ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/4285/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. - головуючого, Багай Н.О., Могила С.К.

секретар судового засідання - Савінкова Ю. Б.

за участю представників:

позивача - Свириденка І.А. (адвокат),

відповідача - Павловського Р. В. (адвокат),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2019 (судді: Орєшкіна Е.В., Широбокова Л.П., Кощеєв І.М.)

за первісним позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення 69 738 981,78 грн,

за зустрічним позовом Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 4 715 376,99 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. У вересні 2018 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (надалі - ДП "НАЕК "Енергоатом") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі ДП - "Східний ГЗК") 27 636 659,32 грн пені, 42 102 622,46 грн штрафу та 616 700,00 грн понесених витрат по сплаті судового збору.

1.2. В обґрунтування позовних вимог ДП "НАЕК "Енергоатом" зазначило несвоєчасність поставки ДП "Східний ГЗК" уранового оксидного концентрату за договором купівлі-продажу від 10.04.2018.

1.3. У жовтні 2018 року ДП "Східний ГЗК" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області зі зустрічним позовом про стягнення з ДП "НАЕК "Енергоатом" 1 657 896,99 грн 3% річних, 3 057 480,00 інфляційних втрат та 70 730,65 грн понесених витрат по сплаті судового збору.

1.4. В обґрунтування зустрічного позову ДП "Східний ГЗК" вказало на порушення ДП "НАЕК "Енергоатом" прийнятих на себе зобов`язань щодо строків оплати уранового оксидного концентрату згідно з графіком платежів за умовами укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 10.04.2018.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2018 позовні вимоги ДП "НАЕК "Енергоатом" до ДП "Східний ГЗК" задоволено частково на суму 6 973 898,18 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ДП "Східний ГЗК" до ДП "НАЕК "Енергоатом" задоволено частково на суму 4 221 466,85 грн. В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Здійснено зарахування і стягнуто з ДП "Східний ГЗК" на користь ДП "НАЕК "Енергоатом" 2 752 431,33 грн та судовий збір у розмірі 553 378,01 грн.

2.2. Місцевий господарський суд дійшов висновку, що оскільки обидві сторони допустили прострочення власних зобов`язань за договором, кожна із них має понести відповідальність, яка передбачена договором.

Розглянувши первісний позов, господарський суд, задовольнивши клопотання ДП "Східний ГЗК", зменшив в 10 разів розмір пред`явленої до стягнення неустойки до суми 6 973 898,18 грн на підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України.

Щодо зустрічного позову, господарський суд вимоги задовольнив частково з посиланням на помилки при нарахуванні інфляційних збитків, 3% річних та на підставі частини одинадцятої статті 238 Господарського процесуального кодексу України провів зустрічне зарахування визнаних обґрунтованими до стягнення сум, стягнувши різницю між ними на користь ДП "НАЕК "Енергоатом".

2.3. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2019 змінено рішення місцевого господарського суду: позовні вимоги ДП "НАЕК "Енергоатом" задоволено на суму 69 738 981,80 грн, здійснено зарахування і стягнуто з ДП "Східний ГЗК" 65 517 514, 95 грн.

Рішення апеляційної інстанції обґрунтовано тим, що місцевий господарський суд в порушення норм матеріального та процесуального права, принципів господарського судочинства, прийняв до розгляду клопотання ДП "Східний ГЗК" щодо зменшення розміру неустойки за первісним позовом з доданими до нього доказами на стадії розгляду справи по суті і безпідставно, за наявності недостатніх доказів в його обґрунтування, зменшив її розмір в 10 раз до суми 6 973 898,18 грн.

3. Короткий зміст вимог, викладених у касаційній скарзі

3.1. Не погоджуючись із судовим рішенням ДП "Східний ГЗК" у касаційній скарзі просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2019, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2018 залишити в силі.

3.2. В обґрунтування вимог, заявник у касаційній скарзі зазначає про те, що місцевим господарським судом не порушено норми процесуального права, оскільки клопотання про зменшення розміру неустойки було подано 13.12.2018 до судового засідання розгляду справи по суті. На думку скаржника, суд першої інстанції правомірно зменшив розмір неустойки з огляду на недоведеність збитків, завданих порушенням умов договору, наявності порушень строків оплати з боку ДП "НАЕК "Енергоатом".

При цьому вважає, що суд врахував, що у зв`язку з фінансово-економічною кризою, відсутність державного фінансування, затримки у розрахунках через банківські установи, у разі стягнення зі скаржника заявленої суми неустойки, фактично призведе до неплатоспроможності підприємства.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" просить відмовити у її задоволенні, а постанову апеляційної інстанції залишити без змін, наголошуючи на правомірності висновків господарських судів і безпідставності доводів, викладених у касаційній скарзі.

4. Розгляд касаційної скарги та встановлені судами обставини справи

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та відзиві на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

4.2. Як установлено господарськими судами та підтверджено матеріалами справи, між ДП "НАЕК "Енергоатом" (покупець) та ДП "Східний ГЗК" (продавець) укладений договір купівлі-продажу уранового оксидного концентрату від 10.04.2018 №8-020-08-18-00835 (далі - договір купівлі-продажу), відповідно до умов пункту 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити урановий оксидний концентрат (U3O8) (далі - УОК), у кількості та на умовах, визначених цим договором. Одиницею виміру кількості УОК є кілограм урану (кгU).

4.3. Відповідно до умов пункту 1.2, 1.3 зазначеного договору визначено загальну кількість УОК, що постачається за цим договором та ціну 1 кг урану у вигляді УОК.

4.4. Згідно з пунктами 3.2, 5.1 договору купівлі-продажу вартість УОК, що постачається за цим договором, становить 799 406 456 грн, крім того ПДВ (20%) 159 881 291,20 грн; загальна вартість УОК становить 959 287 747,20 грн з ПДВ.

Поставка УОК здійснюється відповідно до графіку, наведеному у додатку №2 до договору. Передача УОК здійснюється на складі ДП "Східний ГЗК".

4.5. За змістом умов пункту 5.2 вказаного договору оплата здійснюється за фактично поставлений УОК, згідно з актом прийому-передачі УОК відповідно до графіку, наведеному у додатку №2 до договору.

4.6. Пунктами 5.3, 5.4 договору визначено, що за фактом передачі УОК від продавця покупцеві сторони підписують акт прийому-передачі УОК, форма якого наведена у додатку №1 до договору, не пізніше 2-х робочих днів після дати поставки УОК. Дата переходу права власності на УОК визначається датою підписання сторонами акта прийому-передачі.

4.7. Відповідно до графіку, наведеному у додатку №2 до договору, УОК мав поставлятися у наступній кількості та терміни: 68 195, 20 кгU - вартість з ПДВ 243 866 035,20 грн - до 30.03.2018; 100 000, 00 кгU - вартість з ПДВ 357 600 000 грн - до 31.05.2018; 100 062, 00 кгU - вартість з ПДВ 357 821 712 грн - до 29.06.2018.

4.8. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ДП "Східний ГЗК" поставку УОК здійснив ДП "НАЕК "Енергоатом" з порушенням визначених договором строків, що підтверджується актом приймання-передачі продукції №1 від 31.05.2018 та актом приймання-передачі продукції №2 від 02.07.2018.

Крім того, ДП "НАЕК "Енергоатом" свої зобов`язання з оплати товару здійснило з порушенням графіку платежів, що підтверджується банківською випискою АБ "Укргазбанк" від 16.10.2018.

4.9. На підставі встановлених обставин справи господарські суди дійшли обґрунтованих висновків, що обидві сторони допустили прострочення власних зобов`язань за договором і кожна із них, має нести відповідальність, яка передбачена договором.

4.10. При цьому колегія суддів враховує, що сторонами не оскаржуються ані висновки судів попередніх щодо наявності порушень умов договору, ані повний розмір неустойки, розрахунок якої було перевірено та встановлено судами.

Таким чином, з урахуванням меж розгляду касаційної скарги, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.11. Предметом касаційного оскарження є висновок апеляційного господарського суду про те, що місцевий господарський суд в порушення норм матеріального та процесуального права, прийняв до розгляду клопотання ДП "Східний ГЗК" про зменшення розміру неустойки за первісним позовом, та безпідставно, за наявності недостатніх доказів в його обґрунтування, зменшив її розмір в 10 разів, до суми 6 973 898 грн. 18 коп, який, на думку, скаржника прийнятий при неправильному застосуванні норм матеріального і порушення норм процесуального права.

4.12. Скасовуючи рішення господарського суду апеляційний господарський суд заначив, що ДП "Східний ГЗК" звернулось до місцевого господарського суду з клопотанням про зменшення суми штрафних санкцій за первісним позовом в 10 разів. В обґрунтування клопотання подало відповідні докази. При цьому суд вказав, що відповідно до вимог статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду, а докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

4.13. З огляду на зазначене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції безпідставно прийняв до розгляду клопотання та докази в його обґрунтування подані ДП "Східний ГЗК" оскільки вони були подані 12.12.2018 до канцелярії місцевого господарського суду від, з порушенням строку, встановленого законом та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2018 у справі №904/4285/18, без обґрунтування поважності причин пропуску такого строку.

4.14. Главою 1 Розділу III Господарського процесуального кодексу України регулюються питання щодо письмових заяв учасників справи. При цьому в кодексі диференційовано заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань.

4.15. Відповідно до статті 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

4.16. Статтею 169 Господарського процесуального кодексу України становлено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

4.17. Таким чином процесуальним законодавством врегульовано питання щодо видів та змісту заяв, що подаються, строків їх подання та порядку розгляду.

4.18. Зокрема, статтею 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. У випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин. Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

4.19. Таким чином, з огляду на те, що ДП "Східний ГЗК" звернулось при зверненні з клопотанням про зменшення суми штрафних санкцій додало для його обґрунтування відповідні документи апеляційний господарський суд виходив з того, що вони є доказами, які подані з порушенням вимог статті 80 Господарського процесуального кодексу України, що й призвело до відповідних висновків щодо безпідставності їх прийняття судом першої інстанції.

4.20. Разом з тим, колегія суддів вважає такий висновок передчасним та таким, що не в повній мірі ґрунтується на вимогах законодавства.

4.21. Частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України закріплено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

4.22. Подібне положення щодо зменшення розміру штрафних санкцій передбачено і статтею 233 Господарського кодексу України де зазначено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

4.23. Перелік зазначених обставин (значне перевищення розміру збитків; ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; інші інтереси сторін) не є вичерпним та може включати також реальні негативні наслідки, що виникли або можуть виникнути у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання, характер попередніх відносин між контрагентами, заходи щодо недопущення або зменшення розміру збитків тощо.

4.24. Колегія суддів касаційного господарського суду враховує, що, виходячи з основних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, однією з визначальних вимог до передбачених законодавством та договором санкцій визнається їх пропорційність ступеню шкідливості (небезпечності) вчиненого правопорушення, співмірність та стримуючий характер, який має на меті не лише покарання за вчинене правопорушення, але й попередження від вчинення чи продовження таких порушень.

4.25. Подібна позиція сформована у рішенні Конституційного суду у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" 11 липня 2013 року № 7-рп/2013.

Зокрема суд вказав, що фактично метою частини третьої статті 551 Цивільного кодексу відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення - є захист від зловживань.

За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання).

4.26. Зважаючи на вищевикладене, суди, приймаючи рішення про зменшення неустойки (штрафних санкцій), повинні встановити та комплексно оцінити зазначені обставини залежно від конкретних обставин справи.

4.27. При цьому, виходячи із системного аналізу норм Цивільного та Господарського кодексів України, прийняття рішення про зменшення розміру неустойки (штрафних санкцій) належить до дискреційних повноважень суду, яке приймається ним з урахуванням конкретних обставин справи та не залежить від подання стороною у справі відповідної заяви або клопотання.

4.28. Зазначене не виключає можливості сторони у справі виступити ініціатором таких дій та звернутись до суду з відповідною заявою (клопотанням), навести своє обґрунтування щодо наявності підстав зменшення розміру неустойки (штрафних санкцій).

4.29. Така заява (клопотання) не є заявою по суті справи або заявою з процесуальних питань в контексті Розділу III Господарського процесуального кодексу України. Правові підстави подання такої заяви випливають із норм матеріального права, зокрема статей 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України.

4.30. Обґрунтованість зазначеної правової позиції підтверджується частинами другою-четвертою статті 267 Цивільного кодексу України щодо наслідків спливу позовної давності, якими перебачено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому зазначена заява теж фактично не є заявою по суті справи або заявою з процесуальних питань, але застосовується судами в процесі розгляду справи.

4.31. Отже, за змістом статей 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України, вказані норми матеріального права не містять обмежень щодо порядку подання відповідної заяви (клопотання) або строку (стадії судового провадження) коли вона може бути заявлена, що дозволяє суду самостійно встановлювати порядок їх розгляду.

4.32. Відповідно до частини другої статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

4.33. За змістом статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

4.34. Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 161 Господарського процесуального кодексу України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

4.35. Враховуючи наведене колегія суддів вважає передчасним висновок апеляційного господарського суду про те, що місцевий господарський суд, в порушення норм процесуального права та принципів господарського судочинства, прийняв до розгляду клопотання ДП "Східний ГЗК" щодо зменшення розміру неустойки за первісним позовом та докази в якості його обґрунтування, які подані після закінчення підготовчого засідання (22.11.2018), без жодного обґрунтування неможливості їх подання у встановлений законом та ухвалою місцевого господарського суду строк.

4.36. Водночас апеляційним господарським судом було прийнято до уваги заперечення ДП "НАЕК "Енергоатом" відносно того, що поданих ДП "Східний ГЗК" доказів в обґрунтування клопотання про зменшення пред`явленої до стягнення неустойки було недостатньо для вчинення місцевим господарським судом відповідної процесуальної дії, що з урахуванням висновку про те, що такі докази не повинні були прийматися судом до розгляду, не відповідає принципам змагальності та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, а також вимог щодо обґрунтованості судового рішення.

4.37. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку відповідних виняткових обставин господарський суд оцінює надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності і на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. У даному разі суд апеляційної інстанції, розглянувши справу, дійшов передчасних висновків щодо необґрунтованого зменшення розміру неустойки місцевим господарським судом.

4.38. Разом з тим, суд касаційної інстанції, згідно з частиною другою статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. За змістом пункту 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

5.3. За змістом частини третьої, четвертої статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

5.4. Ураховуючи наведене, висновок апеляційного господарського суду про наявність підстав для зміни рішення місцевого господарського суду слід визнати передчасним, тому ухвалену у справі постанову суду апеляційної інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, а касаційна скарга - частковому задоволенню.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини 1 статті 308, статтями 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити частково.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2019 у справі №904/4285/18 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Зуєв

Судді Н. О. Багай

С. К. Могил