РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.10.2019Справа № 910/9523/19
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом Міністерства закордонних справ України

до товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Постач"

про зобов`язання виконати умови договору в натурі та стягнення 59 038,01 грн

Представники сторін: не викликались.

встановив:

Міністерство закордонних справ України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Постач" про зобов`язання виконати умови договору в натурі та стягнення 59 038,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір про поставку товару за державні кошти №56.

Однак, відповідачем не виконано умови договору в частині безперебійної заправки автомобілів.

У зв`язку з чим, позивач звернувся в суд з вимогою про зобов`язання виконати умови договору в натурі та стягнення штрафних санкцій в розмірі 59 038,01 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.07.2019 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

02.08.2018 до канцелярії суду позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №016 на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22.07.2019 року, а саме: 03150, м. Київ, вулиця Предславинська, будинок 24.

Вищезазначена ухвала господарського суду м. Києва від 06.08.2019 р. повернута до суду у зв`язку з: «за закінченням встановленого строку зберігання.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 910/9523/19 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

25.06.2018 року між Міністерством закордонних справ України (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Техойл ЛТД" (постачальник) укладено договір на поставку товару за державні кошти №56.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22.07.2019 року вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю "Техойл ЛТД" () змінило найменування (запис 13.06.2019 року) на товариство з обмеженою відповідальністю "Роял Постач" ().

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов`язується у 2018 році поставити, а замовник прийняти та оплатити продукти нафтопереробки рідкі за обліковими картками (паливні смарт-картки) (далі - товар), а саме: бензин автомобільний А95 (євро 4), дизельне паливо (євро 4) в асортименті, кількості і за цінами, зазначеними у видатковій накладній за специфікації (додатку №1 до цього договору). Код закупівлі за ДК 021:2015 - 09100000-0 - паливо.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.10.1 договору).

Згідно з п.1.2 договору, одиниця виміру товару - літр. Кількість товару: бензин автомобільний А95 (євро 4) - 7700 літрів, дизельне паливо (євро 4) - 7000 літрів. Обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені в залежності від реального фінансування видатків замовника.

Право власності на товар і ризик випадкового знищення товару переходить від постачальника до замовника з моменту підписання видаткової накладної, що свідчить про одержання облікових карток на товар (п.1.3 договору).

Відповідно до п.3.1 договору загальна ціна цього договору становить 387 450,00 грн., в тому числі ПДВ 64 575,00 грн. та дорівнює загальній сумі вартостей усіх партій товару, які поставлено постачальником замовнику на умовах цього договору.

Відповідно до специфікації (додаток №1 до договору) ціна за одиницю товару (за 1 літр пального) дорівнює ціні, що діє на момент замовлення товару, але не може перевищувати наступні граничні ціни, а саме: бензин автомобільний А95 (євро 4) - 27,20 грн., дизельне паливо (євро 4) - 25,32 грн.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки за договором здійснюється на умовах відстрочки платежу - 10 календарних днів з дати отримання облікових карток на товар на підставі рахунку та підписаної сторонами видаткової накладної.

Відповідачем виставлено рахунок-фактура №ЛТ-0000038 від 02.07.2018 року на суму 387 450,00 грн. (бензин А-95 у кількості 7 700 л та дизельне паливо 7 000 л).

Між сторонами підписано видаткову накладну №ЛТН-000025 від 10.07.2018 року на суму 387 450,00 грн. (бензин А-95 у кількості 7 700 л та дизельне паливо 7 000 л).

Позивач здійснив оплату товару, що підтверджується платіжним дорученням №1088 від 10.07.2018 року на суму 387 450,00 грн.

Відповідно до п.5.1 договору поставка товару замовнику здійснюється цілодобово за обліковими картками (паливні смарт-картки) постачальника, що є документами обов`язкової звітності і підставою для поставки товару з мереж АЗС продавця.

Облікові картки, якими забезпечує постачальник замовника, діють протягом 12 місяців з моменту передачі замовнику з можливістю продовження терміну дії (п.5.5 договору).

Згідно з п.6.3.3 договору постачальник зобов`язаний забезпечити заправку автомобілів після закінчення строку дії договору по відпускних облікових картках, якщо вони були оплачені замовником, але залишились нереалізованими.

Як зазначено позивачем, протягом 2018-початок 2019 року відповідач забезпечував постачання товару замовнику за обліковими картками.

Водночас, з 11.02.2019 року жодна з автозаправних станцій-партнерів відповідача не приймала до розрахунків облікові картки ТОВ «Техойл ЛТД».

Станом на 11.02.2019 року залишок оплаченого, але не отриманого позивачем пального становить: бензин А95 - 5436,38 літрів, дизельне паливо - 2341,52 літрів.

На підтвердження факту відмови щодо відпуску палива позивачем надано акт про невідпуск палива від 11.02.2019 року та 25.02.2019 року в яких зазначено, що оператором відмовлено у заправці паливом та повідомлено, що картка заблокована. У підписі працівником (оператором) АЗС було відмовлено.

Також, в матеріалах справи наявний лист ПП «АМІК Україна» №1862 від 05.07.2019 року в якому повідомлено позивача про те, що: ПП «АМІК Україна» не володіє інформацією стосовно отримання пального Міністерства закордонних справ України по талонам ТОВ «Техойл ЛТД» в мережі АЗС ПП «АМІК Україна», так як договір поставки пального у ПП «АМІК Україна» було укладено з компанією ТОВ «Техойл ЛТД» і пальне відвантажувалось в рамках отриманої від них передоплати. Також зазначено, що вищезазначена компанія в режимі «ON-Linе» через своє програмне забезпечення сама регулювала обслуговування талонів та паливо ТМ «Техойл» (блокують/розблокують) на тій чи іншій АЗС ПП «АМІК Україна» в рамках переоплати по вищезазначеному договору. ПП «АМІК Україна» не мали доступу до їх інформаційних чи будь-яких інших баз та сервісів і не регулювали їх взаємовідносини та виконання зобов`язань перед їх клієнтами. Також, повідомлено, що з 1 березня 2019р. вищезазначений договір купівлі-продажу палива з ТОВ «Техойл ЛТД» розірвано у зв`язку з неналежним виконанням договірних відносин з боку ТОВ «Техойл ЛТД».

В матеріалах справи наявні претензії №213/17-930-500 від 15.02.2019 року та №721/19-636-304 від 19.03.2019 року в яких позивач просив відповідача внести пропозиції щодо шляхів вирішення ситуації що склалася з залишком оплаченого але не отриманого МЗС пального та вимагав виконати належним чином зобов`язання за договором та забезпечити заправку автомобілів Міністерства закордонних справ України пальним в обсязі: бензин А95 - 5436,38 літрів, дизельне паливо - 2341,52 літрів.

Відповідно до ч.1 статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача про зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю «Роял Постач» виконати умови договору про поставку товару за державні кошти від 10.10.2018 №56, укладеного між Міністерством закордонних справ України та товариством з обмеженою відповідальністю "Техойл ЛТД", в натурі шляхом забезпечення заправки автомобілів позивача в таких обсягах: бензин А95 - 5436,38 літрів, дизельне паливо - 2341,52 літрів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з п.7.3 договору у випадку порушення терміну постачання постачальник сплачує замовнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч.2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості стягнення з відповідача неустойки в розмірі 59 038,01 грн. у зв`язку з порушенням термінів постачання.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст. 129, ч.2 ст. 178, ст.ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1 Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Роял Постач» (03150, м. Київ, вулиця Предславинська, будинок 24, ) виконати умови договору про поставку товару за державні кошти від 10.10.2018 №56, укладеного між Міністерством закордонних справ України та товариством з обмеженою відповідальністю "Техойл ЛТД", в натурі шляхом забезпечення заправки автомобілів позивача в таких обсягах: бензин А95 - 5436,38 літрів, дизельне паливо - 2341,52 літрів

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Роял Постач» (03150, м. Київ, вулиця Предславинська, будинок 24, ) на користь Міністерства закордонних справ України (01018, м. Київ, Михайлівська площа, 1, ) неустойку в розмірі 59 038 (п`ятдесят дев`ять тисяч тридцять вісім) грн. 01 коп. та судовий збір у розмірі 3 842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий