РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 м. Київ Справа № 910/9555/19

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "КУЛЬТТОВАРИ+";

до відповідача-1: акціонерного товариства "К.ЕНЕРГО";

до відповідача-2: приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ";

про: стягнення 138.424,63 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "КУЛЬТТОВАРИ+" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" (далі - відповідач-1) та приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" (далі - відповідач-2) про стягнення 138.424,63 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем-1 порушено грошове зобов`язання за укладеним між позивачем, як продавцем, та відповідачем-1, як покупцем, договором постачання від 07.11.2016 № 1490/ДМТЗ, права та обов`язки покупця за яким перейшли до відповідача-2 відповідно до додаткової угоди від 02.03.2018 № 1, що призвело до виникнення перед позивачем заборгованості в сумі 138.424,63 грн., з яких: 122.772,42 грн. - основна заборгованість, 4.581,45 грн. - 3 % річних та 11.070,76 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9555/19 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач-1 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням: відсутності передачі позивачем всіх документів, які передбачені договором постачання від 07.11.2016 № 1490/ДМТЗ; відсутності настання у відповідача-1 строку виконання грошового зобов`язання; необґрунтованість розрахунку вартості розміру правничої допомоги.

Відповідач-2 скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням відсутності правонаступництва кредиторської заборгованості відповідача-1 за договором постачання від 07.11.2016 № 1490/ДМТЗ.

В процесі розгляду даної справи відповідач-1 змінив найменування на акціонерне товариство "К.ЕНЕРГО".

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як постачальником, та відповідачем-1, як покупцем, укладено договір постачання від 07.11.2016 № 1490/ДМТЗ-16 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується поставити відповідачу-1 товар, зазначений у специфікації, а відповідач-1 - прийняти і оплатити такий товар, код ДК 016-2010: "22.29.2 Вироби пластмасові інші, н.в.і.у. (Канцтовари з пластику)" (далі - товар), в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно з специфікацією (п. 1.1 Договору).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати відповідачем-1 поставленого товару протягом 60 календарних днів з дати підписання сторонами видаткової накладної та за умови надання позивачем належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 5 Договору.

Додатковою угодою від 02.03.2018 № 1 до Договору сторонами, зокрема, визначено, що в тексті Договору найменування відповідача-1 в усіх відмінках замінити на відповідача-2.

Позачерговими загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО", оформленими протоколом № 3/2017 від 13.11.2017 про реорганізацію публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО", прийнято рішення про створення нового акціонерного товариства шляхом виділу з останнього. На підставі вказаного рішення, шляхом виділу з публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" та передачі частини майна, прав та обов`язків, створено приватне акціонерне товариство "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ".

Відповідно до п. 2.3 статуту приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ", товариство є правонаступником публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" в частині переданих йому майна, прав та обов`язків згідно з розподільчим балансом, а також в частині прав та обов`язків, що визначені частино 13 розділу XVІІ Закону України "Про ринок електричної енергії".

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач-1 отримав товар загальною вартістю 122.772,74 грн., що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- від 16.02.2018 № К-4963 на суму 35.671,92 грн.;

- від 19.02.2018 № К-5108 на суму 19.717,44 грн.;

- від 19.02.2018 № К-4949 на суму 334,32 грн.;

- від 19.02.2018 № К-5005 на суму 656,04 грн.;

- від 19.02.2018 № К-5239 на суму 1.430,94 грн.;

- від 19.02.2018 № К-4821 на суму 4.966,98 грн.;

- від 19.02.2018 № К-4727 на суму 5.103,12 грн.;

- від 20.02.2018 № К-5092 на суму 400,08 грн.;

- від 22.02.2018 № К-5116 на суму 11.463,90 грн.;

- від 23.02.2018 № К-5371 на суму 42.624,48 грн.;

- від 23.02.2018 № К-5414 на суму 403,20 грн.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення з боку відповідача-1 зобов`язання з оплати товару за Договором, відповідач-1 вартість отриманого товару на користь позивача не сплатив, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про солідарне стягнення з відповідачів 138.424,63 грн., з яких: 122.772,42 грн. - основна заборгованість, 4.581,45 грн. - 3 % річних та 11.070,76 грн. - інфляційні втрати.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Положенням ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, у тому числі, оплати товару.

Приймаючи до уваги те, що відповідач-2 не надав суду розподільчий баланс, з якого можна було б встановити до кого з відповідачів перейшла заборгованість перед позивачем за Договором суд дійшов висновку про стягнення такої заборгованості з відповідачів солідарно на підставі п. 4 ст. 109 Цивільного кодексу України. Поданий відповідачем-2 до суду розподільчий баланс станом на 30.09.2017 містить загальні показники, з яких неможливо встановити за яким саме договором передано борг до відповідача-2.

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачами на користь позивача заборгованості в розмірі 122.772,42 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідачів перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачами не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 122.772,42 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачами не виконано грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідачів інфляційних втрат в сумі 11.070,76 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які, в свою чергу, перевірені та визнані судом вірними.

Заперечення відповідача-1 в частині нарахування позивачем 3 % річних за накладними від 19.02.2018 № К-5108 та від 23.02.2018 № К-5414 із перевищенням строку судом приймаються.

Відтак, сума 3 % річних

- за накладною від 19.02.2018 № К-5108 становить 735,77 грн. (454 дні з 20.04.2018 по 17.07.2019);

за накладною від 23.02.2018 № К-5414 становить 14,92 грн. (450 днів з 24.04.2018 по 17.07.2019).

За рештою накладних відповідачем-1 сума 3 % річних не заперечується.

Враховуючи викладене, сума 3 % річних підлягає задоволенню в розмірі 4.576,57 грн.

Заперечення відповідачів викладені в поданих до суду відзивах судом відхилені, оскільки товар за Договором був отриманий відповідачем-1 в повному обсязі, що підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами та наявні в матеріалах справи у вигляді завідчених копій. Більш того, відповідач-1 не заперечує факт отримання товару, а лише посилається на формальні обставини, які на його думку є підставою для притримання оплати за одержаний товар.

Такі обставини не можуть братись до уваги, оскільки відповідачем-1 не заявлялися, як під час отримання товару (в накладних немає відмітки про відсутність товаросупровідних документів) так і тривалий час після його отримання (з лютого 2018 року).

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з акціонерного товариства "К.ЕНЕРГО" (85612, Донецька обл., Мар`їнський район, місто Курахове, ВУЛИЦЯ ЕНЕРГЕТИКІВ, будинок 34, ідентифікаційний код: 00131305) та приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" (04080, м.Київ, ВУЛИЦЯ НОВОКОСТЯНТИНІВСЬКА, будинок 20, ідентифікаційний код: 41946011) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КУЛЬТТОВАРИ+" (04053, м.Київ, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 77, офіс 212, ідентифікаційний код 32011280) основну заборгованість в сумі 122.772 (сто двадцять дві тисячі сімсот сімдесят дві) грн. 42 коп., 3 % річних в сумі 4.576 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 57 коп., інфляційні втрати в сумі 11.070 (одинадцять тисяч сімдесят) грн. 76 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 2.076 (дві тисячі сімдесят шість) грн. 37 коп.

3. В задоволенні решти вимог відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац