номер провадження справи 34/57/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2019 Справа № 908/2347/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

при секретареві судового засідання Махно О.О.,

розглянувши матеріали справи № 908/2347/19

за позовом Приватного підприємства "КРИСТАЛ ПЛЮС" ідентифікаційний код юридичної особи 31737122 (49000, м. Дніпро, вул. Сергія Єфремова, буд. 21-А, кв. 33)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ", ідентифікаційний код юридичної особи 34604386 (юридична адреса: 49126, м. Дніпро, бул. Слави, буд. 45)

про стягнення 134396,94 грн.

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "КРИСТАЛ ПЛЮС" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом № 13 від 21.08.2019 (вх. № 2519/08-07/19 від 29.08.2019) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ" суми основного боргу за договором поставки від 11.07.2013 № СТМ-11/07/13 у розмірі 120 648,92 грн, суми пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в розмірі 10379,21 грн, суми інфляційних нарахувань в розмірі 2 387,60 грн та суми 3% річних у розмірі 981,21 грн.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 526, 530, 549, 550, 691, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 231, 265 Господарського кодексу України.

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2019 справу № 908/2347/19 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.08.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2347/19, якій присвоєно номер провадження 34/57/19. Суд постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначивши судове засідання на 23.09.2019 о 15 год. 00 хв. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив в строк до 22.09.2019, включно.

В судовому засіданні 23.09.2019 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу "Оберіг ".

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Відповідач відзив не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Суд повідомив позивача, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, станом на 04.09.2019 місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" є: 49126, Дніпропетровська область, м. Дніпро, Бульвар Слави, буд. 45.

Враховуючи зміну місцезнаходження відповідача, суд визнав за необхідне повідомити відповідача про розгляд даної справи за зміненою адресою.

За наслідками судового засідання, враховуючи неявку представника відповідача та відсутність відомостей про отримання ним ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, суд відклав розгляд справи на 10.10.2019 о 15 год. 30 хв., про що присутній представник позивача повідомлений в судовому засіданні під розписку та звукозапис.

В судове засідання 10.10.2019 сторони своїх представників не направили.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, враховуючи неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

04.10.2019 від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів на виконання вимог суду. Суд задовольнив заяву позивача та долучив докази до справи.

Відповідач відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду, отримав 03.10.2019 за новою юридичною адресою копію ухвали Господарського суду Запорізької області від 23.09.2019 про відкладення розгляду справи на 10.10.2019. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді.

Відповідач не надав відзиву на позов, не повідомив суду причин неявки. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

За наслідками судового засідання 10.10.2019 суд прийняв рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

11.07.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" (покупець, відповідач) та Приватним підприємством "КРИСТАЛ ПЛЮС" (постачальник, позивач) укладено договір поставки №СТМ-11/07/13 з протоколом розбіжностей від 11.07.2013 (далі - договір).

За умовами п. 1.1 договору постачальник зобов`язується в порядку та строки, встановлені договором, виготовити та передати товар у власність покупцю, у визначеній кількості, відповідної якості та згідно погодженої ціни, а останній - прийняти товар та оплатити його на умовах, визначних у даному договорі.

Згідно з п. 1.2 договору найменування, асортимент і ціна товару, що поставляється, зазначаються у додатку №2 до даного договору («Специфікація»), що є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2.1 договору товар поставляється постачальником окремими партіями згідно із замовленнями на поставку.

Сторони погодили у п. 2.2 договору, що замовлення передаються покупцем нарочно, факсимільним зв`язком або електронним зв`язком, а у випадку відсутності таких - телефонограмою.

Пунктом 2.6 договору встановлено, що зобов`язання з поставки вважаються виконаними з моменту передачі товару та повного пакету належним чином оформлених товаросупровідних документів покупцю згідно умов даного договору та діючого законодавства України.

Відповідно до п. 3.6 договору (в редакції протоколу розбіжностей) разом із товаром постачальник зобов`язаний надати наступні товаросупровідні документи:

- замовлення на поставку з відміткою постачальника (підписом та печаткою) про отримання замовлення;

- товарну накладну;

- товарно-транспортну накладну;

- податкову накладну (крім випадків, передбачених законодавством і договором);

- посвідчення якості товару;

- інші документи на товар, надання яких передбачено законодавством України.

За умовами п. 6.4 договору в редакції протоколу розбіжностей оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 35 календарних днів з дня поставки товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 12.1 договору встановлено, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2013. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії даного договору жодна зі сторін у письмовій формі не заявить про його розірвання, договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.

Сторони не надали суду доказів припинення дії договору. Отже, умови договору є чинними на момент розгляду даної справи судом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 113736,00 грн. згідно з видатковими накладними:

№5 від 04.12.2018 на суму 28353,36 грн;

№32 від 13.12.2018 на суму 11651,04 грн;

№63 від 26.12.2018 на суму 18804,24 грн;

№5 від 02.07.2019 на суму 54927,36 грн.

В акті звірки взаємних розрахунків сторони підтвердили наявність у відповідача заборгованості в сумі 127721,56 грн на користь позивача станом на 31.05.2019.

Підписання акта звірки сторонами свідчить про визнання заборгованості (аналогічний висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 187/789/17).

27.06.2019 відповідач здійснив оплату за товари згідно договору поставки в сумі 62000,00 грн, що підтверджується довідкою Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Дніпро про надходження грошових коштів на рахунок позивача.

Таким чином, з урахуванням того, що станом на 31.05.2019 існувала заборгованість за поставлений товар у сумі 127721,56 грн, після чого була здійснена оплата товару 27.06.2019 на суму 62000,00 грн, а також поставка товару 02.07.2019 на суму 54927,36 грн, заборгованість відповідача за поставлений товар складає 120648,92 грн.

Оскільки відповідач не оплатив товар у встановлений строк, позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом у даній справі про стягнення з відповідача суми основного боргу за договором поставки від 11.07.2013 № СТМ-11/07/13 у розмірі 120648,92 грн, суми пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в розмірі 10379,21 грн, суми інфляційних нарахувань в розмірі 2387,60 грн та суми 3% річних у розмірі 981,21 грн.

Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором поставки №СТМ-11/07/13 від 11.07.2013.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За умовами п. 6.4 до договору відповідач мав оплатити товар протягом 35 календарних днів з дня поставки товару.

Пунктом 2.6 договору встановлено, що зобов`язання з поставки вважаються виконаними з моменту передачі товару та повного пакету належним чином оформлених товаросупровідних документів покупцю згідно умов даного договору та діючого законодавства України.

Позивач надав суду видаткові накладні на підтвердження поставки товару відповідачу.

Щодо інших супровідних документів на товар суд зазначає наступне.

Статтею 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Правові наслідки невиконання продавцем обов`язку передати документи, що стосуються товару встановлені статтею 666 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Згідно з п. п. 3.4, 3.5 договору, якщо при прийманні товару виявиться невідповідність супровідних документів поставленому товару, умовам договору або вимогам законодавства (кількість, ціна, інші обов`язкові реквізити первинних документів), покупець вправі відмовитися від приймання товару або прийняти товар, якщо якість товару відповідає вимогам договору.

Якщо при прийманні товару виявиться невідповідність (помилки) у супровідних документах або невідповідність товару, що приймається, супровідним документам, у момент приймання складається акт розбіжностей з участю представника покупця та особи, яка безпосередньо здійснює поставку (передачу) товару, в якому зазначаються виявлені при прийманні невідповідності.

Відповідач не надав суду доказів складення акту розбіжностей в порядку п. 3.5 договору або доказів звернення до позивача із претензіями щодо відсутності товаросупровідних документів на товар.

Пунктом 3.9 договору передбачено, що покупець вправі відмовитись від приймання товару, поставленого постачальником, якщо товар поставлено без відповідного замовлення покупця та/або поставлений постачальником з порушенням умов даного договору.

В даному випадку весь товар відповідачем прийнятий, що підтверджується підписами з боку відповідача на видаткових накладних, які засвідчені печаткою ТОВ "Український Рітейл". Таким чином, відповідач погодився з поставленою кількістю та асортиментом товару.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не довів, що з боку позивача були порушені умови договору щодо поставки товару або надання належних товаросупровідних документів на товар.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем виконано зобов`язання з поставки товару відповідно до умов п. 2.6 договору.

Отже, відповідач мав оплатити товар відповідно до умов договору.

У встановлений строк відповідач не здійснив оплату поставленого товару.

На час розгляду справи відповідач не надав суду доказів оплати товару за спірний період на суму 120648,92 грн.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за поставлений товар в розмірі 120648,92 грн підлягають задоволенню.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 8.10 договору передбачено, що при порушенні строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки, що діяла на момент порушення, від суми неоплаченого товару, за кожний день прострочення платежу.

Періоду нарахування пені договором не встановлено, тому нарахування пені можливо здійснювати в межах шести місяців від настання строку виконання зобов`язання.

Позивач розрахував пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення оплати товару, поставленого за видатковими накладними №5 від 04.12.2018, №32 від 13.12.2018, №63 від 26.12.2018 на загальну на суму 58808,00 грн за загальний період прострочення з 31.01.2019 по 31.07.2019 в розмірі 10379,21 грн.

Позивач при розрахунку пені зазначив, що здійснив нарахування пені в межах шести місяців, проте суд встановив, що позивач розрахував пеню з порушенням шестимісячного строку нарахування пені.

Так, відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України шестимісячний строк нарахування пені обчислюється від настання строку виконання зобов`язання. Порядок обчислення цього строку не може бути змінений сторонами, оскільки він встановлений законодавством. Сторони можуть змінити тільки тривалість періоду нарахування пені, а не початок його обрахунку.

За умовами п. 6.4 до договору відповідач мав оплатити товар протягом 35 календарних днів з дня поставки товару.

Для поставки від 04.12.2018 на суму 28353,36 грн строк оплати настав 08.01.2019, отже строк нарахування пені сплив 08.07.2019.

Для поставки від 13.12.2018 на суму 11651,04 грн строк оплати настав 17.01.2019, отже строк нарахування пені сплив 17.07.2019.

Для поставки від 26.12.2018 на суму 18804,24 грн строк оплати настав 30.01.2019, отже строк нарахування пені сплив 30.07.2019.

Таким чином, в межах позовних вимог суд здійснив розрахунок пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ наступним чином:

- від суми боргу 28353,36 грн за період з 31.01.2019 по 08.07.2019 (159 днів), що складає 4388,94 грн;

- від суми боргу 11651,04 грн за період з 31.01.2019 по 17.07.2019 (168 днів), що складає 1904,07 грн;

- від суми боргу 18804,24 грн за період з 31.01.2019 по 30.07.2019 (181 день), що складає 3307,48 грн.

Загалом за розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 9600,49 грн. У стягненні пені в сумі 778,72 грн суд відмовляє.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач розрахував 3% річних від суми боргу 58808,00 грн за період з 31.01.2019 по 21.08.2019 в сумі 981,21 грн.

Розрахунок 3% річних є обґрунтованим. Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 981,21 грн підлягають задоволенню.

Також позивач нарахував на суму боргу 58808,00 грн інфляційні втрати за період січень - липень 2019 року в сумі 2387,60 грн.

Суд здійснив перерахунок інфляційних втрат, оскільки позивач застосував невірні індекси інфляції за цей період. Так, середній індекс інфляції за період січень - липень 2019 року становить 103,3%, а позивач здійснив розрахунок, виходячи із середнього індексу 104,06%.

За розрахунком суду інфляційні втрати складають 1961,28 грн та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У стягненні інфляційних втрат у сумі 426,32 грн суд відмовляє.

Таким чином, позовні вимоги задоволені судом частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог: на відповідача - 1997,87 грн, на позивача - 18,08 грн. Переплата судового збору становить 0,01 грн.

Керуючись 129, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл", ідентифікаційний код юридичної особи 34604386 (юридична адреса: Бульвар Слави, буд. 45, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49126) на користь Приватного підприємства "КРИСТАЛ ПЛЮС" ідентифікаційний код юридичної особи 31737122 (49000, м. Дніпро, вул. Сергія Єфремова, буд. 21-А, кв. 33) основний борг у сумі 120648 (сто двадцять тисяч шістсот сорок вісім) грн 92 коп., пеню в сумі 9600 (дев`ять тисяч шістсот) грн 49 коп., 3% річних у сумі 981 (дев`ятсот вісімдесят одна) грн 21 коп., інфляційні втрати в сумі 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) грн 28 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1997 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто сім) грн 87 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову про стягнення пені в сумі 778 (сімсот сімдесят вісім) грн. 72 коп. та стягнення інфляційних втрат у сумі 426 (чотириста двадцять шість) грн 32 коп. відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 15.10.2019.

Суддя А.О. Науменко