ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Черкаси справа № 925/853/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючої судді Кучеренко О.І., із секретарем судового засідання Юхименко О.В.,

за участю представника відповідача Сільвашка В.М., за посадою

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовом Акціонерного товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Ватутінського комунального підприємства теплових мереж

про стягнення 569774 грн 67 коп,

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося з позовом до суду, у якому просить стягнути з Ватутінського комунального підприємства теплових мереж 569774 грн 67 коп, з яких: 336282 грн 51 коп пені, 18463 грн 07 коп 3% річних та 215029 грн 09 коп інфляційних втрат, обґрунтувавши позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №3118/15-БО-36 від 08.12.2014 та додаткових угод до нього в частині оплати поставленого природного газу.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 22.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Відповідач направив до суду відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив повністю, вказав що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 №1730-VIII, який набрав чинності 30.11.2016 та, за яким нарахування штрафних санкцій, за порушення строків розрахунків, теплопостачальними підприємствами за отриманий газ не здійснюється, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим законом. Ватутінське комунальне підприємство теплових мереж підпадає під дію цього Закону, як теплопостачальне підприємство, що має ліцензії на виробництво та постачання теплової енергії , що є безстроковими відповідно до ч. 6 ст. 21 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-УШ. Згідно з договором купівлі-продажу від 08.12.2014 №3118/15-БО-36 підприємство придбало природний газ виключно для виробництва теплової енергії. Станом на 30.11.2016, тобто на день набрання чинності Законом, кредиторська заборгованість за договором № 3118 /15-БО-36 від 08.12.2014 за природний газ, використаний станом на 01.07.2016, була погашена відповідачем повністю ще у грудні 2015 року. Відтак, відповідно до ст. 5 Закону кредиторська заборгованість відповідача не підлягала реструктуризації за її відсутності, а підприємство - включенню до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Факт відсутності кредиторської заборгованості перед позивачем за природний газ по договору купівлі-продажу природного газу від 08.12.2014 № 3118/15-БО-36 станом на 31.12.2015 підтверджується довідкою по операціях за договором та сальдо по підприємству, наданих позивачем, і які містяться у матеріалах справи, а тому неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню.

Позивач направив до суду відповідь на відзив №14/4-2368в від 15.08.2019, у якому не погодився із доводами відповідача викладеними у відзиві на позов, матеріали справи не містять доказів, що відповідач є теплопостачальною організацією та має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання для виробництва теплової енергії, а також відсутні докази включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а відтак і застосування ч.3 ст.7 Закону 1730 є неправомірними.

У судове засідання позивач (його представник) не з`явився направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтувавши його наявністю великої кількості справ у судах за участю позивача та недостатньою кількістю його представників. Суд, розглянувши вказане клопотання, відмовив у його задоволенні з врахуванням того, що позивач є юридичною особою і не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

У судовому засіданні 09 жовтня 2019 року оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

08.02.2014 між Публічним акціонерним товариством Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (далі - Продавець) та Ватутінське комунальне підприємство теплових мереж (далі - Покупець) був укладений договір №3118/15-БО-36 на купівлю-продаж природного газу (далі - Договір), відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на територію України НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД , а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору. Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

За умовами пункту 2.1 Договору, Продавець передає Покупцеві з 1 січня 2015 року до 31 грудня 2015 року газ обсягом до 654,2 тис. куб.м. у обсягах визначених поквартально. Обсяги газу, що планується передати за цим договором можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Відповідно до пункту 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 5900,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу , крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільнимитребопроводами 366,70 грн , крім того ПДВ-20%-73,34 грн ,а всього з ДПВ 440,04 грн До оплати за 1000 куб.м. природного газу 6384,70 грн . крім того ПДВ-20%-1276,94 грн , а всього з ПДВ-7661,64 грн (пункт 5.2 Договору).

За змістом пункту 6.1 Договору оплата за природний газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

За порушення строків оплати поставленого газу (пункт 6.1 Договору) Покупець зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, (пункт 7.2 Договору). Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлений у пункті 9.3 Договору тривалістю у 5 років.

Додатковими угодами №1 від 12.02.2015, №2 від 17.03.2015, №3 від 08.04.2015, № 4 від 25.05.2015, №5 від 10.06.2015, №6 від 27.07.2015, №7 від 30.07.2015, № 8 від 21.10.2015, №9 від 22.10.2015, №10 від 02.11.2015, №11 від 25.11.2015 сторони вносили зміни у пункт 5.2 Договору, зокрема, відповідно до останньої додаткової угоди ціна за 1000 куб м газу з 01 грудня 2015 року становила 7292,58 грн, ( ПДВ 20 %), всього - 8751,10 грн. Додатковою угодою №7 від 30.07.2015 до Договору сторони пункт 6.3 Договору доповнили абзацом: «За наявності заборгованості у Покупця за цим договором Продавець зараховує кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулому періоді по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передплата за умови відсутності заборгованості за цим договором. Решта умов договору залишається незмінною і обов`язковою для виконання сторонами.

На виконання умов договору протягом 2015 року Публічне акціонерне товариство НАК «Нафтогаз України» передало, а Ватутінське комунальне підприємство теплових мереж прийняло природний газ на загальну суму 3041936,18 грн, що підтверджується актами приймання-передачі від 31.01.2015, від 28.02.2015, від 31.03.2015, від 30.04.2015, від 31.10.2015, від 30.11.2015, від 31.12.2015, , які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Відповідач у строки, які визначені Договором, за отриманий у 2015 році природний газ, розраховувався не своєчасно, допускаючи прострочення щомісячних платежів. У зв`язку з несвоєчасним розрахунком за газ, позивач нарахував відповідачу 336282 грн 51 коп пені, 18463 грн 07 коп 3% річних та 215029 грн 09 коп інфляційних втрат, що є предметом позову та підставою звернення позивача до суду для примусового стягнення цих штрафних санкцій.

Судом також встановлено, що Ватутінське комунальне підприємство теплових мереж здійснює свою діяльність з виробництва теплової енергії на підставі Ліцензії Серії АЕ №287707, яка видана 07.03.2014 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, строк дії цієї ліцензії з 28.02.2014 до 27.02.2019.

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Судом встановлено, що між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу природного газу. Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка є різновидом відносин купівлі-продажу.

Відповідно до умов укладеного між сторонами Договору, газ, що продавався за цим договором, повинен був бути використаний покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями. На його виконання позивач, передавав відповідачу щомісячно протягом 2015 року природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу в обсягах, які визначені у Договорі, а відповідач зобов`язався його оплатити у строки, визначені Договором. За умовами Договору, оплата за природний газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу. Проте, у визначені Договором строки відповідач не розраховувався, прострочуючи оплату отриманого товару на різний термін, що не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні.

Відповідальність за порушення строків оплати за отриманий газ, встановлена сторонами у пунктах 7.2, 9.3 Договору, якими передбачено право Продавця на нарахування пені, штрафу, інфляційних нарахувань, відсотків, річних протягом п`яти років з часу порушення зобов`язання покупцем. Посилаючись на зазначені умови договору позивачем нараховані та заявлені до стягнення 336282 грн 51 коп пені за періоди з 17.02.2015 до 06.05.2015, з 17.03.2015 до 14.10.2015 та 18463 грн 07 коп 3% річних за періоди з 17.02.2015 до 06.05.2015, з 17.03.2015 до 06.12.2015. Інфляційні збитки у сумі 215029,09 грн нараховані за періоди: з 01.03.2015 до 30.04.2015, з 01.04.2015 до 30.11.2015.

Питання пов`язані з урегулюванням відносин щодо сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, у тому числі і питання пов`язані з організацію взаєморозрахунків, погашення заборгованості, у тому числі, за природний газ, урегульовані у Законі України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», який набрав чинності 30.11.2016 (далі - Закон).

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії та встановлює порядок участі у процедурі врегулювання заборгованості. Згідно з положеннями цього Закону реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), яка не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

У статті 7 Закону передбачено списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення. Частиною першої цієї статті, встановлено, що на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, дія цього Закону розповсюджується, у тому числі, і на відносини, що виникли між позивачем та відповідачем у цій справі, зокрема, у відносинах з врегулювання нарахування штрафних санкцій. Сторони у справі підпадають під дію цього Закону, - позивач, як постачальник природного газу, - відповідач, як теплопостачальна організація, згідно з визначеними у статті 1 Закону термінами.

Судом також встановлено, що хоча відповідач і несвоєчасно розраховувався за отриманий у позивача газ, проте, станом на 01.01.2016 заборгованості у відповідача перед позивачем не було, останній платіж відповідно до розрахунку позивача, відповідачем здійснений 07.12.2015.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», з дня набрання чинності цим Законом, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню. Як зазначено вище Закон набрав чинності 30.11.2016, тобто на цей час заборгованість відповідача була погашена у повному обсязі.

Як свідчать матеріали справи, заявлені до стягнення позивачем штрафні санкції нараховані ним тільки у зв`язку із зверненням з позовною заявою до суду, тобто всупереч положенням цього Закону, оскільки з дня набрання чинності цим Законом на заборгованість погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються. Інших доказів, які б свідчили про зворотне, позивач суду не надав.

Відповідно до статей 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Оскільки позивач не довів та належними доказами не підтвердив, свої позовні вимоги, відтак, у їх задоволенні належить відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд повістю відмовив у позові Акціонерному товариству Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», судові витрати покладаються на нього та не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня ухвалення судового рішення до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення підписано 15.10.2019.

Суддя О.І.Кучеренко