РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.10.2019Справа № 910/10391/19
Господарський суд міста Києва у складі:

судді: за участю секретаря:Данилової М.В. Бордунової К.Е.

за участю представників сторін: від позивача, Паляничка Т.І., , директор; від відповідача, не з`явилися, , ; вільний слухач, ОСОБА_1 . , , ;

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мамона Трейд»

до про Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» стягнення грошових коштів

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02 серпня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Мамона Трейд» (позивач) надійшла позовна заява № 30072019-1 від 30.07.2019 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (відповідач) про стягнення заборгованості на суму в розмірі 648 926, 82 грн., з них: основна заборгованість в розмірі 627 021, 67 грн., пеня в розмірі 20 159, 52 грн., 3% річних в розмірі 1 745, 63 грн. за договором поставки № 130219-01/1Г від 13.02.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором поставки № 130219-01/1Г від 13.02.2019 року, зокрема, в порушення умов вищезазначеного договору відповідач не здійснив зобов`язання щодо сплати грошових коштів у встановленому розмірі та строки, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Розгляд справи № 910/10391/19 ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі № 910/10391/19 призначити на 04.09.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 року повідомлено сторін про оголошену в підготовчому засіданні перерву на 18.09.2019 року.

13.09.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 року повідомлено сторін про оголошену в підготовчому засіданні перерву на 09.10.19

04.10.2019 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних та відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАМОНА ТРЕЙД», ідентифікаційний код юридичної особи: 40838495 (далі - ТОВ «МАМОНА ТРЕЙД», Постачальник, Позивач) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГІППО», ідентифікаційний код юридичної особи: 32650231 (далі - ТОВ «ГІППО», Покупець, Відповідач) укладено договір поставки № 130219-01/1Г (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передавати товар у власність Покупця у відповідності до замовлень Покупця, а Покупець зобов`язується приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

Предметом поставки є продовольчі товари.

Відповідно до пункту 5.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставляти (передавати у власність Покупця) товари за цінами зазначеними у Специфікації затвердженій Сторонами. Ціна товару в Специфікації повинна вказуватися як з ПДВ, так і без ГІДВ, а також зазначатися у гривнях, та включати не більше 2-ох знаків після коми.

Положення пункту 4.3. Договору зазначає, що передача товару Постачальником і його приймання Покупцем по назві, асортименту, кількості і ціні здійснюється на підставі відповідної накладної і тільки у відповідності із замовленням Покупця.

Оплата за поставлений товар здійснюється Покупцем в українській національній валюті

- гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника кожні 17 календарних днів з дати поставки товару (пункт 5.4 Договору).

Пунктом 9.1. Договору сторони визначили, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до « 31» грудня 2019 року, але в будь - якому випадку до моменту його остаточного виконання.

Даний Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

На виконання умов Договору Поставки Позивач поставив, а Відповідач прийняв товар на загальну суму 5 373 185,35 грн., про що свідчать видаткові накладні, які підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

Відповідач свої договірні зобов`язання щодо оплати за отриманий товар виконав частково, сплативши 4 746 163,68 грн.,

Таким чином, відповідач порушив умови Договору поставки щодо оплати за товар, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виник борг у розмірі 627 021,67 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно п.1 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Так, ст. 216 ГК України, передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Стаття 551 ЦК України встановлює, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

У частині третій ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 216 ГК України також встановлює, господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин.

Так, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

При цьому, відповідно до частини 2 ст. 216 ГК України, застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Як встановлено частиною 3 ст. 216 ГК України, господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими:

потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі;

сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі;

у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.)

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Судом встановлено, що після звернення Позивача до суду з даним позовом, Відповідач частково погасив основну суму боргу у розмірі 180 000 грн.

Таким чином розмір основної заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 447 021,67 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі № 910/10391/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мамона Трейд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» про стягнення 648 962,82 грн. підлягає закриттю в частині стягнення з Відповідача 180 000 грн. основного боргу. на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у відповідності до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на те, що частина суми основного боргу була сплачена відповідачем після звернення позивача з позовом до суду, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з Відповідача грошових коштів, а саме: основного боргу - 447 021,67 грн., пені - 20 159,52 грн., 3% річних - 1 745,63 грн., відповідно до самостійно здійсненого розрахунку штрафних санкцій судом.

Судові витрати Позивача по сплаті судового збору в сумі 9 733,90 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» суми основного боргу у розмірі 180 000 грн. (сто вісімдесят тисяч грн.)

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІППО» (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3, корпус 2, каб. 33 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мамона Трейд» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 11 А ) грошові кошти у розмірі 468 926,82 грн. чотириста шістдесят вісім тисяч дев`ятсот двадцять шість грн. 82 коп.), з яких: основний борг - 447 021,67 грн. (чотириста сорок сім тисяч двадцять одна грн. 67 коп.), пеня - 20 159,52 грн. (двадцять тисяч сто п`ятдесят дев`ять грн. 52 коп.), 3% річних - 1 745,63 грн. (тисяча сімсот сорок п`ять грн. 63 коп.) та судовий збір у розмірі 9 733,90 грн. (дев`ять тисяч сімсот тридцять три грн. 90 коп.).

4. В решті позовних вимог - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 жовтня 2019р.

Суддя М.В. Данилова