ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.10.2019 Справа № 920/713/19

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А,

за участю секретаря судового засідання Молодецької В.О.

представника позивача не прибув

представника відповідача не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сумах у приміщенні Господарського суду Сумської області у порядку спрощеного позовного провадження справу № 920/713/19

за позовом: Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ),

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання (вул. Горького, 58, м. Суми, 40004, ),

про стягнення 45 423 грн 51 коп,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2019 до Господарського суду Сумської області звернулось Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України з позовною заявою від 13.06.2019 № 14/4-824, відповідно до якої просить суд: розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; стягнути з Публічного акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання на свою користь борг у загальній сумі 45 423 грн 51 коп, у тому числі: основний борг у сумі 26 617 грн 13 коп, пеня у сумі 5 314 грн 08 коп, 3% річних у сумі 2 522 грн 87 коп, інфляційні втрати у сумі 10 969 грн 43 коп, а також 1 921 грн 00 коп сплаченого судового збору та інші витрати, пов`язані з розглядом даної справи.

Ухвалою Господарського суду Сумської області (суддя Коваленко О.В.) від 11.07.2019 № 920/713/19 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 920/713/19, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 01.08.2019 № 2001/0/15-19 суддю Коваленка О.В. тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя.

Згідно з ч. 9 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач зі складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені Господарсько процесуальним кодексом.

Відповідно до ч. 14. ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, сформовано новий склад суд: головуючий суддя (суддя-доповідач) Джепа Юлія Артурівна.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Враховуючи положення ч.ч. 1, 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, характер спірних правовідносин та ціну позову, дана справа визнається судом як малозначна (п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, враховуючи що дана справа є малозначною та ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, вважає за необхідне розглядати справу у порядку спрощеного провадження з викликом сторін, розгляд справи по суті призначено у судове засідання на 03.10.2019.

Розгляд справи по суті розпочато 03.10.2019.

У судове засідання від 03.10.2019 представники сторін не з`явилися, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 29.07.2019 № 18-7/681, проти вимог позивача заперечує, зазначає, що позивачем не доведено підстав нарахування пені, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Представник позивача подав клопотання від 02.10.2019 № 14/4-278585 про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в інших судових процесах.

У задоволенні даного клопотання судом відмовлено, враховуючи достатність часу для підготовки позиції у справі, як з дати подання позову, так і з моменту отримання судом відзиву відповідача, наявні у справі матеріали та обставини справи, а також, враховуючи строк розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини.

Між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальником, позивачем у справі) та Публічним акціонерним товариством Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання (покупцем, відповідачем справі) 21.12.2015 укладено договір № 3437/16-РО-29 постачання природного газу (далі - договір).

На виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 41 095 грн 96 коп, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких додано позивачем до позовної заяви.

Відповідно до п. 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийнятті товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським, кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договорами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Своєчасну оплату за переданий у січні та оплату за переданий у лютому, березні та квітні 2016 року природний газ відповідач у визначений термін не здійснив, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема п. 6.1 Договору.

У відзиві від 29.07.2019 № 18-7/681 відповідач зазначає, що позивачем не доведено належними доказами (первинними документами) підстав нарахування пені, 3% річних та інфляційних нарахувань.

У відповідності до ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Позивач, як на підставу своїх вимог посилається при доведенні факту поставки природного газу на Акти приймання-передачі природного газу, що підписані обома сторонами та є первинними обліковими документами; при доведенні фактів оплати природного газу - на зведений обліковий документ Операції по Договору № 3437/16-РО-29, Підприємство Сумське НВО ПАТ, с 01-01-2014 по 30-04-2019, валюта Гривня України.

В свою чергу, вході розгляду справи відповідач не спростував належними доказами фактів лише часткової оплати природного газу та не надав контрозрахунок.

У відповідності до вимог статей 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 26 617 грн. 13 коп підтверджені наявними у справі доказами, обґрунтовані посиланням на умови укладеного договору та положення діючого законодавства, відповідачем не подано аргументованих заперечень вимогам позивача чи доказів сплати заборгованості, суд визнає їх правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основної заборгованості, позивачем нараховано відповідачу та заявлено до стягнення 5314 грн 08 коп пені, 2 522 грн 87 коп 3% річних та 10 969 грн 43 коп інфляційних втрат.

У відповідності до частини другої статті 193 Господарського кодексу України, порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з п.3 ч.1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Статтями 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 8.2 Договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку розрахунків позивача, суд дійшов висновку про часткове задоволення відповідних вимог, виходячи з наступного.

Позивач вказує, що основна заборгованість у відповідача складає 26 617 грн 13 коп, оплату за переданий газ останній здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк визначений договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 6.1 договору, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача про стягнення пені у сумі 5 314 грн 08 коп, 3% річних у сумі 2 522 грн 87 коп, інфляційніх втрат у сумі 10 969 грн 43 коп.

В той же час, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 7 Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, який набрав чинності з 30.11.2016, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Суд вважає за необхідне наголосити, що весь обсяг газу, що був переданий за договором № 3437/16-РО-29 від 21.12.2015 було використано відповідачем для виробництва теплової енергії, яка була спожита підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ), вказана обставина підтверджується змістом актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, від 29.02.2016, від 31.03.2016, від 30.04.2016, що додані позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що позивачем заборгованість за придбаний за договором № 3437/16-РО-29 від 21.12.2015 природний газ частково погашена до 30.11.2016, і станом на 01.12.2016 основний борг за зобов`язаннями січня 2016 складав 376 грн 25 коп. Тому, нараховані позивачем до цього часу неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії з дня набрання чинності цим Законом.

Враховуючи викладене, судом здійснено перерахунок пені за період з 01.12.2016 по 31.05.2017 (враховуючи положення ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України щодо припинення нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано) за зобов`язаннями січня 2016 року на залишкову заборгованість в розмірі 376 грн 25 коп. Її розмір склав 51 грн 43 коп замість нарахованих позивачем 742 грн 75 коп.

Також судом з врахуванням положень ч. 3 ст. 7 Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії перераховані суми інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.12.2016 по 10.05.2019 на суму заборгованості в розмірі 376 грн 25 коп Відповідно до стягнення підлягають 113 грн 78 коп інфляційних втрат та 27 грн 55 коп 3% річних за зобов`язаннями січня 2016 року.

Розрахунки здійснено судом за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН Підприємство 9.5.3 Інформаційно-аналітичний центр ЛІГА, ТОВ ЛІГА: ЗАКОН, 2019.

Що стосується нарахувань за порушення АТ Сумське НВО зобов`язань з оплати поставленого у лютому, березні і квітні 2016 року газу, суд виходить з того, що Закон України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії набрав чинності 30.11.2016, і станом на вказану дату заборгованість відповідача з оплати придбаного у лютому, березні і квітні 2016 року газу не була сплачена, тому нараховані суми пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за цими зобов`язаннями підлягають стягненню.

Відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: пеня в сумі 4 622 грн 76 коп, 3 % річних в сумі 2 453 грн 25 коп та інфляційні втрати в сумі 10 668 грн. 09 коп, в іншій частині цих нарахувань слід відмовити.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, підтвердження матеріалами справи заборгованості відповідача перед позивачем у заявленій до стягнення сумі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 129, 232-233, 236-238, 239, 240, 252, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання (40004, м. Суми, вул. Горького, 58; ) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01001; ) заборгованість за Договором постачання природного газу № 3437/16-РО-29 від 21.12.2016 у сумі 26 617 грн 13 коп, пеню в сумі 4 622 грн 76 коп, 3 % річних в сумі 2 453 грн 25 коп, інфляційні втрати в сумі 10 668 грн. 09 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1876 грн. 08 коп.

3.В іншій частині позовних вимог відмовити.

4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.10.2019.

Суддя Ю.А. Джепа