Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/400/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді О.Андрійчук, за участю секретаря судового засідання Б.Рижого, розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ОСББ Перемоги 33А",

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Відділ реєстрації Виконавчого комітету Вараської міської ради,

про визнання недійсними рішень установчих зборів, оформлених протоколом № 1 від 09.06.2016 року, та скасування державної реєстрації юридичної особи,

за участю представників учасників:

від позивача: Волощук П.С., ордер РН-615 №86 від 01.07.2019 року,

від відповідача: Полюхович О . І., ордер РН-676 №73 від 02.08.2019 року,

від третьої особи: не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ОСББ Перемоги 33А" про визнання недійсними рішень установчих зборів, оформлених протоколом № 1 від 09.06.2016 року, та скасування державної реєстрації юридичної особи.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Як вбачається з позовної заяви, позивачка вважає, що рішення установчих зборів, оформлених протоколом від 09.06.2016 року, є недійсними у зв`язку з порушенням процедури скликання установчих зборів, порядку голосування на них та підрахунку кількості голосів, необхідних для створення ОСББ як юридичної особи відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Враховуючи викладене, позивачка просить суду визнати недійсними рішення установчих зборів, оформлених протоколом № 1 від 09.06.2016 року, скасувати державну реєстрацію юридичної особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ Перемоги 33А».

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на ст.ст. 1, 4, 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та ст. 385 ЦК України тощо.

08.07.2019 року від третьої особи надійшли письмові пояснення, згідно з якими остання заперечує про задоволення вимог про скасування державної реєстрації юридичної особи, оскільки державний реєстратор при вирішення питання щодо державної реєстрації відповідача керувався вимогами Закону Україну «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», підстав для відмови вчинення відповідної реєстраційної дії не було.

15.07.2019 року від відповідача надійшов відзив, в якому останній зазначає, що позивачка жодним чином не обґрунтувала те, в чому саме полягає порушення, невизнання чи оспорювання її прав; дії позивачки, на думку відповідача, спрямовані на дестабілізацію роботи об`єднання; наслідком скасування державної реєстрацію відповідача буде повне «замороження» обслуговування будинку, чим буде грубо порушено права інших співвласників будинку. Стосовно самого порядку скликання установчих зборів, то відповідач зазначає, що ініціативна група повідомила у письмовій формі співвласників будинку, вручивши кожному з них під розписку оригінал письмового повідомлення. На установчих зборах прийняли участь 212 осіб з 324, отже більше половини співвласників проголосували за створення ОСББ. Відтак, усі необхідні дії вчинено, ОСББ зареєстроване як юридичну особу. Зважаючи на викладене, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання учасників, результати їх розгляду.

Ухвалою суду від 10.06.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою суду від 24.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.07.2019 року.

08.07.2019 року від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 08.07.2019 року підготовче засідання відкладено на 05.08.2019 року, у порядку ст. 81 ГПК України у Виконавчого комітету Вараської міської ради та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ Перемоги ЗЗА» витребувано докази.

Ухвалою суду від 05.08.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, у підготовчому засіданні оголошено перерву на 02.09.2019 року, явку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у судове засідання визнано обов`язковою.

09.07.2019 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 02.09.2019 року оголошено перерву на 17.09.2019 року.

Ухвалою суду від 17.09.2019 року підготовче провадження у справі № 918/369/19 закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 07.10.2019 року.

25.09.2019 року від третьої особи надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі її представника.

07.10.2019 року від позивача надійшла заява про відвід судді, яка ухвалою суду від 07.10.2019 року залишена без розгляду.

Ухвалою суду від 07.10.2019 року у судовому засіданні оголошено перерву на 16.10.2019 року.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

У судовому засіданні 16.10.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

21.03.2016 року ініціативною групою у складі 4 осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вирішено створити ініціативну групу із скликання та проведення установчих зборів ОСББ за адресою: АДРЕСА_12, у складі вказаних осіб, затверджено план роботи ініціативної групи, зокрема: підготувати проект протоколу установчих зборів, реєстру присутніх на зборах, листка та картки голосування, пропозиції щодо складу правління та ревізійної комісії, проект статуту ОСББ, вирішити питання про місце проведення установчих зборів та порядок ознайомлення з проектом статуту, сповістити всіх співвласників про проведення установчих зборів та порядок ознайомлення з проектом статуту, провести установчі збори тощо.

Згідно зі списком власників квартир та нежитлових приміщень будинку АДРЕСА_12, яких сповіщено про проведення 09.06.2016 року о 18:00 год. за адресою: м. Кузнецовськ, майдан Незалежності,1 сесійна зала міської ради, 1 поверх, установчих зборів співвласників вказаного багатоквартирного будинку, вбачається, що зі 144 квартир (324 особи) розписалися про отримання повідомлення про дату, місце, час проведення установчих зборів та їх порядок денний власники 107 квартир (296 осіб), підписи власників 26 квартири у вказаному списку відсутні, інформації про 11 квартир та їх власників у вказаному списку не міститься.

Про створення ініціативної групи та проведення установчих зборів проінформовано голову м. Кузнецовська, а також запропоновано йому забезпечити участь представника для голосування на установчих зборах від квартир, які не приватизовані.

24.05.2016 року міським голову повідомлено члена ініціативної групи про те, що на установчих зборах територіальну громаду буде представляти представник від міської ради як уповноважена особа на представництво інтересів неприватизованих квартир та нежитлових приміщень.

09.06.2016 року за адресою: м. Кузнецовськ, майдан Незалежності,1, відбулися установчі збори ОСББ «ОСББ Перемоги 33 А».

Як вбачається з протоколу № 1 установчих зборів, загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку становить 324 особи; загальна площа усіх квартир - 7 780 кв.м.; у зборах взяли участь співвласники в кількості 212 (65%), яким належать квартири багатоквартирного будинку загальною площею 4 027,2 кв.м. (51,7%), у письмовому опитуванні взяли участь особисто 1 співвласник, якому належить 536,5 кв.м., всього: співвласників - 65%, площа квартир - 4 563,7 кв.м.

До порядку денного установчих зборів були включені такі питання: 1) організаційні питання проведення зборів (вибори голови, секретаря установчих зборів та лічильної комісії); 2) створення ОСББ та затвердження його назви; 3) затвердження статуту об`єднання; 4) вибори правління, голови правління, ревізійної комісії; 5) надання повноважень представнику установчих зборів щодо державної реєстрації об`єднання.

По питаннях 1-3 порядку денного голосували таким чином: «за» -211, «проти» - 1, «утрималося» - 0, по питаннях 4-5 - «за» -210, «проти» - 2, «утрималося» - 0.

Перелік співвласників, які своїми підписами підтвердили реєстрацію, ознайомлення з порядком денним, участь в установчих зборах, ознайомлення зі змістом прийнятих рішень, відображено у відповідному реєстрі, а результати голосування - у протоколах голосування по питаннях порядку денного.

09.06.2016 року відбулося письмове опитування співвласників багатоквартирного будинку по створенню ОСББ: квартири АДРЕСА_13, загальна площа квартир 536,5 кв.м ., частка площі співвласника у загальній площі квартир - 6,9%, результат голосування - «за».

У той же час позивачка заперечує факт створення ініціативної групи, повідомлення її належним чином про час, дату та місце проведення установчих зборів, достатності кількості голосів для прийняття рішень тощо.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з порядком створення ОСББ, регулювання яких здійснюється Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Законом, який визначає правові та організаційні засади створення ОСББ, є Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Так, ч.ч. 1-3 ст. 6 вказаного Закону передбачено, що об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Установчі збори об`єднання у новозбудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку. Для створення об`єднання скликаються установчі збори. Скликання установчих зборів здійснюється ініціативною групою, яка складається не менш як з трьох власників квартир або нежилих приміщень. Повідомлення про проведення установчих зборів направляється ініціативною групою не менше ніж за 14 днів до дати проведення установчих зборів. Повідомлення направляється в письмовій формі і вручається кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом). У повідомленні про проведення установчих зборів зазначається, з чиєї ініціативи скликаються збори, місце і час проведення, проект порядку денного. Час і місце проведення обираються зручними для більшості можливих учасників зборів.

Як установлено судом, скликання установчих зборів відбулося ініціативною групою у складі 4 осіб.

Щодо порядку повідомлення про скликання установчих зборів, то законом визначена альтернатива здійснення такого повідомлення, про що свідчить сполучник «або», зокрема або шляхом вручення кожному співвласнику під розписку, або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом).

Судом установлено, що оповіщення співвласників відбулося шляхом вручення повідомлення про скликання зборів, місце і час їх проведення, проект порядку денного кожному співвласнику під розписку, про що свідчить відповідний список (процентне співвідношення по кількості осіб - 91,36%, по кількості квартир - 74,31%).

У вказаному списку напроти прізвища позивачки міститься підпис, а також дата отримання повідомлення - 23.05.2016 року (за 16 днів до проведення установчих зборів).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 73 ГПК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76 -79 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналогічні приписи викладені у ч. 3 ст. 13 ГПК України, за якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Окрім того, ч. 4 ст. 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Усупереч наведеному позивачка, посилаючи на неповідомлення її про час, дату та місце проведення установчих зборів, свого обов`язку про спростуванню того, що підпис у списку сповіщених співвласників (який також є письмовим доказом у справі) належить не їй, зокрема шляхом подання висновку експерта або заявлення клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, не виконала.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що провести установчі збори у багатоквартирному будинку, в якому мешкає понад 300 осіб, у спосіб, який би виключав можливість позивачки знати про те, що вказані збори мають відбутися, зі сторони розсудливого спостерігача видається неможливим.

Згідно з ч.ч. 6-15 ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» установчі збори веде голова зборів, який обирається більшістю голосів присутніх співвласників або їх представників. Кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості усіх співвласників. Якщо в результаті проведення установчих зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", встановленої частиною дев`ятою цієї статті, проводиться письмове опитування співвласників, які не голосували на установчих зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення установчих зборів. Якщо протягом зазначеного строку необхідну кількість голосів "за" не набрано, рішення вважається неприйнятим. Письмове опитування під час установчих зборів об`єднання проводиться в порядку, передбаченому Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". Рішення приймається шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення установчих зборів, і голоси, подані під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти"). Установчі збори приймають рішення про створення об`єднання і затверджують його статут. Державна реєстрація об`єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації. Державна реєстрація змін до статуту об`єднання проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Установчі документи об`єднання підписує голова установчих зборів або інша уповноважена зборами особа.

З викладеного вбачається, що установчі збори є повноважними, тобто набувають здатності приймати відповідні рішення за умови присутності на них більшості співвласників багатоквартирного будинку.

Судом з матеріалів справи установлено, що присутніми на установчих зборах були більшість власників квартир, так само за рішення про створення ОСББ проголосувала більшість.

Стосовно заяв свідків, які долучені як з боку позивача, так і з боку відповідача, то останні судом не приймаються, оскільки за правилами ч. 2 ст. 87 ГПК України на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.

Слід також зазначити, що правовідносини, пов`язані із створенням та діяльністю ОСББ, не є тотожними корпоративним, а відтак аналогія закону не допускається. У вказаних правовідносинах діє принцип, за яким рішення приймаються більшістю, а меншість, не залежно від згоди одного чи кількох співвласників, погоджується з рішеннями більшості та виконує їх.

Система ухвалення рішень більшістю - це не просто технічний прийом, без застосування якого практично не може з`явитися жодне рішення, а скоріше принципова особливість демократичного суспільства. Потреба ухвалювати рішення більшістю голосів випливає з принципів свободи самовизначення індивідів та рівності їх в умовах демократії. Разом з тим дотримання процедур не повинне перетворюватися у надмірний тягар шляхом запровадження штучних перешкод та призводити до спотворення сутності окремих процесів. Зокрема, воно не повинне блокувати процеси трансформації житлово-комунального господарства, а має бути підпорядковане, перш за все, головній меті - створенню передумов для ухвалення найбільш оптимальних, виважених, обґрунтованих, виправданих та розсудливих рішень задля сприяння співвласникам у використанні, управлінні, утриманні їхнього власного майна.

Крім того, суд, з`ясовуючи фактичні обставини справи, встановив, що спір, по суті, зводиться до міжособистісного конфлікту, що виник між позивачкою, з одного боку, та органами управління відповідача (головою правління, членами правління, членами ревізійної комісії), з іншого боку. Спірне питання лежить в площині ненадання позивачці документів, пов`язаних із фінансово-господарською діяльністю ОСББ (інформації по рух коштів та їх використання, первинних документів (правочинів, кошторисів)), а також доступу до об`єктів спільної власності - покрівлі після її ремонту тощо. За твердженням позивачки та її адвоката, якби органами управління ОСББ були надані документи, з якими позивачка бажала ознайомитися, вказаного спору могло б і не бути. Крім того, позивачку ображає той факт, що нібито дехто із співвласників вважає, що вона бажає обійняти посаду голови правління, тоді як це, за її словами, не відповідає дійсності, однак, на її думку, саме ця обставина зумовила подання до неї позову про стягнення заборгованості по сплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території (на підтвердження вказаного твердження зазначила, що боржником є не лише вона, а й інші власники квартир, однак позов подано лише до неї). Також позивачка повідомила, що приймає участь у загальних зборах ОСББ, однак не реєструється та не голосує, оскільки, на її думку, документи складені не у спосіб, визначений чинним законодавством. При цьому позивачка не заперечує проти існування самого ОСББ і бажає приймати участь в управлінні його справами, однак виключно у спосіб, який вона вважає законним (усе наведене зафіксоване у протоколі судового засідання від 02.09.2019 року).

Отже, спір у цій справі виник не стільки у зв`язку з порушенням права позивачки на участь в установчих зборах та зі створенням самого ОСББ, як із незгодою з діями членів правління, її бажанням знати про доходи та видатки об`єднання, а також здійснювати контроль за ними.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 9, 18-23 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: обрання членів правління об`єднання; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; попереднє (до їх укладення) погодження умов договорів, укладених на суму, що перевищує зазначену в статуті об`єднання, договорів, предметом яких є цінні папери, майнові права або спільне майно співвласників чи їх частина; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд; визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та членів правління. Для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених статутом. Правління є виконавчим органом об`єднання і підзвітне загальним зборам. Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами. До компетенції правління відноситься: підготовка кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством; розпорядження коштами об`єднання відповідно до затвердженого загальними зборами об`єднання кошторису; укладення договорів про виконання робіт, надання послуг та здійснення контролю за їх виконанням; ведення діловодства, бухгалтерського обліку та звітності про діяльність об`єднання; скликання та організація проведення загальних зборів співвласників або зборів представників; призначення письмового опитування співвласників та утворення відповідної комісії для його проведення. Для здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю правління об`єднання на загальних зборах обирається з числа співвласників ревізійна комісія (ревізор) або приймається рішення про залучення аудитора. Порядок діяльності ревізійної комісії та її кількісний склад затверджуються загальними зборами.

Приписами ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст. 14 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначені права співвласника, а також порядок їх реалізації. Зокрема, співвласник має право: брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об`єднання; обирати та бути обраним до складу статутних органів об`єднання; знайомитися з протоколами загальних зборів, робити з них виписки; одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об`єднання; одержувати в установленому статутом порядку інформацію про діяльність асоціації. Об`єднання на вимогу співвласника зобов`язане надати йому для ознайомлення всі свої фінансові звіти. Порядок здійснення прав співвласників визначається законом.

З наведеного вбачається, що позивачка, не погоджуючись з діяльністю органів управління ОСББ та порушенням її прав як співвласника, що полягає у ненаданні їй фінансової звітності, має право спільно з іншими співвласниками вирішувати питання щодо переобрання голови та членів правлінням на чергових чи позачергових загальних зборах, однак такі права позивачки не можуть захищатися у спосіб, пов`язаний із скасуванням реєстрації ОСББ та повним припиненням його діяльності.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

У свою чергу, управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку (ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Судом з фактичних обставин справи та пояснень представників сторін установлено, що ОСББ здійснює свою діяльність понад 3 роки, укладало та укладає правочини, пов`язані із утриманням спільного майна, у тому числі ремонту покрівлі, заміні сантехніки тощо, є стороною за договорами про технічне обслуговуванню будинку, постачання електроенергії, прибирання території та інших, приймає участь у програмах спільного фінансування з місцевим бюджетом (80/20).

За таких обставин визнання недійсними установчих зборів та скасування державної реєстрації ОСББ буде здійснене без урахування принципу пропорційності - справедливої рівноваги (балансу) між інтересами усіх співвласників, які тривалий час належним чином реалізують свої права на участь в управлінні справами ОСББ та виконують свої обов`язки зі сплати внесків та інших платежів, пов`язаних з утриманням будинку, та інтересами позивачки, пов`язаних з отриманням певної інформації та зведенням рахунків з членами правліннями, з якими у неї конфлікт.

Суд зазначає, що справедлива рівновага не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

При цьому суд звертає увагу, що позивачка вправі відвідувати чи не відвідувати загальні збори ОСББ, оскільки здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Однак, коли позивачка з`являється за загальні збори, де можна обговорити та спробувати вирішити усі проблемні питання, однак не реєструється на них та не приймає участі у голосуванні, вчиняючи вказані дії свідомо, то така поведінка позивачки свідчить про здійснення нею належного їй права поза межами, наданими законом.

Так, приписами ч.ч. 1-4 ст. 13 ЦК України унормовано, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

За ч. 6 ст. 14 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч.ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України).

Цивільні суб`єктивні права, будучи мірою можливої поведінки уповноваженої особи, мають певні межі за змістом і за характером здійснення. Межі є невід`ємною рисою будь-якого суб`єктивного права. Порушення меж здійснення цивільних прав веде до зловживання правом, тобто є підставою виникнення правового явища, яке нормативно закріплене ч. 3 ст. 13 ЦК України. Зловживання правом виявляється в тому, що особа, якій формально належить суб`єктивне право, неправомірно його здійснює. Зловживання правом має місце у випадку, коли уповноважена особа, спираючись на своє суб`єктивне право, допускає недозволене використання свого права, порушує міру і вид поведінки, визначені законом, посилаючись при цьому на формально належне їй суб`єктивне право.

На відносини зловживання цивільним правом поширюється дія принципу недопущення зловживання правом як принципу здійснення цивільних прав. Зміст цього принципу становить обов`язок особи, яка здійснює суб`єктивне право, не допускати зловживання правом і здійснювати належні особі суб`єктивні права і виконувати суб`єктивні обов`язки припустимими способами їх здійснення з урахуванням неприпустимості вчинення дій, що вчиняються виключно з наміром заподіяти шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. За своєю правовою природою "зловживання правом" є особливим типом цивільного правопорушення, вчиненого уповноваженою особою при здійсненні належного їй права, пов`язане з використанням недозволених конкретних форм в межах дозволеного їй законом загального типу поведінки. Характерною рисою зловживання правом є його пов`язаність не з суб`єктивним правом загалом, не з його змістом, а з процесом його реалізації, з його здійсненням. Зловживання правом пов`язане із здійсненням належного особі суб`єктивного цивільного права, за межі якого воно виходить. Тому зловживання правом може мати місце лише в тому випадку, коли уповноважений суб`єкт має певні права, при здійсненні яких він порушує права і законні інтереси інших осіб. Зловживання правом не обов`язково пов`язане з нанесенням шкоди третім особам. У цьому зв`язку шкода повинна розумітися в широкому значенні і включати в себе не лише прямі майнові втрати, але й всі інші несприятливі наслідки (порушення інтересів інших співвласників тощо).

Судом також установлено, що позивачка з моменту створення ОСББ і по теперішній час жодного разу не оплатила вартості послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, посилаючись на незаконність створення об`єднання, тобто використовуючи вказану обставину для ухилення від виконання покладених на неї обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

У ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ч. 1 ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначені обов`язки співвласника, за якими останній зобов`язаний, зокрема виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням тощо.

У силу вимог ч.ч. 1, 3 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Заразом суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч.ч. 2-5 ст. 13 цього Кодексу.

З викладеного вбачається, що один співвласник, намагаючись реалізувати певні права або ухилитися від виконання обов`язків, не може використовувати суд як спосіб тиску на інших співвласників, що врешті-решт завдасть шкоди усім співвласникам багатоквартирного будинку.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Закріплення загальних засад цивільного законодавства в ЦК України свідчить про підтвердження законодавцем природного права як "першоджерела" цивільного законодавства, що випливає із раціональності і розумності. Норми-принципи мають загальнообов`язковий характер, і тому їх дотримання та облік при законотворчості і розгляді конкретних правових ситуацій є обов`язковою вимогою закону. Практичне значення цього положення полягає, зокрема в тому, що суд повинен не лише механістично аналізувати конкретні юридичні документи, але й осмислювати принципи і цілі, що покладено в основу їх прийняття. Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Через призму природних принципів справедливості, добросовісності і розумності має оцінюватися і тлумачитися все позитивне і природне право і наслідки його застосування. Основне призначення цього принципу вбачається в "наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, установити об`єктивну істину". Справедливість є конкретною та універсальною за сферами використання категорією, що адекватно може бути реалізована через невичерпну багатоманітність правозастосовної діяльності і захищається судом, коли несправедливість стає нестерпною. Добросовісність має "обмежувальну" функцію, згідно з якою правило, обов`язкове для сторін не застосовується настільки, наскільки за даних обставин це буде неприйнятним відповідно до критерію розумності та справедливості. Отже, добросовісність може за даних обставин анулювати чи виключити застосування правил, встановлених законом. У цьому зв`язку всі правила, які створюються сторонами чи законом підпадають під контроль судів не для того, щоб оцінити їх внутрішню справедливість, а для того, щоб вирішити чи не призведе їх застосування в конкретній справі до несправедливих результатів.

Суд, оцінивши фактичні обставини справи, зваживши на мету створення ОСББ, взявши до уваги, що позивачка, звертаючись до суду, намагається досягти цілей, не пов`язаних із самим фактом створення об`єднання, керуючись принципами верховенства права, розумності, добросовісності і справедливості, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Окремо суд звертає увагу на обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Підстава позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і, в залежності від встановленого, вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Така позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне

поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст. 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права

(ст. 2) і в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Характер засобу юридичного захисту, необхідного для дотримання ст. 13 Конвенції, залежить від природи порушення. Під «ефективним» слід розуміти такий засіб, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантування особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. За змістом ефективний засіб захисту повинен відповідати природі порушеного права, характеру допущеного порушення та наслідкам, які спричинило порушення права особи.

Європейський суд критеріями ефективності засобу захисту визначає достатню юридичну визначеність (ефективність за законом) і реальну можливість захисту порушеного права (ефективність на практиці). Оцінка ефективності обраного способу захисту порушеного права не є універсальною, а здійснюється у кожному конкретному випадку, виходячи із фактичних обставин справи.

Суд, оцінивши природу порушеного права та ефективність обраного способу для його захисту, дійшов висновку про їх невідповідність один одному та вимогам справедливості, а також про незабезпечення таким способом відновлення порушеного права позивачки.

Щодо інших аргументів, на які посилалися учасники справи та яким не була дана оцінка, то Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справах "Проніна проти України", «Серявін та інші проти України», "Ruiz Torija v. Spain" тощо).

Підсудність спору.

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає ст. 6 Європейської конвенції з прав людини. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Спір про відміну державної реєстрації юридичної особи є спором про наявність або відсутність цивільної правоздатності та господарської компетенції (можливості мати господарські права та обов`язки). Цей спір не є спором у сфері публічно-правових відносин, навіть якщо виник у зв`язку з протиправним внесенням до ЄДР суб`єктом владних повноважень запису про проведення державної реєстрації юридичної особи; не є спором, що виникає із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин; не є спором, що виникає у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, а є спором про абстрактну можливість брати участь у конкретних правовідносинах.

При цьому процесуальне законодавство не визначає юрисдикційну належність такого спору.

Велика Палата Верховного Суду постанові від 20.09.2018 року у справі № 813/6286/15, заповнюючи цю прогалину закону, зазначила, що подібні спори є найбільш наближеними до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи (п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України), а тому повинні розглядатись за правилами господарського судочинства. Отже, цей спір має вирішуватися за правилами ГПК України незалежно від суб`єктного складу, за місцезнаходженням юридичної особи (ч. 6 ст. 30 ГПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 145/1885/15-ц від 30.01.2019 року, у справі № 462/2646/17 від 06.02.2019 року, у справі № 510/456/17від 10.04.2019 року, у постановах Верховного Суду у справах № 640/19434/17 та № 212/5200/17 від 04.09.2019 року.

За таких обставин вказаний спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 3 842,00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що у задоволенні позову відмовлено, відтак судовий збір покладається на позивача.

У ст. 126 ГПК України установлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ Перемоги 33А» про визнання недійсними рішень установчих зборів, оформлених протоколом № 1 від 09.06.2016 року, скасування державної реєстрації юридичної особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ Перемоги 33А» відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_11 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) .

Відповідач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОСББ Перемоги 33А» (м-н Перемоги, 33 А, м. Вараш, Рівненська область, 34403 ідентифікаційний код 40694741).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 17.10.2019 року.

Суддя О. Андрійчук