ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Справа № 915/1591/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Ковальжи А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Дочірнього підприємства Житомирська механізована колона Приватного акціонерного товариства Київсільелектро, просп. Незалежності, 106-Б, м. Житомир, 10029 ()

до відповідача Акціонерного товариства Миколаївобленерго, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 ()

про стягнення 285 688, 50 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Клинчук І.В., довіреність від 01.04.2019 року;

від відповідача: Колодяжна Ю.А., довіреність № 01/54-13 від 02.01.2019 року.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство Житомирська механізована колона Приватного акціонерного товариства Київсільелектро звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом до Акціонерного товариства Миколаївобленерго про стягнення грошових коштів у сумі 285 688, 50 грн., з яких: 182 989, 30 грн. основна заборгованість, 24 158, 21 грн. інфляційні втрати, 6 055, 12 грн. 3% річних, 72 485, 87 грн. пеня.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2019 року справу № 915/1591/19 призначено головуючому судді Алексєєву А.П.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.07.2019 року.

22.07.2019 року підготовче засідання не відбулось у зв`язку зі знаходженням головуючого судді у відпустці.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.08.2019 року повідомлено учасників справи про призначення підготовчого засідання на 19.08.2019 року.

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату господарського суду Миколаївської області від 19.08.2019 року № 235 у зв`язку із відпусткою по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку головуючого судді Алексєєва А.П. здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 915/1591/19.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2019 року справу № 915/1591/19 призначено головуючому судді Олейняш Е.М.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 27.08.2019 року прийнято справу № 915/1591/19 до провадження судді Олейняш Е. М. за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 26.09.2019 року. Задоволено клопотання позивача ДП Житомирська механізована колона приватного акціонерного товариства Київсільелектро про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 26.09.2019 року закрито провадження у справі в частині стягнення 182 989, 30 грн. - основного боргу у зв`язку з відмовою позивача від позову в частині позовних вимог на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

В судовому засіданні 26.09.2019 року у зв`язку з наданням згоди відповідно до ч. 6 ст. 183 ГПК України представниками сторін на розгляд справи по суті у той самий день, судом здійснено розгляд справи по суті та відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

Заяви та клопотання відсутні.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору підряду № 02/53 від 20.07.2018 року, укладеного між сторонами, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості у спірній сумі та нараховано інфляційні втрати, 3 % річних та пеню. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 525, 610, 612, 626, 629, 837, 853, 882, 886 ЦК України, ст. 179, 193, 224 ГК України та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

09.07.2019 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 11508/19) та 26.09.2019 року клопотання про зменшення розміру пені (вх. № 15106/19), в яких відповідач зазначає, що причини неналежного виконання зобов`язань товариства не залежали від нього, посилається на відсутність негативних наслідків у позивача, викликаних простроченням заборгованості, та просить суд зменшити розмір пені на 90 %.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

20.07.2018 року між Дочірнім підприємством Житомирська механізована колона Приватного акціонерного товариства Київсільелектро (підрядник) та Акціонерним товариством Миколаївобленерго (замовник) укладено Договір підряду № 02/53 (арк. 14-17), у відповідності до умов якого підрядник зобов`язується на свій ризик виконати роботи за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 6.1 Договору цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками (у разі їх наявності) і діє до 31.12.2018 р.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.2 Договору на умовах цього Договору виконанню підлягає наступна робота: капітальний ремонт ПЛ-150 кВ Миколаївська Алюміній 2 (заміна 2 шт. з/б опор типу ПБ-150-1 №353, 376, заміна 1 шт. з/б опори типу ПБ-20-1 № 405) (код ДК021-2015:45315000-8), згідно кошторисної документації, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п. 1.3 Договору роботи, визначені цим Договором, виконуються матеріалами та устаткуванням підрядника, які повинні мати відповідні сертифікати, технічні паспорти та інші документи, які посвідчують їх якість.

Відповідно до п. 2.1.2 та п. 2.1.3 Договору замовник зобов`язаний своєчасно прийняти роботу, виконану підрядником на підставі акту приймання передачі виконаних робіт, оплатити роботу підрядника в порядку, розмірі та строки зазначені у цьому Договорі.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна Договору є твердою, становить 319 157, 75 грн., окрім цього 20% ПДВ у сумі 63 831, 55 грн., а всього 382 989, 30 грн. з ПДВ, визначається кошторисом (Додаток № 1), який складається за допомогою програмного забезпечення АВК-5 та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 3.2, 3.2.1, 3.2.2 Договору оплата за Договором здійснюється замовником у наступному порядку:

- передплата у розмірі 80% від ціни Договору здійснюється на підставі рахунку протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання сторонами цього Договору;

- остаточний розрахунок - протягом 30 банківських днів після підписання замовником Акту приймання - передачі виконаних робіт, складеного за допомогою програмного забезпечення АВК-5. Довідка про вартість виконаних робіт за Договором також складається за допомогою програмного забезпечення АВК-5 та має довідковий характер.

Відповідно до п. 4.2 Договору строк виконання робіт за цим Договором до 21.12.2018. Підрядник має право на дострокове виконання зобов`язань за згодою замовника.

Відповідно до п. 5.1 Договору після завершення виконання робіт, передбачених цим Договором виконавець протягом 3-х робочих днів надає замовнику Акт приймання - передачі виконаних робіт.

Відповідно до п. 5.2 Договору замовник зобов`язаний прийняти виконані роботи протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання від виконавця Акту приймання передачі виконаних робіт. У випадку мотивованої відмови (в письмовій формі) замовника прийняти виконані роботи, сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок і термінів їх виконання.

Акт приймання передачі виконаних робіт стає невід`ємною частиною цього Договору з моменту його підписання.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору були виконані роботи, а відповідачем прийняті роботи на загальну суму 382 989, 30 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт від 29.08.2018 (арк. 21-25) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за серпень 2018 року (арк. 20).

Акт приймання виконаних будівельних робіт від 29.08.2018 року підписано замовником без зауважень.

Для проведення оплати виконаних робіт, позивачем були виставлені відповідачу рахунки фактури на оплату на загальну суму 382 989, 30 грн. №СФ-0000355 від 20.07.2018 на суму 306 391, 44 грн. та №СФ-0000434 від 18.09.2018 на суму 76 597, 86 грн. (арк. 31-32).

Позивачем частково проведено оплату за виконані роботи в сумі 200 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1164 від 18.03.2019 року (арк. 59).

Станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становила 182 989, 30 грн. (382 989, 30 грн. - 200 000, 00 грн.).

18.07.2019 року (після відкриття провадження у справі) відповідачем проведено оплату на суму 182 989, 30 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які перевірені судом (арк. 68-69).

Отже, відповідачем АТ Миколаївобленерго в повному обсязі проведено оплату за виконані роботи в сумі 382 989, 30 грн.

Судом встановлено, що відповідачем оплата за виконані роботи проведена з порушенням строку, встановленого п. 3.2 договору, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

1. Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних та індексу інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Позивачем нараховано відповідачу 6 055, 12 грн. - 3 % річних від суми заборгованості за період з 11.10.2018 року по 31.05.2019 року.

Розрахунок суми 3 % річних у сумі 6 055, 12 грн. є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Розгорнутий розрахунок трьох відсотків річних наявний в матеріалах справи (арк. 10).

Позивачем також нараховано відповідачу 24 158, 21 грн. індексу інфляції за прострочення виконання грошових зобов`язань, за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року. Перевіривши нарахування індексу інфляції, судом встановлено, що позивачем правильно застосовано індекси інфляції, період визначено правильно, нарахування здійснено відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, детальний розрахунок наявний в матеріалах справи (арк. 11).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність вимоги про стягнення індексу інфляції в розмірі 24 158, 21 грн. та 3 % річних у сумі 6 055, 12 грн. В цій частині позов підлягає задоволенню.

2. Щодо вимоги про стягнення пені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Відповідно до п. 7.3 Договору за несвоєчасний остаточний розрахунок замовник сплачує на користь підрядника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від простроченої суми.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені за прострочення виконання грошового зобов`язання на суму 72 485, 87 грн. Нарахування пені здійснено позивачем за період з 11.10.2018 року по 31.05.2019 року. Розрахунок пені здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Період нарахування визначено позивачем правильно. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (арк. 12-13). Отже, нарахування пені в сумі 72 485, 87 грн. є обґрунтованим та підставним.

У відзиві на позовну заяву (вх. № 11508/19 від 09.07.2019 року) та клопотанні (вх. № 15106/19 від 26.09.2019) відповідач просить суд зменшити розмір пені на 90 %.

Розглянувши подане клопотання, дослідивши та оцінивши подані у справу докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.05.2018 року у справі № 917/1068/17 та у постанові від 15.05.2018 року справі 905/2009/17.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.11 року з останніми змінами вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Дослідивши подані суду докази, проаналізувавши правові позиції сторін, врахувавши збалансованість інтересів сторін, судом враховано, що відповідач є підприємством, яке здійснює постачання електричної енергії усім побутовим та малим непобутовим споживачам. Враховуючи, що причиною виконання зобов`язання з прострочкою є важке матеріальне становище відповідача, відсутність негативних наслідків, завданих простроченням, а також виконання зобов`язання з оплати робіт по договору в повному обсязі, враховуючи, що порушене право позивача внаслідок несвоєчасного розрахунку частково компенсується нарахованими інфляційними витратами та 3% річних, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені та можливість зменшення розміру пені на 30 % до 50 740, 11 грн. В цій частині позов підлягає задоволенню. В решті пені в сумі 21 745, 76 грн. слід відмовити.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку. Правовідносини між сторонами у даній справі регулюються договором підряду, який в силу ст. 629 ЦК України є обов`язковим до виконання. Умовами договору встановлено чіткі строки проведення оплати за виконані роботи. Проте, відповідачем оплату за виконані роботи не проведено у встановлені строки, що не заперечується самим відповідачем та підтверджено матеріалами справи. На підставі ст. 625 ЦК України позивачем обґрунтовано нараховано три відсотки річних та інфляційні втрати. Крім того, обґрунтовано відповідно до вимог законодавства та умов договору нараховано пеню. Застосувавши приписи ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру пені. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Оскільки, в заяві про відмову від позову в частині стягнення суми основного боргу, в зв`язку з оплатою суми основного боргу відповідачем після відкриття провадження у справі, позивач просив покласти витрати по сплаті судового збору на відповідача, то суд вбачає підстави для покладення на відповідача усієї суми судового збору, що була сплачена позивачем при зверненні до суду із даним позовом.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 191, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Акціонерного товариства Миколаївобленерго, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 () на користь Дочірнього підприємства Житомирська механізована колона Приватного акціонерного товариства Київсільелектро, просп. Незалежності, 106-Б, м. Житомир, 10029 ():

- 24 158, 21 грн. (двадцять чотири тисячі сто п`ятдесят вісім грн. 21 коп.) - інфляційних втрат;

- 6 055, 12 грн. (шість тисяч п`ятдесят п`ять грн. 12 коп.) - 3 % річних;

- 50 740, 11 грн. (п`ятдесят тисяч сімсот сорок грн. 11 коп.) пені;

- 4 285, 33 грн. (чотири тисячі двісті вісімдесят п`ять грн. 33 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. Відмовити в позові в частині стягнення пені в сумі 21 745, 76 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 07.10.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш