ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року Справа № 915/1287/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Ковальжи А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", вул. Жилянська, 32, м. Київ, 01033 ()

адреса представника: вул. Воскресенська, 17, м. Дніпро, 49000

до відповідача ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фермерське господарство "Колос", с. Білозірка, Вітовський район, Миколаївська область, 57230 ()

про стягнення заборгованості в сумі 2 357 600, 92 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Левченко Ю.В. посвідчення №1413 від 02.07.2018 року;

від відповідача ОСОБА_1 : не з`явився;

від відповідача ОСОБА_2 : не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" з позовною заявою, в якій просить суд (з урахуванням заяви вх. № 8126/19 від 16.05.2019 року в редакції уточненої позовної заяви) стягнути солідарно, як з поручителів за договорами поруки № 310518-П/1 від 31.05.2018 та № 310518-П/2 від 31.05.2018 року, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" заборгованість в сумі 2 357 600, 92 грн., що складається з:

- несплаченої частки кредиту 2 000 000,00 грн.;

- несплачених відсотків за користування кредитом 129 643, 83 грн.;

- пені за несвоєчасну сплату кредиту 179 506, 85 грн.;

- пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту 4 119, 72 грн.;

- інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту 44 000, 00 грн.;

- інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків 330,52 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 06.05.2019 року відмовлено в задоволенні заяви вх. № 7077/19 від 02.05.2019 року про забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 07.05.2019 року позовну заяву АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (вх. № 7067/19 від 02.05.2019 року) до відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення коштів залишено без руху.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 21.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 20.06.2019 року. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фермерське господарство "Колос".

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.06.2019 року задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 20.06.2019 року судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, якою відкладено підготовче засідання на 16.07.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.06.2019 року задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання в режимі відеоконференції на 19.08.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні в режимі відеоконференції на 17.09.2019 року.

В судовому засіданні 17.09.2019 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

Відповідачі та третя особа явку повноважних представників в судове засідання 19.08.2019 року та 17.09.2019 року не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (том 1, арк. 276-278, том 2, арк. 31-33).

17.09.2019 року до господарського суду Миколаївської області від відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та третьої особи ФГ «Колос» надійшло клопотання (вх. № 14659/19) про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розглянувши подане клопотання, керуючись ст. 202 ГПК України, судом відмовлено у задоволенні клопотання, оскільки на підтвердження поважності причин не подано жодного доказу. Неявка відповідачів та третьої особи є повторною. Крім того, строк розгляду справи є обмеженим відповідно до приписів ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідачів та третьої особи.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо порушення ФГ «Колос» прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 310518-А/Ф від 31.05.2018 року, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у спірній сумі. Крім того, позивач зазначає, що для забезпечення зобов`язань за кредитним договором укладено два договори поруки № 310518-П/1 від 31.05.2018 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , № 310518-П/2 від 31.05.2018 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 . Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 526, 543, 554, 629 ЦК України та умовами договорів.

2. Правова позиція (заперечення) відповідачів.

13.06.2019 року до господарського суду Миколаївської області від відповідачів надійшли відзиви на позовну заяву (вх. № 9922/19 та вх. № 9931/19). Проаналізувавши подані відповідачами відзиви, судом встановлено, що за змістом останні є ідентичними.

У відзивах на позовну заяву відповідачі зазначають, що із позовними вимогами не погоджуються у зв`язку з наступним:

- вимога позивача про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як з поручителів ФГ «Колос» відсотків за користування кредитом в розмірі 129 643, 83 грн. підлягає частковому задоволенню, виходячи з відсоткової ставки 3 % річних, встановленої ст. 625 ЦК України, на суму 14 958, 90 грн., оскільки нарахування відссотків за користування кредитними коштами може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування;

- порушення умов кредитного договору відбулось в результаті несприятливих подій - посухи, господарство не змогло отримати врожай в запланованому обсязі та належної якості. Відповідачі вважають, що настання страхового випадку виключає наявність вини господарства у невиконанні умов кредитного договору, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення суми пені не підлягають задоволенню (підтверджується листом ФГ "Колос" № 95 від 25.06.2018 року, копією договору комплексного страхування посівів майбутнього врожаю с/г культур від 29.05.2018 року, копією Акту огляду посівів с/г культур після настання події, що має ознаки страхового випадку від 28.06.2018 року, копією Акту фактичної врожайності застрахованих культур від 28.06.2018 року) (том 1, арк. 139-147);

- нарахування інфляційних втрат та пені на суму відсотків не передбачено чинним законодавством, оскільки відсотки, нараховані на суму заборгованості, самі по собі є платою за користування кредитними коштами.

Заперечення обґрунтовані положеннями ст. 11, 509, 549, 550, 614, 617, 1046, 1048-1050, 1069 ЦК України, ст. 217 ГК України.

В додаткових поясненнях (вх. № 11832/19 від 16.07.2019 року, вх. № 13206/19 від 13.08.2019 року) відповідач ОСОБА_1 та в додаткових поясненнях (вх. № 11831/19 від 16.07.2019 року) відповідач ОСОБА_2 просять суд з метою упередження настання вкрай негативних наслідків для них та їх родин, зменшити розмір штрафних санкцій, застосувавши до відповідачів господарську відповідальність у вигляді 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Клопотання обґрунтовано відсутністю доходів у відповідачів, знищенням об`єктів нерухомого майна, належних відповідачу ОСОБА_1 , знаходженням на утриманні відповідача ОСОБА_2 . двох неповнолітніх дітей (том 1, арк. 234-263, том 2, арк. 15-22).

3. Правова позиція третьої особи.

13.06.2019 року до господарського суду Миколаївської області від третьої особи надійшли письмові пояснення щодо позову (вх. № 9923/19). З аналізу письмових пояснень, судом встановлено, що третя особа в наданих поясненнях підтримує правову позицію відповідачів.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

31.05.2018 року між Публічним акціонерним товариством "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" та Фермерським господарством "КОЛОС" укладено кредитний договір № 310518-А/Ф (том 1, арк. 42-52).

Відповідно до п. 1.1 договору на умовах цього договору банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію (кредитна лінія) з лімітом кредитування, що дорівнює 2 000 000,00 (два мільйони гривень 00 копійок) гривень (ліміт кредитування) на строк до « 01» листопада 2018 року включно, в межах якої зобов`язується надати позичальнику грошові кошти (кредит), а позичальник зобов`язується отримати кредит, використати кредит за цільовим призначенням, сплатити плату за користування кредитом, повернути кредит у повному обсязі у строки та в порядку, передбаченому договором, а також належно та у повному обсязі виконати усі інші умови, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 11.16 Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання і скріплення печатками сторін та діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє позичальника від зобов`язання виконати усі боргові зобов`язання за цим Договором та/або погасити всю заборгованість за сумою всіх Кредиту, процентами, комісіями та іншими платежами за цим Договором, а також від відповідальності, передбаченої чинним законодавством України.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

З метою належного виконання зобов`язань позичальником ФГ «Колос» за кредитним договором 31.05.2018 року між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки № 310518-П/1 (арк. 59-62).

Також, 31.05.2018 року між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (кредитор) та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки № 310518-П/2 (арк. 63-66).

Договори підписані та скріплені печаткою банку.

Проаналізувавши умови договорів поруки від 31.05.2018 року № 310518-П/1 та № 310518-П/2, судом встановлено, що їх умови є ідентичними.

Відповідно до п. 6.2 Договорів поруки сторони домовились про встановлення наступного строку дії поруки:

- ця порука діє з дати підписання цього договору і до повного виконання основного зобов`язання;

- в разі невиконання або неповного/неналежного виконання Основного зобов`язання у строки, визначені Кредитним договором, ця порука діє додатково 5 (п`ять) календарних років з моменту настання строку виконання Основного зобов`язання;

- в разі повного виконання Основного зобов`язання, яке забезпечене цією порукою, така порука припиняється.

Судом встановлено, що на виконання умов Кредитного договору Банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 2 000 000, 00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 14777 від 05.06.2018 (призначення платежу: "Надання кредитних коштів згідно кредитного договору № 310518-А/Ф від 31.05.2018"), які господарство повинно було повернути до 01.11.2018 включно (том 1, арк. 53).

Доказів повернення позичальником ФГ «Колос» кредитних коштів банківській установі у визначені договором строки суду не подано. Позичальником ФГ "Колос" частково виконано свої обов`язки щодо сплати процентів по кредиту на загальну суму 172 602, 73 грн., що підтверджується меморіальними ордерами (том 1, арк. 54-58).

З метою досудового врегулювання спору позивачем направлено ФГ «Колос» претензію № 21-5292 від 06.12.2018, в якій банк просив позичальника в 10-денний термін з моменту отримання цієї претензії погасити прострочену заборгованість шляхом перерахування суми простроченої заборгованості на рахунок позичальника в АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (том 1, арк. 67).

В подальшому, в зв`язку з невиконанням позичальником умов договору щодо повернення кредиту, відсотків, позивач направив на адресу позичальника ФГ «Колос» та поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 письмові вимоги про погашення заборгованості № 53/1-18/2 від 08.01.2019, № 53/1-18/4 від 08.01.2019 та № 53/1-18/3 від 08.01.2019 року, в яких у зв`язку із невиконанням позичальником обов`язку зі своєчасної оплати заборгованості за кредитним договором, Банк на підставі положень кредитного договору, вимагав протягом 10 днів з дати отримання цієї вимоги повернути всю суму заборгованості за кредитним договором (кредит, відсотки, пеню) шляхом оплати суми заборгованості на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в Банку. Факт направлення вимог про сплату заборгованості підтверджується описами вкладення у цінний лист, фіскальними чеками та поштовими накладними (том 1, арк. 68-73).

Непогашення позичальником та поручителями кредиту, процентів за користування кредитними коштами, пені і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договорів виникли господарські зобов`язання, які в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

1. Щодо вимоги про стягнення суми основного боргу (кредиту).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору сторони погодились із тим, що Банк надає Позичальнику Кредит у межах Кредитної лінії строком до "01" листопада 2018 року включно.

Відповідно до п. 3.2 Договору кредит, наданий позичальнику, має бути повернений позичальником у терміни і у порядку, передбаченими п. 3.1 та іншими положеннями цього договору.

Відповідно до п. 3.3 Договору у будь-якому випадку, в останній день строку, визначеного п. 1.1. цього договору, позичальник зобов`язаний повністю погасити всі боргові зобов`язання за цим договором, в тому числі всю суму отриманого кредиту, плату за кредит, штрафні санкції, інші платежі, передбачені цим договором.

Як вказано вище, на виконання умов кредитного договору банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 2 000 000, 00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 14777 від 05.06.2018 (призначення платежу: "Надання кредитних коштів згідно кредитного договору № 310518-А/Ф від 31.05.2018") (том 1, арк. 53) та випискою по особовому рахунку за період з 31.05.2018 року по 01.02.1029 року (том 1, арк. 39-41). Доказів повернення позичальником ФГ «Колос» кредитних коштів банківській установі у визначені договором строки суду не подано.

Враховуючи вищевикладене, позичальником порушено умови кредитного договору щодо повернення кредиту. Вимога про стягнення кредиту в сумі 2 000 000 грн. є обґрунтованою, підставною та підтвердженою належними доказами.

2. Щодо вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Умовами кредитного договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 5.2 Договору проценти за користування Кредитом (проценти на поточну заборгованість за Кредитом) нараховуються Банком у розмірі 21 % процент річних.

Відповідно до п. 5.3 Договору проценти на прострочену заборгованість за Кредитом, нараховуються у розмірі, що на 5 процентних пунктів перевищує розмір процентної ставки, вказаної в п. 5.2 цього Договору, а саме: 26 % річних.

Сторони підтверджують, що встановлення Банком вказаної процентної ставки не є односторонньою зміною умов цього Договору.

Відповідно до п. 5.4 Договору при розрахунку процентів за користування Кредитом приймається метод "факт/факт", згідно з яким, до розрахунку приймається фактична кількість днів у місяці і році, протягом яких позичальник користувався кредитом. Нарахування процентів здійснюється у валюті Кредиту щомісячно в останній банківський день звітного місяця та в день остаточного повернення кредиту. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту і не враховується день його погашення.

Відповідно до п. 5.5 Договору сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк до 10 (десятого) числа (включно) кожного місяця, наступного за місяцем їх нарахування.

Відповідно до п. 5.6 Договору закінчення строку Ліміту кредитування, встановленого п. 1.1 цього Договору, не звільняє Позичальника від обов`язку сплачувати відповідно до умов цього Договору на користь Банку проценти за користування Кредитом, якщо заборгованість за Кредитом не була погашена.

Судом встановлено, що позивачем нараховано 129 643, 83 грн. - відсотків за користування кредитом за період з 05.06.2018 року по 31.01.2019 року. Детальний розрахунов відсотків наявний в матеріалах справи (том 1, арк. 25). Судом перевірено нарахування відсотків за користування кредитом та встановлено, що розрахунок суми відсотків за користування кредитом у сумі 129 643, 83 грн. є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Процентні ставки застосовано правильно. Проведену позичальником часткову оплату за проценти позивачем враховано, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 31.05.2018 року по 01.02.2019 року (том 1, арк. 28-38).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 129 643, 83 грн.

Щодо заперечень відповідачів стосовно нарахування відсотків за користування кредитом із застосуванням відсоткової ставки, передбаченої умовами договору, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (п. 90, 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12).

Умовами пунктів 5.4 та 5.6 Кредитного договору сторони погодили, що при розрахунку процентів за користування кредитом приймається метод «факт/факт», згідно з яким до розрахунку приймається фактична кількість днів у місяці і році, протягом яких позичальник користується кредитом, а закінчення строку ліміту кредитування, встановленого п. 1.1 цього Договору, не звільняє позичальника від обов`язку сплачувати відповідно до умов цього Договору на користь банку проценти за користування кредитом, якщо заборгованість за Кредитом не була погашена.

Отже, сторонами у пунктах 5.4. та 5.6 кредитного договору з урахуванням принципу свободи договору (статті 6, 627 ЦК України) передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, допускає нарахування Банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості.

3. Щодо вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту та пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 10.2 Договору за несвоєчасне погашення одержаного Кредиту, а також процентів за користування Кредитом, Банк має право стягнути, а Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період такого прострочення, від суми простроченої заборгованості за Кредитом та процентами за користування Кредитом, за кожен день прострочення та за весь час існування заборгованості, без застосування, встановлених законодавством обмежувальних строків.

Позивачем нараховано пеню в розмірі 179 506, 85 грн. за несвоєчасну сплату кредиту та пеню в розмірі 4 119, 72 грн. за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту. Нарахування здійснено за період з 02.11.2018 року по 31.01.2019 року.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що розрахунок пені здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов кредитного договору. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Період нарахування визначено позивачем правильно. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (том 1, арк. 26). Отже, нарахування пені в сумі 179 506, 85 грн. за несвоєчасну сплату кредиту та пені в розмірі 4 119, 72 грн. за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту є обґрунтованим та підставним.

Щодо заперечень відповідача в частині стягнення пені, нарахованої за порушення строків повернення кредиту, то слід зазначити, що відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Умовами п. 6.1.9, 6.4.2 кредитного договору передбачено право банку у випадку виникнення несприятливої події на погашення заборгованості, в т. ч. штрафних санкцій.

4. Щодо вимоги про стягнення індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та інфляції за несвоєчасне погашення відсотків.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Позивачем нараховано 44 000, 00 грн. - індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту за період з листопада по грудень 2018 року та 330, 52 грн. - індексу інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за грудень 2018 року.

Розрахунок суми інфляційних втрат є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Перевіривши нарахування індексу інфляції, судом встановлено, що позивачем правильно застосовано індекси інфляції, період визначено правильно, нарахування здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, детальний розрахунок наявний в матеріалах справи (том 1, арк. 26-27).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність вимоги про стягнення індексу інфляції в розмірі 44 000, 00 грн. за несвоєчасне погашення кредиту та індексу інфляції в розмірі 330, 52 грн. за несвоєчасне погашення відсотків.

Щодо заперечень відповідачів в частині необґрунтованості нарахування позивачем інфляційних витрат, то слід зазначити, що 01.11.2018 року позичальник повинен був погасити всі нараховані відсотки, а з 02.11.2018 року вказана заборгованість є простроченою, що є підставою для нарахування інфляційних втрат та пені.

5. Щодо стягнення заборгованості в солідарному порядку з відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 3 ст. 554 ЦК України особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (в редакції Закону України № 2478-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування", який введено в дію 04.02.2019 року).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2478-VIII від 03.07.2018 року цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.

Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов`язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

Поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов`язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг.

Як вказано вище з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником ФГ «Колос» за кредитним договором 31.05.2018 року між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки № 310518-П/1 (том 1, арк. 59-62), а також 31.05.2018 року між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (кредитор) та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки № 310518-П/2 (том 1, арк. 63-66).

Умови договорів поруки за змістом є ідентичними. Умовами договорів поруки сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договорів поруки поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання боржником, у повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором № 310518-А/Ф від « 31» травня 2018 року, який було укладено між кредитором та боржником та додатковими договорами до нього, які укладені та/або можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким боржнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування, що дорівнює 2 000 000, 00 (два мільйони гривень 00 копійок) гривень на строк до « 01» листопада 2018 року включно, зі сплатою процентів за ставкою 21 % (двадцять один) процент річних з можливістю збільшення розміру процентної ставки до 26 % (двадцять шість) процентів річних у випадку порушення/неналежного виконання умов кредитного договору, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових виплат, передбачених в кредитному договорі, виконання усіх інших грошових зобов`язань боржника перед кредитором, що виникли із кредитного договору (в подальшому по тексту цього Договору - «Кредитний договір») в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором, та/або цим Договором і надалі іменується «Основне зобов`язання».

Відповідно до п. 1.2 Договорів поруки вказані зобов`язання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких умов, крім передбачених даним договором не потребують. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за використання кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, за сплату штрафних санкцій (зокрема, але не обмежуючись сплату пені/штрафів та/або підвищення розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами максимум на 5% (п`ять) процентів річних), передбачених в вищеназваному кредитному договорі, та зобов`язань щодо страхування.

Відповідно до п. 1.3 Договорів поруки поручитель погоджується з тим, що при зміні боржника, зміні змісту та обсягу (зміна суми кредиту, плати за користування кредитом, суми комісій, штрафних санкцій та інших плат згідно з кредитним договором забезпеченого цією порукою основного зобов`язання (в тому числі новація зобов`язання за кредитним договором), цей Договір буде діяти до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до п. 1.4 Договорів поруки поручитель свідчить, що він ознайомлений зі змістом кредитного договору (в т.ч. щодо сплати пені/штрафів та/або можливого підвищення розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами максимум на 5% (п`ять) процентів річних) і заперечень щодо нього не мас.

Відповідно до п. 2.1.1 Договорів поруки у разі невиконання або неналежного виконання Боржником зобов`язань перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора, що містить розрахунок суми існуючої заборгованості, перерахувати суми, що підлягають погашенню згідно р. 1 цього Договору на рахунки, на яких враховується балансова заборгованість Боржника перед Кредитором, в строк, визначений у письмовій вимозі.

Відповідно до п. 3.3 Договорів поруки поручитель відповідає солідарно за зобов`язаннями боржника перед кредитором, що витікають з кредитного договору, а саме: у разі невиконання боржником вказаних зобов`язань. Поручитель повинен повністю погасити наявну заборгованість, в обсязі, передбаченому п. 1.1. цього Договору, на тих же умовах та в ті ж терміни, що і боржник.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку. В зв`язку з порушенням позичальником ФГ «Колос» умов кредитного договору, позивачем направлено на адресу відповідачів (поручителів) вимоги за вих. № 53/1-18/4 від 08.01.2019 та № 53/1-18/3 від 08.01.2019 року про погашення заборгованості. Водночас, вимоги позивача залишились не задоволеними. Станом на день розгляду справи заборгованість за кредитом в розмірі 2 357 600, 92 грн. не погашена. Доказів, які б спростовували позовні вимоги, суду не подано.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з поручителів в солідарному порядку є обгрунтованими, підставними та підтвердженими належними доказами у справі.

6. Щодо зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідачі у додаткових поясненнях від 16.07.2019 року (вх. № 11832/19 та вх. № 11831/19) просять суд зменшити розмір штрафних санкцій, застосувавши до відповідачів господарську відповідальність у вигляду 3 % річних.

Клопотання обґрунтовано відсутністю доходів у відповідачів, знищенням об`єктів нерухомого майна, належних відповідачу ОСОБА_1 , знаходженням на утриманні відповідача ОСОБА_2 . двох неповнолітніх дітей (том 1, арк. 234-263).

Представник позивача в судовому засіданні 17.09.2019 року заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що відповідачі є засновниками ФГ «Колос» та отримують доходи.

Розглянувши подане клопотання, дослідивши та оцінивши подані у справу докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.05.2018 року у справі № 917/1068/17 та у постанові від 15.05.2018 року справі 905/2009/17.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.11 року з останніми змінами вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Проаналізувавши та врахувавши інтереси обох сторін, факт невиконання як позичальником, так і поручителями (відповідачами) взятих на себе зобов`язань, враховуючи право кредитора на належне та своєчасне виконання грошового зобов`язання, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій. Крім того, чинним законодавством не передбачено зменшення штрафних санкцій шляхом застосування до боржників 3 % річних (які позивачем не заявлено до стягнення). Чинним законодавством також не передбачено зменшення відсотків за користування кредитом та інфляційних втрат, оскільки останні не є штрафними санкціями. Судом також враховано наявність у відповідача ОСОБА_1 на праві власності нерухомого майна, яке не підпадає під майно, на яке не може бути звернуто стягнення, та яке не виключено з Державного реєстру речових прав (том 1, арк. 239-241).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підтвердженими належними та допустимими доказами у справі, відповідають вимогам чинного законодавства. Порушене право позивача підлягає захисту. Позов підлягає задоволенню.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Судовий збір в розмірі 35 364, 02 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідачів.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно як з поручителів за договорами поруки № 310518-П/1 від 31.05.2018 року та № 310518-П/2 від 31.05.2018 року з відповідача ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та відповідача ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь позивача Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", вул. Жилянська, 32, м. Київ, 01033 (); адреса представника: вул. Воскресенська, 17, м. Дніпро, 49000:

- 2 000 000,00 грн. (два мільйони грн. 00 коп.) - несплаченої частки кредиту;

- 129 643, 83 грн. (сто двадцять дев`ять тисяч шістсот сорок три грн. 83 коп.) -несплачених відсотків за користування кредитом;

- 179 506, 85 грн. (сто сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот шість грн. 85 коп.) - пені за несвоєчасну сплату кредиту;

- 4 119, 72 грн. (чотири тисячі сто дев`ятнадцять грн. 72 коп.) - пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту;

- 44 000, 00 грн. (сорок чотири тисячі грн. 00 коп.) - інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту;

- 330, 52 грн. (триста тридцять грн. 52 коп.) - інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків.

- 35 364, 02 грн. (тридцять п`ять тисяч триста шістдесят чотири грн. 02 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Накази видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 27.09.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш