ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 рокуСправа № 912/837/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В. за участю секретаря судового засідання Кравченко О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи №912/837/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Петренко Миколи Миколайовича, АДРЕСА_1

до відповідача ОСОБА_1 , АДРЕСА_2

про стягнення 43 083,19 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Зайченко О.В., договір про надання правової допомоги від 01.02.2019р., ордер серії ДН № 000067 від 01.02.2019, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2179 від 22.03.2006 року;

від відповідача - участі не брали

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Петренко Миколи Миколайовича до Фізичної особи-підприємця Колеснікової Ганни Сергіївни про стягнення 43 083,19 грн., з яких: 35 560,29 грн. сума боргу з урахуванням інфляційних втрат, 3 736,40 грн. пені, 3 475,50 грн. штрафу, 311,00 грн. 3% річних, а також понесені судові витрати у сумі 6 921,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 24.06.2018.

Ухвалою від 26.03.2019 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Петренко Миколи Миколайовича до Фізичної особи-підприємця Колеснікової Ганни Сергіївни про стягнення 43083,19 грн. та повернуто Фізичній особі-підприємцю Петренко Миколі Миколайовичу позовні матеріали, в т.ч. оригінал квитанції №0.0.1.1 від 22.03.2019 про сплату судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2019 у даній справі ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 26.03.2019 скасовано, справу №912/837/19 передано на розгляд до Господарського суду Кіровоградської області.

Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

27.06.2019 справа № 912/837/19 надійшла до Господарського суду Кіровоградської області.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Пунктом 9.7 укладеного між сторонами договору поставки від 24.06.18 визначено, що місцем виконання даного Договору є зареєстроване місце проживання (знаходження) Постачальника.

Крім того, п. 8.2 вказаного договору встановлено, що сторони домовились, ущо у разі передачі справи на розгляд господарського суду, позов пред`являється за місцем виконання договору (зареєстрованим місцем проживання (знаходження) Постачальника), встановленим даним Договором.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців та громадських формувань від 26.03.19, юридичною адресою постачальника - Фізичної особи-підприємця Петренко Миколи Миколайовича є: АДРЕСА_1 .

Відтак, даний позов є підсудним господарському суду Кіровоградської області.

Ухвалою від 01.07.2019 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Петренко Миколи Миколайовича залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, виявлених при її поданні.

Крім того, 01.07.2019 господарським судом направлено запит до Управління ДМС у Луганській області про надання відомостей щодо реєстрації місця проживання (перебування), громадянки ОСОБА_1 , що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі.

08.07.2019 на адресу суду, з дотриманням строку, встановленого ухвалою від 01.07.2019, надійшла заява Фізичної особи-підприємця Петренко Миколи Миколайовича про усунення недоліків позовної заяви та надано суду оригінал позовної заяви від 22.03.2019 із зазначеними додатками до позову.

Ухвалою від 15.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №912/837/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.08.2019 об 11:00 год., встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 08.08.2019 господарським судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 23.08.2019 до 11:00 год.

20.08.2019 позивачем через канцелярію суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з терміновим виїздом представника позивача Ковальчук Ю.М . за межі території України.

Ухвалою від 23.08.2019 задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи та відкладено підготовче засідання у справі №912/837/19 до 19.09.2019 до 11:00 год.

Ухвалою від 19.09.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі №912/837/19 на 30 днів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.10.2019 о 10:00 год.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні 09.10.2019 не забезпечив, хоча належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Стаття 202 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, про наявність поважних причин неподання відзиву у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк суд не повідомив. Враховуючи, що про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати всі витребувані та додаткові документи, в т. ч. заперечення проти позову, які мають значення для розгляду справи по суті.

Нормою ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, а також те, що матеріали справи містять достатньо документів для його вирішення по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 09.10.2019 господарським судом досліджено докази у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2018 між Фізичною особою-підприємцем Колесніковою Ганною Сергіївною (далі - Покупець) та Фізичною особою-підприємцем Петренко Миколою Миколайовичем (далі - Постачальник) укладено Договір поставки відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити і передати Товар, визначений в специфікації на товар (Додаток №1 до даного Договору), що є його невід`ємною частиною, у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар і в порядку та на умовах, визначених даним Договором, здійснити його оплату.

Відповідно до пункту 2.1.Договору поставка Товару, визначеного у п.1.1. даного Договору здійснюється Постачальником не раніше 15.11.2018 року.

Право власності на Товар виникає у Покупця після здійснення ним повного розрахунку за поставлений Товар ( пункт 2.2. Договору).

У пункті 3.1. Договору зазначається, що загальна ціна Договору становить 500 000,00 грн, ПДВ не передбачений.

Відповідно до пункту 3.2. розрахунки за поставлений Постачальником товар здійснюються Покупцем протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки товару.

Розрахунок за поставлений Товар здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів у національній грошовій одиниці України на поточний рахунок Постачальника (п. 3.3. Договору).

Пунктом 4.3. визначено що, Покупець зобов`язаний прийняти та оплатити поставлений товар у відповідності до умов даного Договору.

Строк дії договору міститься у пункті 7.1, згідно з яким Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до пункту 8.2. Сторони домовилися, що у разі передачі справи на розгляд господарського суду, позов пред`являється за місцем виконання договору (зареєстрованим місцем проживання (знаходження) Постачальника), встановленим даним Договором.

Згідно з пунктом 9.7. місцем виконання даного Договору є зареєстроване місце проживання (знаходження) Постачальника.

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками.

Також Покупцем та Продавцем підписана Специфікація на товар, згідно з якою Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити на умовах, визначених Договором (Додаток №1 до Договору поставки) від 04.06.2018 на загальну суму 500 000, 00 грн.

Виконуючи умови договору, позивач передав відповідачу товар на загальну сумму 465 245,00 грн, що підтвержується наступними видатковими накладними: №1 від 05.06.2018 на сумму 154 551, 00 грн, №2 від 05.06.2018 на сумму 166 939,00 грн та №3 від 01.11.2018 на сумму 178 510,00 грн.

За твердженням позивача на момент подання позовної заяви відповідачем здійснено розрахунок за поставлений Товар на загальну суму 465 245,00 грн зокрема:

- за поставку товару, згідно видаткової накладної №1 від 05.06.2018 року на загальну суму 154 551,00 грн, Покупцем, шляхом передачі готівки після перевірки якості та кількості отриманого товару, здійснено оплату в повному обсязі

- за поставку товару згідно видаткової накладної №2 від 05.05.2018 року на загальну суму 166 939,00 грн, Покупцем, шляхом передачі готівки після перевірки якості та кількості отриманого товару, здійснено оплату в повному обсязі;

- за поставку товару, згідно видаткової накладної № 3 від 01.11.2018 року на загальну суму 178 510,00 грн Покупцем, шляхом передачі готівкових коштів, проведено розрахунок за товар на суму 143 755,00 грн.

Отже, заборгованість відповідача на час подання позовної заяви становить 34 755,00 грн.

У зв`язку з інфляційними змінами, позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати за період з грудня 2018 по лютий 2019 (включно). Отже сума боргу з урахуванням інфляції становить 35 560,29 грн.

З метою досудового врегулювання спору Позивачем до відповідача було направлено Претензію від 11.02.2019 з вимогою перерахувати грошові кошти на його розрахунковий рахунок. Проте відповідач відповіді на претензію не надав, грошові кошти не сплатив.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору позивач звернувся до Господарського суду Кіровоградської області за захистом своїх порушених прав та обов`язків.

Вирішуючи даний спір по суті, господарський суд виходив з наступного.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно, до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору, слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

У відповідності до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, у відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується поставка відповідачеві товару. Проте, відповідачем не повністю здійснено оплату поставленого товару.

Враховуючи умови п.3.2. Договору та загальні норми цивільного законодавства, строк оплати за поставлений товар є таким, що настав.

Таким чином матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано наявність за останнім заборгованості.

Доказів перерахування цієї суми на користь позивача відповідачем до господарського суду не подано. Також відповідачем не заперечується факт поставки товару, його кількість та якість, розмір заборгованості останнім не спростований.

Оскільки, сторонами не надано до матеріалів справи доказів виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо оплати поставленого товару в сумі 34 755,00 грн у строки визначені Договором від 04.06.2018, господарський суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 35 560,29 грн боргу (з урахуванням інфляційних втрат), відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача також 3 736,40 грн пені та штраф у сумі 3 475,50 грн.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17 та від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17.

Відповідно до п.5.2. Договору поставки, за несвоєчасну оплату за даним Договором Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення платежу. Сплата пені не звільняє Покупця від сплати основної заборгованості.

Пункт 5.3. зазначається, що сторони дійшли згоди, що при нарахуванні пені, відповідно до умов цього Договору застосовуються положення ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України та ч.2 ст 258 Цивільного кодексу України. Пеня нараховується за весь строк прострочення до повного погашення заборгованості.

Згідно пункту 5.4. крім пені, передбачені п.5.2. у випадку несвоєчасної оплати товару, Покупець зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 10% від вартості неоплаченого товару.

Оскільки фактичні обставини справи свідчать про порушення відповідачем умов договору щодо оплати товару, наявні достатні правові підстави для стягнення з відповідача передбаченої пунктами 5.2, 5.4 Договору неустойки.

У зв`язку з порушенням відповідачем строку оплати товару, позивачем відповідно до п.5.2. та 5.4. Договору нараховано:

- пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення платежу, що склало 3 736, 40 грн за період розрахунку з 02.12.2018 по 21.03.2019;

- штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого товару, що складає 3 475,50 грн;

Господарський суд перевіривши розрахунок пені, встановив, що сума пені розрахована позивачем не перевищує суму пені розраховану господарським судом, а тому до стягнення з відповідача підлягає 3 736,40 грн.

Перевіривши розрахунок нарахування штрафу, господарський суд встановив, що останнім правомірно нараховано відповідачу штраф у розмірі 10% у сумі 3 475,50 грн.

Отже, вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 311,00 грн 3% річних за період 02.12.2018 по 21.03.2019.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень статей 524, 533, 625 Цивільного кодексу України, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником, зокрема, процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. Період нарахування вказаних платежів законодавством не обмежений та здійснюється протягом всього часу існування прострочки виконання грошового зобов`язання.

Врахувавши наведені правові норми, перевіривши правильність розрахунків заявленої до стягнення суми, суд встановив правильність розрахунків, здійснених позивачем, а тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 311,00 грн 3% річних.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Петренко Миколи Миколайовича про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 43 083,19 грн, з яких 35 560,29 грн основний борг з урахуванням інфляційних втрат, 3 736,40 грн пеня, 3 475,50 грн штраф та 311,00 грн відсотки річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Як вбачається з позовної заяви, позивач також просить стягнути з відповідача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачем у судовому засіданні 09.10.2019 заявлено про подачу доказів на підтвердження розміру судових витрат в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Згідно ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати та встановити позивачу строк для подачі суду доказів щодо розміру, понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Петренко Миколи Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , дата народження 25.03.1971) заборгованість за договором поставки, що у загальному розмірі складає 43 083,19 грн, з яких 35 560,29 грн основний борг з урахуванням інфляції, 3 736,40 грн пеня, 3 475,50 грн штрафу та 311,00 грн три відсотки річних, а також 1 921,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 11.10.2019р. о 09:30 год., яке відбудеться в приміщенні Господарського суду Кіровоградської області за адресою: 25022, м. Кропивницький, вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, в залі суд. засідань №325, про що повідомити учасників процесу.

Встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених витрат - до 10.10.2018р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення вручити або направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення позивачеві ( АДРЕСА_1), відповідачеві ( АДРЕСА_2 ).

Повне рішення складено 11.10.2019

Суддя Т. В. Макаренко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.