УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15.10.2019Справа № 910/13192/19

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

позовну заяву Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дарницького району м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Молодий Ліс"

про стягнення 32 855,30 грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дарницького району м. Києва звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Молодий Ліс" про стягнення 32 855,30 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 7 днів з дня вручення цієї ухвали та спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- надання обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 32 200,00 грн;

- зазначення у позовній заяві правових підстав позову, на яких ґрунтуються вимоги позивача із посиланням на приписи чинного законодавства України.

Крім того, в ухвалі суду від 30.09.2019 позивачеві роз`яснено, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

10.10.2019 (у встановлений судом строк) через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з додатками.

Розглянувши матеріали позовної заяви та заяви про усунення недоліків позовної заяви, суд приходить до висновку про її повернення позивачеві, з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з положеннями ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

За приписами чинного процесуального закону учасники судового процесу повинні добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Суд дослідив подану позивачем заяву про усунення недоліків позовної заяви та додані до неї документи та встановив, що позивачем не усунуто недоліків позовної заяви, на які звертав увагу позивача суд в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 30.09.2019.

Так, в ухвалі суду від 30.09.2019 суд зазначав про те, що ані зі змісту позовної заяви, ані з доданого до позовної заяви розрахунку не вбачається яким чином позивачем нарахована сума недоплачених відповідачем індексованих платежів на утримання та розвиток території регіонального ландшафтного парку "Партизанська слава" за 2017 - 2018 роки за Інвестиційним договором № 050-13/і/162 від 30.12.2016 в розмірі 32 200,00 грн, за який саме конкретний період та на які саме суми платежів за укладеним між сторонами договором.

При усуненні недоліків позовної заяви позивач вказав на те, що в додатку до позовної заяви міститься розрахунок сум, що підлягають стягненню з відповідача, в п. 2 Розрахунку до позовної заяви міститься інформація та розрахунок індексації, який здійснено із зазначенням періодів та сум, на які нараховується індексація.

Судом, як при постановленні ухвали про залишення позовної заяви без руху, так і при вирішенні питання про повернення позовної заяви було досліджено матеріали позовної заяви, зокрема і наданий позивачем Розрахунок до позовної заяви та встановлено, що позовна заява та додані до неї матеріали не містять обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення з відповідача суми недоплачених індексованих платежів на утримання та розвиток території регіонального ландшафтного парку "Партизанська слава" за 2017 - 2018 роки за Інвестиційним договором № 050-13/і/162 від 30.12.2016 в розмірі 32 200,00 грн.

Твердження позивача щодо наявності в матеріалах позовної заяви обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення з відповідача суми є непідтвердженими та безпідставними.

Суд звертає увагу позивача на те, що у п. 1 наданого ним розрахунку до позовної заяви вказано, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 32 200,00 грн - сума недоплачених відповідачем індексованих платежів на утримання та розвиток території регіонального ландшафтного парку "Партизанська слава" за 2017 - 2018 роки за Інвестиційним договором № 050-13/і/162 від 30.12.2016, а в п. 2 вказаного розрахунку позивачем розраховано суму недоплачених відповідачем індексованих платежів на утримання та розвиток території регіонального ландшафтного парку "Партизанська слава" за період 01.01.2019 - 30.06.2019 в розмірі 490,00 грн.

Крім того, однією з підстав для залишення позовної заяви без руху стало не зазначення в позовній заяві правових підстав позову, на яких ґрунтуються вимоги позивача із посиланням на приписи чинного законодавства України.

Суд звертав увагу на те, що позивач, обґрунтовуючи вимоги, викладені у позовній заяві, послався виключно на загальні норми матеріального права, які регулюють поняття зобов`язання і порядок його виконання, без визначення спеціальної правової природи правовідносин, які виникли між сторонами та без посилання на діюче законодавство України та необхідність усунення вказаного недоліку позовної заяви.

Натомість, при зверненні до суду з заявою про усунення недоліків позовної заяви позивач вказав на те, що позовна заява містить посилання на умови договору, порушення яких стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Суд повторно наголошує, що пунктом 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позовна заява має містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

За приписами частин 1 - 4 статті 13, частин 1, 2 статті 14 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Інвестиційним договором № 050-13/і/162 від 30.12.2016, проте при зверненні до суду з позовом та усуненні недоліків позовної заяви позивачем не наведено жодної норми права, що регулює правовідносини, які склались між сторонами.

Так, поза увагою позивача залишились норми Господарського кодексу України, Закону України «Про інвестиційну діяльність», які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

У цьому випадку, суд також виходить з того, що позивач у будь-якому разі був не позбавлений свого права усунути описані судом в ухвалі від 30.09.2019 недоліки у встановлений строк та спосіб та в подальшому включити заперечення на вказаний судовий акт (у випадку незгоди з ним) до апеляційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду даного спору.

У зв`язку з викладеним, позовну заяву і додані до неї документи слід вважати неподаною та повернути заявникові (разом з заявою про усунення недоліків позовної заяви).

Суд звертає увагу позивача на те, що з урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 Господарського процесуального кодексу України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при поданні позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 162, 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дарницького району м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю "Молодий Ліс" про стягнення 32 855,30 грн вважати неподаною і повернути позивачу.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Додатки: позовна заява від 23.09.2019 з додатками, поштовий конверт, всього на 164-х аркушах; заява на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 30.09.2019 з додатками, поштовий конверт, всього на 10-ти аркушах.

Суддя О.В. Нечай