ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2019 р. Справа№ 910/15944/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Пономаренка Є.Ю.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - не з`явились

відповідача - не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Вітюк Олени Віталіївни

на рішення Господарського суду м. Києва від 26.03.2019 р. (повне рішення складено 12.04.2019 р.)

у справі № 910/15944/18 (суддя - Мандриченко О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Блошко Наталії Володимирівни

до Фізичної особи-підприємця Вітюк Олени Віталіївни

про стягнення заборгованості у розмірі 352997,14 грн

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Фізична особа-підприємець Блошко Наталія Володимирівна звернулася з позовом до Фізичної особи-підприємця Вітюк Олени Віталіївни про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 1/010412 від 01.04.2012 р. у загальному розмірі 352997,14 грн, з яких: 31477,86 грн - 3% річних за період з 06.02.2014 р. по 17.10.2018 р., 321519,28 грн - інфляційні втрати за період з 06.02.2014 р. по 31.10.2018 р.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, що виникло на підставі укладеного між сторонами договору оренди № 1/010412 від 01.04.2012 р. Факт невиконання грошових зобов`язань за цим договором було встановлено постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 р. у справі № 910/2442/14, яке набрало законної сили. У зв`язку з тим, що рішення суду відповідач не виконав, тому позивач нарахував 3% річних та інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.03.2019 р. у справі № 910/15944/18 позов Фізичної особи-підприємця Блошко Наталії Володимирівни задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 19406,70 грн 3% річних та 79075,48 грн інфляційних втрат, в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець Вітюк Олена Віталіївна подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що позивачем необґрунтовано нараховано інфляційні втрати, оскільки індексації від знецінення підлягає грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Вітюк Олени Віталіївни у справі № 910/15944/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Зубець Л.П., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Вітюк Олени Віталіївни у справі № 910/15944/18 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 р. було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 23.07.2019 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 р. було відкладено розгляд справи до 26.09.2019 тр.

У засідання суду, призначене на 26.09.2019 р., сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Доказів поважності причин відсутності сторін у справі суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання сторін у справі не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення призведе до затягування розумного строку розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

01.04.2012 р. між Фізичною особою-підприємцем Блошко Наталіяєю Володимирівною (далі - орендодавець), Фізичною особою-підприємецем Кужець Артемом Сергійовичем (далі - орендар-1) та Фізичною особою-підприємцем Вітюк Оленою Віталіївною (далі - орендар-2) було укладено договір № 1/010412 оренди нежитлового приміщення (далі - договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 договору оренди предметом цього договору є оренда нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Україна, м. Київ, вул. Пушкінська/Прорізна, 1-3/5.

Згідно з п. 1.2 договору оренди площа приміщення складає 156,50 кв м, з яких орендар-1 орендує 78,25 кв м (50% загальної площі приміщення), а орендар-2 78,25 кв. м. (50% загальної площі приміщення) згідно з планом приміщення, що додається до договору.

Як передбачено п. 4.1 договору, термін дії договору починається з 1 квітня 2012 року (дата початку оренди) та закінчується 1 березня 2015 року, включаючи обидві дати.

У відповідності до п. 5.1 договору розмір орендної плати за все приміщення становить 12520,00 грн на місяць без ПДВ, що еквівалентно 1565,00 доларам США за курсом Національного банку України на день підписання договору (долар США = 7,99 грн.).

За умовами договору кожен орендар сплачує по 50% (відповідно до площі, що орендується) вищезгаданої орендної плати, що складає 6260,00 грн на місяць без ПДВ, що еквівалентно 782,50 доларам США за курсом Національного банку України на день підписання цього договору.

Згідно з п. 5.2 договору орендодавець надає орендарям рахунок не пізніше п`ятого числа місяця, за який здійснюється оплата. Наданий орендодавцем рахунок сплачується орендарями в повному обсязі не пізніше 10 числа відповідного місяця, за який здійснюється оплата.

Як передбачено п. 5.3 договору, в разі зміни курсу долара до національної валюти, встановленого Національним банком України на день виставлення рахунку в порівнянні із тим, що зазначений у п. 5.1 договору, розмір орендної плати підлягає коригуванню шляхом множення нового курсу Національного банку України долара США до національної валюти на суму доларового еквівалента, зазначеного у п. 5.1 договору.

Відповідно до п. 5.4 договору вартість спожитої електроенергії, газу, води, послуг зв`язку, вивозу сміття та комунальних послуг сплачується орендарями щомісячно згідно з показниками відповідних лічильників і тарифів та рахунків.

01.04.2012 р. між позивачем та відповідачем було підписано акт приймання-передачі наданих послуг за договором оренди нежитлового приміщення № 1/010412 від 01.04.2012 р.

01.10.2013 р. між орендодавцем та орендарями було підписано додаткову угоду № 1, відповідно до умов якої п. 5.1 договору викладено у наступній редакції: «Розмір орендної плати за все приміщення становить 100034,80 грн на місяць без ПДВ, що еквівалентно 12520 доларам США за курсом 1 долар США = 7,99 гривні та підлягає коригуванню згідно з п. 5.3. За умовами п. 5.1 у зміненій редакції, кожен з орендарів сплачує по 50% (відповідно до площі, що орендується) орендної плати, що складає 50017,40 грн на місяць без ПДВ, що еквівалентно 6260,00 доларам США за курсом Національного банку України на день підписання цього договору і підлягає коригуванню згідно з п. 5.3 договору».

У зв`язку з порушенням орендарями грошових зобов`язань за вказаним договором оренди через несвоєчасну та неповну оплату наданих послуг, Фізична особа-підприємець Блошко Н.В. звернулася до суду з позовами про стягнення заборгованості.

Зокрема, з Фізичної особи-підприємця Вітюк О.В. постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 р. № 910/2442/14 позов Фізичної особи-підприємця Блошко Н.В . до Фізичної особи-підприємця Вітюк О.В. було задоволено частково, стягнуто з відповідача 223200,31 грн боргу зі сплати орендних і комунальних платежів, 4500,00 грн пені, 1038,67 грн 3 % річних, 4574,79 грн судового збору за розгляд позовної заяви та 2287,40 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, не сплатив прострочену та стягнуту за рішенням суду заборгованість.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вказувалося вище, факт невиконання грошового зобов`язання в сумі 131220,31 грн, щодо якого у 2015 році винесено судове рішення відповідачем фактично підтверджено, надходження коштів від органу виконання судових рішень 08.08.2018 р. в сумі 37980,00 грн та 06.08.2018 р. в сумі 54000,00 грн підтверджується банківською випискою.

Встановлені вказаним рішенням суду обставини відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В пункті 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Доказів на підтвердження перерахування позивачеві боргу відповідач не надав, а тому, зважаючи на встановлені судом обставини справи, позовні вимоги про стягнення 3% річних є правомірними, обґрунтованими і вірно розрахованими.

Разом з цим, в процесі розгляду справи місцевим судом, відповідач звернувся із заявою про застосування строку позовної давності.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Вбачається, що позивачем нараховано відповідачу 3% річних на загальну суму 31477,86 грн, а саме:

з 06.02.2014 р. по 07.08.2018 р. нараховано 30141,21 грн;

з 08.08.2018 р. по 05.09.2018 р. нараховано 441,48 грн;

з 06.09.2018 р. по 27.11.2018 р. нараховано 895,17 грн.

Позовну заяву було подано до Господарського суду м. Києва 28.11.2018 р., а тому, з урахуванням тривалості строку загальної позовної давності, період розрахунку ціни позову необхідно обмежити датою 27.11.2015 р.

Частиною 4 статті 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Колегія суддів погоджується з перерахунком, здійсненим місцевим судом, відповідно до якого задоволенню підлягають 3% річних у розмірі 19406,70 грн, з яких: з 27.11.2015 р. по 07.08.2018 р. стягується 18070,05 грн, з 08.08.2018 р. по 05.09.2018 р. - 441,48 грн, з 06.09.2018 р. по 27.11.2018 р. - 895,17 грн.

Також місцевий суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 79075,48 грн.

Однак суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Крім того, оскільки інфляційні втрати пов`язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненнями грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов`язань.

Відповідно до п. 5.3 договору, в разі зміни курсу долара до національної валюти, встановленого Національним банком України на день виставлення рахунку в порівнянні із тим, що зазначений у п. 5.1 договору, розмір орендної плати підлягає коригуванню шляхом множення нового курсу Національного банку України долара США до національної валюти на суму доларового еквівалента, зазначеного у п. 5.1 договору.

Визначення ціни договору в іноземній валюті передбачено ст. ст. 524, 533 Цивільного кодексу України, де зазначається, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином Цивільним кодексом України чітко передбачено можливість визначення грошового еквіваленту зобов`язання в іноземній валюті.

Фактично за такими умовами договору сторони визначили особливості формування ціни договору за умови коливання курсу іноземної валюти, що не заборонено законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, відшкодування втрат позивача від знецінення коштів відбулось шляхом коригування орендної плати на курсову різницю відповідно до п. 5.3 договору оренди, тобто нарахування індексу інфляції є неправомірним та не може застосовуватись, оскільки розрахунки між сторонами прив`язані до курсу долара США та індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 321519,28 грн інфляційних втрат за період з 06.02.2014 р. по 31.10.2018 р. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, судом першої інстанції при прийнятті рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з`ясовані обставини справи, а тому рішення суду першої інстанції у цій справі підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги необхідно покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Вітюк Олени Віталіївни задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 26.03.2019 р. у справі № 910/15944/18 скасувати частково та прийняти в цій частині нове рішення.

3. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Вітюк Олени Віталіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Блошко Наталії Володимирівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 19406,70 грн 3% річних.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Вітюк Олени Віталіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Блошко Наталії Володимирівни 291 (двісті дев`яносто одну),10 грн судового збору за подання позовної заяви».

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Блошко Наталії Володимирівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Вітюк Олени Віталіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 2497 (дві тисячі чотириста дев`яносто сім),70 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 17.10.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

Є.Ю. Пономаренко