СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. Справа № 922/1663/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І. , суддя Дучал Н.М.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю представників сторін:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу керівника Уманської місцевої прокуратури (вх. № 1962 Х/1-18)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.06.2019 року у справі №922/1663/19, постановлену в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Калініченко Н.В.) повний текст якої складено 05.06.2019 року.

за позовом Уманської місцевої прокуратури, м. Умань в інтересах держави, в особі Відділу освіти Христинівської районної державної адміністрації, м. Христинівка

до Приватного підприємства "Укрдидактик", м. Харків

про визнання недійсною додаткової угоди та стягнення 34 517,5 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.06.2019 року у справі №922/1663/19 повернуто позовну заяву та додані до неї документи Уманській місцевій прокуратурі, м. Умань.

Керівник Уманської місцевої прокуратури з ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Харківської області від 05.06.2019 року у справі №922/1663/19 скасувати і передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про наступне.

Повертаючи позовну заяву з доданими до неї документами, суд вказав, що при зверненні прокурором з позовом до господарського суду Харківської області не надано доказів на підтвердження повноважень представництва Відділу освіти Христинівської районної державної адміністрації, не наведено об`єктивних причин, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом та прокурор безпідставно послався на неналежне здійснення Відділом освіти Христинівської районної державної адміністрації повноважень із захисту державних інтересів.

Прокурор звернувся з позовом до господарського суду першої інстанції з вимогою стягнути з ПП «Укрдидактик» пеню та штрафні санкції у зв`язку із неналежним виконанням умов договору на постачання дидактичних матеріалів, здійснюючи при цьому надані законом функції та реалізовуючи покладені на нього від імені держави повноваження щодо захисту державних інтересів.

Неналежне виконання договірних зобов`язань відповідачем є прямим порушенням законності в бюджетній системі, яке сприяє розвитку інфляційних процесів у країні, підриває довіру громадян і наносить вагомий матеріальний і моральний збиток, що не може не відобразитись на державних інтересах та авторитеті держави.

Посилається на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 12.06.2018 року у справі №904/4880/17, від 08.02.2019 року у справі №925/20/18.

Позивач будучи обізнаним про наявність додаткових угод, що суперечать вимогам законодавства, не вживав жодних заходів щодо попередження вказаної ситуації, навпаки, незважаючи на очевидний характер порушень, своїми діями сприяв та створював передумови для виникнення спору; за таких обставин у прокурора виникає обов`язок виконати субсидіарну роль по захисту інтересів держави та територіальної громади; господарським судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам прокурора, які викладені у позовній заяві, з приводу невжиття позивачем дієвих заходів по стягненню збитків з підприємства.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2019 року, суддею доповідачем у даній справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Дучал Н.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.07.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою керівника Уманської місцевої прокуратури на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.06.2019 року у справі; відповідачу встановлено строк до 22.07.2019 року на протязі якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на 29.07.2019 року о 12:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №115.

В судовому засіданні 29.07.2019 року враховуючи, те що апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.06.2019 року у справі №922/1663/19 мотивована непогодженням прокурора з позицією господарського суду першої інстанції щодо того, що прокурором, в розумінні ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та ст. ст. 53, 74 ГПК України, не надано суду доказів щодо підтвердження повноважень представництва Відділу освіти Христинівської районної державної адміністрації, не наведено об`єктивних причин, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду, та є безпідставними посилання прокурора на неналежне здійснення Відділом освіти Христинівської районної державної адміністрації повноважень із захисту державних інтересів, а тому відсутні правові підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Відділу освіти Христинівської районної державної адміністрації, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення апеляційного провадження у даній справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2019 року зупинено апеляційне провадження у справі №922/1663/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.

30.09.2019 року на офіційному веб-сайті Єдиного державного реєстру судових рішень було оприлюднено повний текст постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №587/430/16-ц.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 року поновлено провадження по розгляду апеляційної скарги керівника Уманської місцевої прокуратури на ухвалу господарського суду Харківської області від 05.06.2019 року у справі №922/1663/19; розгляд скарги призначено на 15.10.2019 року о 09:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх., зал судового засідання № 115; викликано у судове засідання представників учасників справи.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 15.10.2019 року не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце його проведення, про що свідчить штамп на зворотному боці ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні про відправлення її копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України.

На підтвердження направлення копії ухвали суду від 09.10.2019 року позивачу та відповідачу у справі додано фіскальні чеки УДППЗ "Укрпошта": №985, №977, з яких вбачається, що позивач отримав копію ухвали 15.10.2019 року (а.с.72, том 1), відправлення для відповідача знаходиться у точці видачі (а.с.71, том 1).

Крім того, вказану ухвалу суду від 09.10.2019 року було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та https://eag.court.gov.ua/sud4875/

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Колегія суддів враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Приписами частини 1 статті 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 1 статті 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Повертаючи позовну заяву місцевий господарський суд виходив з того, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишалися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Колегія суддів вважає необґрунтованими зазначені висновки місцевого господарського суду з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Уманська місцева прокуратура звернулася до господарського суду Харківської області з позовною заявою в інтересах держави в особі відділу освіти Христинівської районної державної адміністрації до відповідача, приватного підприємства "Укрдидактик", про: визнання недійсною додаткової угоду № 1/1 від 30 жовтня 2018 року до договору № 47 від 16 жовтня 2018 року про закупівлю дидактичних матеріалів для навчання у початковій школі "Нова українська школа" - Код ДК 021:2015-391600001, за державні кошти, укладеної між позивачем та відповідачем; стягнення нарахованої суми пені та штрафних санкцій на загальну суму 34 517,5 грн.

При зверненні з позовом в інтересах держави Уманська місцева прокуратура посилається на те, що при вивченні стану дотримання вимог чинного законодавства України при закупівлі товарів, робіт та послуг для потреб дітей та вивченні законності укладення сторонами додаткової угоди від 30 жовтня 2018 року № 1/1 до договору встановлено, що сторонами, всупереч інтересам держави, без будь-яких належних на те підстав, без жодного належного обґрунтованого документального підтвердження виникнення документального підтверджених об`єктивних обставин, у тому числі непереборної сили, в порушення норм ЗУ "Про публічні закупівлі" та положень п.п. 8.1-8.3, п. 11.2 та 11.3 укладеного договору, укладено додаткову угоду, згідно якої суттєво продовжено строки поставки, що в свою чергу не відповідає вимогам тендерної документації. Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) укладення договору про закупівлю товарів, робіт і послуг, на підставі якого ці кошти витрачаються, не відповідає суспільним інтересам; фінансування за договором не здійснювалося за рахунок коштів місцевого бюджету спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання правомірності використання бюджетних коштів, за рахунок яких здійснюється фінансування закладів освіти територіальної громади, виплати заробітної плати працівникам бюджетних установ; проведення процедури публічних закупівель та укладення додаткових угод із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям держави.

В якості підтвердження повноважень щодо звернення з позовом до суду в інтересах держави в особі Відділу освіти Христинівської районної державної адміністрації прокурором надано повідомлення вих. № 34/4/139-561вих.13 від 15 квітня 2019 року, відповідно до якого прокурор повідомив Відділ освіти Христинівської районної державної адміністрації про звернення до суду з позовом в її інтересах. Крім цього, в якості підстав звернення з позовом в інтересах держави, прокурором надано лист Відділу освіти Христинівської районної державної адміністрації за вих. № 349 від 22 березня 2019 року, в якому останній повідомляє прокуратуру про відсутність підстав для стягнення з відповідача суми пені та штрафних санкцій, стягнення яких, є зокрема предметом даного спору.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, ч.1 ст. 8 зазначеного вище Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

У статті 236 ГПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Так, відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №587/430/16-ц від 26.06.2019 року: «прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший, другий і третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац другий частини другої статті 45 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Аналогічний припис закріплений у частині четвертій статті 56 ЦПК України, чинного з 15 грудня 2017 року.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia(«суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту».

Враховуючи вказані правові висновки Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви, поза увагою господарського суду першої інстанції залишилось з`ясування факту наявності підстав для представництва прокурора за позовом у даній справі та перевірка доводів сторін щодо наявності чи відсутності повноважень Відділу освіти Христинівської районної державної адміністрації здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах та дійшов передчасного висновку про повернення позову.

Отже, висновок місцевого господарського суду про повернення позовної заяви не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно з статтею 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч.3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції, зокрема, ухвали про повернення позовної заяви, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)

Таким чином, аргументи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Telesens Ventures, м.Харків слід задовольнити.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, з передачею справи на розгляд до господарського суду Харківської області.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу керівника Уманської місцевої прокуратури задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 05.06.2019 року у справі №922/1663/19 скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.10.2019 року.

Головуючий суддя О.І. Терещенко

Суддя В.І. Сіверін

Суддя Н.М. Дучал