номер провадження справи 33/120/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2019 Справа № 908/1568/19

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом Фізичної особи-підприємця Чорного Ігоря Володимировича ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" (49126, м. Дніпро, бул. Слави, буд. 45)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Чорний І.В.(особисто)- Витяг з ЄДР № від 23.03.2017 р.

від відповідача: не з`явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

24.06.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. б/н від 07.06.2019) Фізичної особи-підприємця Чорного Ігоря Володимировича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" про стягнення 161638,17 грн. заборгованості, яка виникла за договором поставки № 4 від 01.01.2011, а також 12169 грн. інфляційних витрат та 3029 грн. - 3% річних.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 24.06.2019 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1568/19 та визначено до розгляду судді Мірошниченку М.В.

Ухвалою від 01.07.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви шляхом надання оригіналів накладної №630 та опису вкладення у цінний лист № 630, згідно з якими позивач направив відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї документами, що надійшли до суду, а також надання обґрунтованого розрахунку сум інфляційних витрат, що заявлені до стягнення, із зазначенням періодів нарахування.

Позивач у встановлений строк надав суду заяву про усунення недоліків позовної заяви з уточненою позовною заявою на виконання вимог суду. Необхідно зазначити, що у уточненій позовній заяві, позивач збільшив розмір інфляційних втрат, що заявлені до стягнення.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1568/19 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 33/120/19. Підготовче засідання призначено на 12.08.2019. Крім того, вказаною ухвалою позивачу роз`яснено, що збільшення позовних вимог можливе відповідно до норм ГПК України після прийняття позовної заяви до розгляду, у зв`язку з цим судом прийнято до розгляду позовну заяву згідно первісно заявленої ціни позову - 176836,17 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.08.2019 р. відкладено підготовче засідання на 09.09.2019.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.09.2019р., підготовче провадження у справі № 908/1568/19 закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 07.10.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України під час судового розгляду справи здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 4, укладеного між сторонами 01.01.2011, в частині здійснення оплати за поставлений позивачем товар. Так, на виконання умов договору, позивачем у період: з 01.06.2018 по 29.11.2018 поставлено відповідачу товар на загальну суму 490287,03 грн. Частину товару на суму 328648,86 грн. відповідач повернув. Неоплачений залишився товар на суму 161638,17 грн. Відповідач свої обов`язки за договором належним чином не виконав, оплату за поставлений позивачем товар у встановлений договором строк не здійснив, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 161638,17 грн. З метою врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено претензію вимогу про сплату боргу за вих.№ 01-3 від 03.01.2019, втім відповідачем претензію залишено без відповіді, зобов`язання по погашенню заборгованості не виконано. Наведені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом. Враховуючи значне прострочення відповідачем виконання грошових зобов`язань з оплати поставленого товару, позивачем заявлено також вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 3029,00 грн. та втрат від інфляції в розмірі 12169,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст.ст. 15, 526, 692 ЦК України, ст.ст. 193, 265 ГК України та умови договору поставки № 4 від 01.01.2011.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив позов задовольнити.

Відповідач - процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні 07.10.2019 не скористався, відзив на позовну заяву не надав, про дату час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Матеріали справи містять рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які свідчать про отримання відповідачем ухвал суду про призначення засідань у даній справі.

У судовому засіданні 07.10.2019 справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст.ст. 233, 240, 241 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2011 між Фізичною особою-підприємцем Чорним Ігорем Володимировичем (постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" (покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки № 4 (далі - договір).

Умови договору сторонами змінювались та доповнювались шляхом укладення додаткових угод до нього.

Відповідно до п.1.1. договору, постачальник зобов`язується постачати, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах даного договору.

Згідно п. 1.2 договору, найменування, асортимент та ціна товару, який поставляється згідно даного договору, визначається у додатку № 1 «Специфікація/Прайс-лист», який є невід`ємною частиною даного договору.

Товар постачається постачальником окремими партіями у відповідності з замовленнями на поставку (п.2.1 договору).

Відповідно до п. 2.6 договору, зобов`язання по поставці вважаються виконаними з моменту передачі товару та повного пакету належним чином оформлених товаросупровідних документів покупцю згідно умов даного договору та діючого законодавства України.

Згідно п. 3.1 договору, приймання товару по кількості та за якістю проводиться покупцем у місці поставки товару в момент отримання товару від постачальника на підставі супровідних документів. Покупець має право прийняти товар без спеціальної перевірки за якістю, якщо товари знаходяться у спеціальній тарі та упаковці без явних видимих дефектів.

Якщо при передачі товару покупцю буде виявлено невідповідність товару вимогам даного договору, покупець вправі відмовитись від отримання даного товару, зробивши відповідну відмітку у накладній. Даний випадок трактується як невиконання обов`язків з поставки товару у встановлений строк (п. 3.2. договору).

У розділі 6 договору сторони врегулювали ціну товару та порядок розрахунків. Відповідно до п. 6.1 договору ціна товару визначається на підставі узгоджених сторонами специфікацій (прайс-листів) та може бути змінена виключно за попереднім узгодженням з покупцем не менш ніж за 15 днів до зміни.

Згідно п.6.5 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 01.07.2014 до нього) оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 14 календарних днів з моменту реалізації товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2011. У разі, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії даного договору жодна зі сторін у письмовій формі не заявить про його розірвання, договір автоматично пролонгується на кожен наступний рік (п. 11.1. договору).

Із матеріалів справи слідує, що на виконання умов договору позивачем у період: з 01.06.2018 по 29.11.2018 поставлено відповідачу товар на загальну суму 490287,03 грн.

Факт отримання товару підтверджується відповідними видатковими накладними, складеними та підписаними обома сторонами, копії яких містяться в матеріалах справи (Т.1; а.с.47-191), (Т.2;а.с.1-248), (Т.3;а.с.1-246), (Т.4;а.с.1-243).

Відповідач оплату за отриманий товар не здійснив.

Втім, у період: з 22.06.2018 по 28.12.2018 частину поставленого товару на суму 328648,86 грн. відповідачем було повернуто позивачу за видатковими накладними на повернення товару (Т.5;а.с.1-246), (Т.6;а.с.1-190).

Несплаченою залишилась сума 161638,17 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач направив на його адресу претензію з вимогою про сплату боргу за вих.№01-3 від 03.01.2019.

Вимога залишена відповідачем без задоволення, заборгованість не погашено.

В матеріалах справи міститься акт звірки взаєморозрахунків, складений сторонами за березень 2019 (Т.6;а.с.191). Згідно вказаного акту, дебетове сальдо ФОП Чорного І.В. станом на 31.03.2019 склало 161638,17 грн. Акт звірки підписаний сторонами без зауважень та скріплений їх печатками. Отже, розмір заявленої до стягнення заборгованості, вказаним актом звірки підтверджується.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Правовідносини сторін у даній справі виникли на підставі договору №4 від 01.01.2011, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з нормою ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за договором поставки №4 від 01.01.2011 в сумі 161638,17 грн. підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростований.

На підставі викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу за поставлений згідно договору №4 від 01.01.2011 товар в розмірі 161638,17 грн. підлягає задоволенню.

Також, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення втрат від інфляції за період: жовтень 2018-травень 2019 в сумі 12169,00 грн. та 3 % річних за період: з 12.10.2018 по 07.06.2019 у розмірі 3029,00 грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд не погоджується з обраним позивачем періодом нарахування 3% річних та втрат від інфляції, з огляду на наступне. За умовами договору строк оплати товару становить 14 календарних днів з моменту його реалізації. Згідно видаткових накладних на поставку товару, позивачем відповідачу здійснювалась поставка періодичних відань: газет, журналів та інш. Поставка товару здійснювалась позивачем у період: з 01.06.2018 по 29.11.2018, товар частково повертався відповідачем: з 22.06.2018 по 28.12.2018. Зважаючи на те, що періодичні відання мають цінність нетривалий час після їх випуску та враховуючи, що останнє повернення товару відбулось 28.12.2018 і більше товар не повертався, можна дійти висновку про його реалізацію відповідачем. Однак, на думку суду, при визначення періоду прострочення і відповідно нарахування 3% річних та втрат від інфляції необхідно враховувати дату останнього повернення товару - 28.12.2018, оскільки до цієї дати товар ще міг реалізовуватися відповідачем.

Відповідачем не надано доказів та не зазначено, що товар був реалізований в іншу дату, відзив на позовну заяву відповідачем також не надано, отже справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

За таких обставин, період нарахування 3% річних та втрат від інфляції судом коригується з врахуванням визначеного сторонами у договорі строку оплати товару та дати останнього повернення товару відповідачем.

3% річних нараховуються за період: з 12.01.2019 по 07.06.2019 (кінцева дата нарахування визначена позивачем) на суму боргу 161638,17 грн. та становлять 1952,94 грн. В іншій частині 3% річних судом відмовляється.

Щодо стягнення інфляційних втрат суд зазначає таке.

В пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" роз`яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Виходячи з наведеного роз`яснення, втрати від інфляції нараховуються судом на суму боргу 161638,17 грн. за період: лютий-травень 2019 та складають 5068,12 грн. В іншій частині вимог про стягнення втрат судом відмовляється.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: в сумі 161638 грн. 17 коп. основного боргу, сумі 1952 грн. 94 коп. 3% річних, сумі 5068 грн. 12 коп. втрат від інфляції. В іншій частині позову суд відмовляє з огляду на необґрунтованість.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.

Так, відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру про стягнення 176836,17 грн. належить до сплати судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, що становить 2652,54 грн. Позивач сплатив при поданні позову судовий збір у розмірі 2652,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2791 від 12.06.2019, згодом, при звернені до суду з уточненою позовною заявою, позивачем сплачено ще 17,83 грн. судового збору згідно платіжного доручення №2914 від 11.07.2019, однак заява про збільшення позовних вимог позивачем подана не була. Отже, загальний розмір переплати судового збору становить 18,24 грн. Зайво сплачена сума судового збору в розмірі 18,24 грн. підлягає поверненню ФОП Чорному І.В. - за наявності його письмової заяви. Пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 2529,89 грн., які розраховані так: 168659,23 грн. (задоволено вимог)/176836,17 грн. (заявлено вимог) х 2652,54 грн. (судовий збір за розгляд позову) = 2529,89 грн. Витрати зі сплати судового збору в сумі 122,65 грн. (2652,54 грн. - 2529,89 грн.) покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" (49126, м.Дніпро, бул. Слави, буд. 45, ) на користь Фізичної особи-підприємця Чорного Ігоря Володимировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) суму 161638 (сто шістдесят одна тисяча шістсот тридцять вісім) грн. 17 коп. основного боргу, суму 1952 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дві) грн. 94 коп. 3% річних, суму 5068 (п`ять тисяч шістдесят вісім) грн. 12 коп. втрат від інфляції та суму 2529 (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 89 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - « 17»жовтня 2019 р.

Суддя М.В. Мірошниченко