів за рахунок перевезень вантажів, колегія суддів відхиляє з огляду на ту обставину, що нормами чинного законодавства не передбачено, що факт внесення скаржника до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави є достатньою підставою для звільнення від відповідальності або підставою для зменшення розміру неустойки.

Довід скаржника про те, що позивач не має таких глобальних проблем та завдань в управлінні та у здійсненні господарської діяльності колегія суддів вважає необґрунтованим, з огляду на те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Обов`язок доставити вантажі за призначенням в установлені терміни, у відповідності до вимог статті 41 Статуту залізниць України (далі -Статут) та Правил обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Довід скаржника про те, що об`єктивними причинами, які завадили своєчасно доставити вантаж, є необхідність капітального ремонту та модернізації магістральних залізничних ліній та розміщених на них технологічних споруд, передавальних пристроїв, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезення, недостатність залізничного рухомого складу, недосконалість обладнання для технічного обслуговування та ремонту магістральних залізничних ліній та розміщених на них технологічних споруд, передавальних пристроїв, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезення, колегія суддів не вважає доказом винятковості обставин, які призвели до порушення ним зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення та інших обставин, з якими законодавець пов`язує право суду на зменшення штрафних санкцій.

Крім того, колегія суддів зазначає, що аналіз норм щодо права суду зменшити розмір санкцій свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Колегія суддів вважає, що необхідно об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим, висновок суду першої інстанції/ про те, що скаржником не надано будь-яких доказів в підтвердження виключних обставин, на які він посилається як підставу для зменшення розміру неустойки (штрафу).

Зазначена правова позиція узгоджується з постановами Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.09.2019 року по справі №910/16925/18, від 27.02.2019 року по справі № 910/9765/18.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.

Порушено право позивача на своєчасну доставку вантажів.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2019 у справі № 904/2664/19 винесено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення без змін.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2019 у справі № 904/2664/19 - залишити без задоволення

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.08.2019 у справі № 904/2664/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 17.10.2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Судді А.Є. Чередко

Т.А. Верхогляд