ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" жовтня 2019 р.Справа № Б-50/112-09

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за заявою ФОП Чупрій Ярослав Володимирович, м. Харків
до ФОП Чупрій Ярослав Володимирович, м. Харків
про визнання банкрутом
за участю сторін: ліквідатор - Онищенко К.С.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду надійшла заява ліквідатора, в якій ліквідатор ФОП Чупрій Я.В. просить суд виключити з ліквідаційної маси банкрута ФОП Чупрія Я.В. нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1410 га (кадастровий номер :00:006:0012) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Комунар, вул. Нова, 21 , що передана в іпотеку АТ "Райффайзен Банк Аваль" на підставі договору іпотеки №014/1915/82/90417/1 від 10.08.2007, посилаючись на те, що це є заставне майно, яке не пов`язано із здійсненням банкрутом підприємницької діяльності.

Ухвалою суду від 24.09.19 зазначену заяву призначено до розгляду в судовому засіданні, зобов`язавши АТ "Райффайзен Банк Аваль" надати суду відзив на заяву ліквідатора.

АТ "Райффайзен Банк Аваль" в судове засідання не з`явився, вимог ухвали суду не виконав, про причину невиконання суду не повідомив.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом встановлено, що всіх учасників даного судового засідання повідомлено про дату, час та місце розгляду справи належним чином, крім того, судом встановлено, що явку в судове засідання обов`язковою було визнано лише ліквідатора, який присутній в даному судовому засіданні, в зв`язку з чим суд розглядає заяву ліквідатора по суті.

Розглянувши матеріали справи, надану суду заяву, суд дійшов висновку про наступне.

Постановою господарського суду від 12.10.2009 р. ФОП Чупрій Я.В. визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру у відповідності до ст.ст. 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до 19.01.2013 р.), ліквідатором призначено арбітражного керуючого Бережного О.І. Ухвалою суду від 28.02.2013 р. арбітражного керуючого Бережного О.І. усунено від виконання обов`язків ліквідатора ФОП Чупрія Я.В. та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Івлєву Н.А.

Ухвалою суду від 22.04.2014 р. арбітражного керуючого Івлєву Н.А. усунено від від виконання обов`язків ліквідатора ФОП Чупрія Я.В. та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Онищенко К.С.

Як встановлено судом, ліквідатор самостійно включив до складу ліквідаційної маси виявлену ним земельну ділянку площею 0,1410 га, кадастровий №:00:006:0012 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Комунар, вул. Нова, 21 , яка була передано в іпотеку на підставі договору іпотеки №014/1915/82/90417/1 від 10.08.2007.

В своїй заяві про виключення майна з ліквідаційної маси банкрута, ліквідатор зазначає, що згідно преамбули Кредитного договору, кредит за вищезазначеним договором надавався громадянину Чупрію Ярославу Володимировичу як фізичній особі, а не як фізичній особі-підприємцю.

Тобто, майно банкрута, яке передано в іпотеку банку, не пов`язане із здійсненням ФОП Чупрій Я .В . підприємницької діяльності, а тому, на думку ліквідатора, в силу ч. 7 ст. 47 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" підлягає виключенню з ліквідаційної маси.

В підтвердження своїх вимог ліквідатором надано копію кредитного договору № 014/1915/82/90417 від 10.08.2007 на отримання кредиту на споживчі потреби, копію договору іпотеки від 10.08.07.

Згідно ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

У відповідності до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 79 ГПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 25 Закону про банкрутство встановлені повноваження ліквідатора при здійсненні ліквідаційної процедури. У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження, здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів; здійснює інші повноваженні, передбачені цим Законом.

Судом встановлено, що згідно п. 2.1. кредитного договору № 014/1915/82/90417 від 10.08.2007 кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі.

Згідно до вимог ст. 26 Закону про банкрутство усі види майнових активів банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Разом з тим, відповідно до частини 7 ст. 47 Закону про банкрутство, у разі визнання громадянина-підприємця банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно громадянина-підприємця, на яке згідно з чинним законодавством України не може бути звернено стягнення, та майно, яке перебуває у заставі за підставами, не пов`язаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Отже, як встановлено судом, ліквідатор помилково включив до складу ліквідаційної маси банкрута майно, яке перебуває в заставі за підставами не пов`язаними із здійсненням боржником підприємницької діяльності.

За змістом статті 3-1 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 арбітражний керуючий особисто здійснює повноваження, покладені на нього господарським судом в межах прав, передбачених цим Законом.

Таким чином, на думку суду, вимоги ліквідатора про виключення майна зі складу ліквідаційної маси банкрута, яка не встановлювалась та не затверджувалась судом ухвалою, є спробою ліквідатора перекласти виконання своїх безпосередніх обов`язків на господарський суд.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що ліквідатор самостійно повинен виконувати обов`язки, покладені на нього судом та Законом про банкрутство, в зв`язку з чим, суд вважає заяву ліквідатора такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 22-32, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 73, 74, 76, 77, 79, 86, 202, 233-235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ліквідатора про виключення заставного майна із складу ліквідаційної маси - відмовити.

2. Ухвалу направити ліквідатору, банкруту, АТ "Райффайзен Банк Аваль".

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття (оголошення) та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала підписана 10.10.2019.

Суддя Міньковський С.В.