ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Київ

"17" жовтня 2019 р. Справа № 911/1387/19

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., розглянувши заяву про повернення судового збору у справі

За позовом Акціонерного товариства «Приватбанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплий дім України»

Яковлєва Олександра Юрійовича

про солідарне стягнення 166 666,66 грн.

Без виклику учасників судового процесу;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Приватбанк» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплий дім України» та ОСОБА_1 про стягнення 166 666,66 грн.

У позовній заяві Акціонерне товариство «Приватбанк» просило суд стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплий дім України» та ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 26.11.2018 в розмірі 166 666,66 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області у справі № 911/1387/19 від 02.07.2019 позовну заяву Акціонерного товариства «Приватбанк» повернуто заявникові на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

07.10.2019 від позивача до суду надійшла заява про повернення суми судового збору у розмірі 2500,00 грн. за подання позовної заяви, сплаченого відповідно до платіжного доручення № ІНВ96В290L від 16.05.2019.

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За приписами частини 5 статті 7 Закону України «Про судовий збір», повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до п. 5 Наказу Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів», у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства подається оригінал або належним чином засвідчена копія ухвали суду.

Ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду).

Тобто, з урахуванням вимог чинного законодавства, належним та допустимим доказом перерахування судового збору до Державного бюджету України є оригінал платіжного документа про його сплату.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Отже, всупереч вказаним нормам, позивачем додано до заяви платіжне доручення № ІНВ96В290L від 16.05.2019 про сплату судового збору в якому не зазначено ідентифікуючих ознак, а саме: не має печатки відповідної банківської установи та відсутні відомості, які б підтверджували факт оплати вказаної в платіжному дорученні суми; факт проведення вказаної операції банком, натомість платіжне доручення містить тільки підпис особи(якої особи, чи платинка чи працівника банка також не можливо встановити).

Таким чином, зазначені порушення не дають можливості пересвідчитися в достовірності поданого до суду оригіналу платіжного доручення,а тому відсутні підстави для задоволення заяви Акціонерного товариства «Приватбанк» про повернення судового збору.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що дана ухвала не є перешкодою для повторного звернення із заявою про повернення судового збору. При цьому, у випадку повторного звернення, до заяви необхідно додати платіжне доручення, заповнене із дотриманням норм чинного законодавства України.

Керуючись статями 91, 123, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству «Приватбанк» у задоволенні заяви про повернення судового збору, сплаченого відповідно до платіжного доручення № ІНВ96В290L від 16.05.2019.

2. Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Дана ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя Л.В. Сокуренко