РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.10.2019Справа № 910/5367/19
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

при секретарі судового засідання - Жалобі С.Р.

розглянувши у судовому засіданні матеріали

позовної заяви Профспілки працівників освіти та науки України

до відповідача 1: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

відповідача 2: Державний реєстратор Шульга Ірина Юріївна

відповідача 3: Дочірнє підприємство "Київоблтурист"

про визнання права власності,

за участю представників:

від позивача: Курилкін С.І., Васильченко Л.І.

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

від відповідача 3: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Профспілка працівників освіти та науки України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача 1 - Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), відповідача 2 - Державного реєстратора Шульги Ірини Юріївни про визнання права власності на нерухоме майно - їдальню літера "А", загальною площею 662,8 кв.м., що розташована на території Дитячого позаміського закладу оздоровлення та відпочинку "Пуща-Водиця" Профспілки працівників освіти та науки України за адресою: м.Київ, Оболонський район, вул. Миколи Юнкерова, 76.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Шульги Ірини Юріївни від 29.01.2019 за № 456540 відмовлено Профспілці працівників освіти та науки України у державній реєстрації права власності на нерухоме майно - їдальню літера "А", загальною площею 662,8 кв.м., що розташована на території Дитячого позаміського закладу оздоровлення та відпочинку "Пуща-Водиця" Профспілки працівників освіти та науки України за адресою: м.Київ, Оболонський район, вул. Миколи Юнкерова, 76. За доводами позивача, без державної реєстрації права власності на нерухоме майно (в даному випадку, громадський будинок - їдальня), таке право є невизнаним державою, що в свою чергу унеможливлює вільне володіння, користування та розпорядження цим майном.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 03.07.2019.

У судовому засіданні 03.07.2019 оголошено перерву до 05.08.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 продовжено підготовче провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 28.08.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 залучено до участі у справі в якості співвідповідача (відповідача 3): Дочірнє підприємство "Київоблтурист". Підготовче засідання відкладено на 03.09.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.09.2019, враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.09.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2019 розгляд справи по суті відкладено на 02.10.2019.

Представники позивача у судовому засіданні 02.10.2019 надали додаткової пояснення, підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов повністю.

Представники відповідачів 1,2 у судове засідання 02.10.2019 не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчить розписка, надана представником відповідачів 1,2 у судовому засіданні 25.09.2019.

Представник відповідача 3 у судове засідання 02.10.2019 не з`явився. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надав. Про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, направленням на адресу місцезнаходження сторони ухвали суду від 25.09.2019.

Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд зазначає, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Разом з цим, згідно з ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач 3 у визначений судом строк не подав відзив на позов, не заявив жодних заяв, клопотань та заперечень, не направив повноважного представника у судові засідання, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами.

При цьому, судом враховані доводи та пояснення відповідачів 1,2, які були надані в письмовій та усній формах безпосередньо у судових засіданнях повноважним представником.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Профспілка працівників освіти і науки України є всеукраїнською добровільною неприбутковою громадською організацією, яка діє відповідно до Конституції України, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», інших законодавчих актів та Статуту, затвердженого IV (позачерговим) з`їздом Профспілки 11.01.2000 року, зареєстрованого Міністерством юстиції України 02.03.2000 року, свідоцтво № 1344 (із останніми змінами та доповненнями, внесеними ІІ пленумом Центрального комітету Профспілки 23.11.2016 року, зареєстровано державним реєстратором, рішення від 19.12.2016 № 541/19-4).

Профспілка працівників освіти і науки України є юридичною особою (свідоцтво про державну реєстрацію від 12.03.2000 серії А01 № 127721, номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР - 1 022332).

Відповідно до пункту 88 Статуту власністю Профспілки є кошти від надходження членських внесків, майно, будинки, споруди, готелі, оздоровчі заклади, обладнання, придбані за рахунок членських внесків, інших власних коштів, пожертвувань громадян, підприємств, установ, організацій або на інших підставах, не заборонених законодавством; передані Профспілці у власність кошти та інше майно членами Профспілки, органами державної влади або органами місцевого самоврядування; майно та кошти, придбані в результаті господарської діяльності створених профспілковими органами підприємств та організацій; сформовані профспілковими органами фонди.

02 лютого 2006 року Головним управлінням комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу № 91-В від 02.02.2006 року видане Свідоцтво про право власності, яке посвідчує, що комплекс будівель площею 1103,00 кв.м., який розташований в м. Києві за адресою: вул. Юнкерова Миколи, 76 належить Профспілці працівників освіти і науки України (код 02605316) на праві колективної власності.

До складу комплексу входять: корпус 1 (Літера В) площею 145,00 кв.м., корпус № 2 (Літера Г) площею 170,10 кв.м., санпропускник та бокс для ремонту а/м (Літера Т) площею 493,90 кв.м., корпус № 4 (Літера Ф) площею 133,10 кв.м., сторожка (Літера Ш) площею 31,30 кв.м., клуб «Левада» (Літера У) площею 156,1 кв.м., котельня (Літера Щ) площею 129,6 кв.м.

Зазначений в Свідоцтві комплекс будівель зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна на праві колективної власності за Профспілкою працівників освіти і науки України 20 січня 2007 року за № 1208-з.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, що рішенням Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Шульги Ірини Юріївни від 29 січня 2019 року за № 4566540 відмовлено Профспілці працівників освіти та науки України (далі - Позивач) у державній реєстрації права власності (форма власності приватна) на нерухоме майно, а саме: громадський будинок - їдальня, що розташований на земельній ділянці кадастровий №:85:044:001 за адресою: місто Київ, вулиця Юнкерова Миколи, будинок 76 .

В зазначеному рішенні вказується, зокрема, наступне:

«За результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 23.01.2019 за реєстраційним номером 32315406, та документів, поданих для проведення державної реєстрації прав, неможливо встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Заявником подано акт приймання-передачі оздоровчого табору «Пуща-Водиця» від 22.08.1997, відповідно до якого оздоровчий табір передано на баланс Профспілки працівників освіти і науки України, а не прав власності. В наданому акту відсутні відомості щодо літери об`єкта та його технічна характеристика. Відповідно до технічного паспорту від 10.12.2018 виготовленого на громадський будинок (їдальню) в літ. «А», що складається з групи приміщень № 1, № 2, № 3, № 4 за вищевказаною адресою.

Установа може здійснювати господарську діяльність. Одним із таких критеріїв є наявність майна, яке може бути або придбано, або отримано безоплатно від суб`єктів управління, інших суб`єктів господарювання. Однією із законних підстав формування майна установою, є майно, безоплатно отримане за рішенням суб`єкта управління. Рішення щодо передачі-отримання майна приймає власник (або суб`єкт управління, якому делеговані певні повноваження щодо управління майном). Передача здійснюється комісією, оформляється актом приймання-передачі за встановленою формою і затверджується органом, який створив комісію.

Враховуючи викладене, для проведення державної реєстрації права приватної власності заявнику необхідно надати: документ, що підтверджує право власності на об`єкт нерухомого майна (ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») або рішення щодо передачі-отримання майна у приватну власність, а не на баланс; акт приймання-передачі із зазначенням конкретного майна, який буде відповідати відомостям, що містяться в технічному паспорті».

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що, за доводами позивача, без державної реєстрації права власності на нерухоме майно (в даному випадку, громадський будинок - їдальня), таке право є невизнаним державою, що в свою чергу унеможливлює вільне володіння, користування та розпорядження цим майном.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, зважаючи на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Право володіння, користування та розпорядження своїм майном становлять зміст права власності (стаття 317 ЦК України).

Частиною 1 ст.321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 19 березня 2019 року рішенням державного реєстратора Тараненко Ольги Олегівни Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 46028578) на зазначений в Свідоцтві комплекс будівель (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Підставою для набуття права власності на вказаний комплекс будівель був Акт приймання-передачі оздоровчого дитячого табору «Пуща-Водиця» на баланс Центрального комітету Профспілки працівників освіти та науки України від 22.08.1997 року.

Згідно з цим Актом Дочірнє підприємство «Київоблтурист» (відповідач 3) передало на баланс ЦК Профспілки працівників освіти та науки України основні фонди та майно оздоровчого дитячого табору «Пуща-Водиця» вартістю 862 036,00 гривень.

В розділі І «Будинки та будівлі» Акту міститься інформація також щодо будівлі «Харчоблок, 1938 рік побудови, первинна вартість 11050 грн., сума зносу 10703 грн.». Саме зазначено майно є предметом позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи передача комплексу будівель відбулася на підставі рішення Президії Федерації Профспілок України від 19.06.1997 року № П-37-4, постанови Ради Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» (протокол № 26/8 від 20.06.1997) та наказу ДП «Київоблтурист» від 23.06.1997 № 16.

Судом встановлено, що постановою Ради Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» (протокол № 26/8 від 20.06.1997) «Про передачу оздоровчого табору «Пуща-Водиця» на баланс Профспілки працівників освіти і науки України» дозволено обласному Дочірньому підприємству «Київоблтурист» передати на баланс Профспілки працівників освіти і науки України основні фонди та майно оздоровчого табору «Пуща-Водиця» у безоплатне володіння та користування для створення власної оздоровчої бази.

В подальшому рішенням правління Дочірнього підприємства «Київоблтурист» Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» від 22.06.1997 № 4 «Про передачу оздоровчого табору «Пуща-Водиця» передано безоплатно на баланс Центрального комітету Профспілки працівників освіти та науки України основні фонди санаторно-оздоровчого дитячого табору «Пуща-Водиця». Угоду оренди зазначеного табору з обласною Радою профспілки працівників освіти та науки від 02.08.1993 визнано такою, що втратила чинність; зобов`язано створити комісію по передачі основних фондів та в двомісячний термін надати дочірньому підприємству «Київоблтурист» акт прийому передачі.

Постановою Президії Центрального комітету Профспілки працівників освіти та науки України від 30.09.1997 № П-11 затверджено Акт прийому-передачі оздоровчого дитячого табору «Пуща-Водиця» на баланс ЦК Профспілки працівників освіти та науки України.

Крім того, 22.02.2007 Київською міською Радою IV сесії V скликання прийнято рішення № 193/854 «Про передачу Профспілці працівників освіти і науки України земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд оздоровчого дитячого табору «Пуща-Водиця» на вул. Миколи Юнкерова, 76 в Оболонському районі м. Києва».

Згідно з цим рішенням 7 березня 2018 року між Київською міською радою та Профспілкою працівників освіти і науки України укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :85:044:0001; цільове призначення - 06.01 для будівництва і обслуговування санаторно-оздоровчих закладів; строк договору - на 5 років).

Відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 № 697-XII (який діяв на час передачі-прийняття нерухомого майна - 22.08.1997) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Суб`єктами права власності в Україні визнаються: народ України, громадяни, юридичні особи та держава.

Суб`єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об`єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об`єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами (ст. 20 Закону № 697-XII).

Об`єктами права власності професійних спілок є майно культурно-освітнього призначення, грошові кошти, акції, інші цінні папери, жилі будинки, споруди виробничого і невиробничого призначення, обладнання, устаткування, транспортні засоби та інше майно, необхідне для забезпечення діяльності, передбаченої їх статутами (ст. 28 Закону № 697-XII).

Як вбачається з Акту прийому-передачі (пункт 2 Розділу 1 «Будинки та будівлі») Позивачем було прийнято на баланс їдальню 1938 року будівництва за балансовою вартістю 10703 грн.

Згідно з статтею 21 Закону № 697-XII право колективної власності виникає, зокрема, на підставі: передачі державних підприємств в оренду; безоплатної передачі майна державного підприємства у власність трудового колективу, державних субсидій; пожертвувань організацій і громадян, інших цивільно-правових угод.

Колективний власник самостійно володіє, користується і розпоряджається об`єктами власності, які йому належать. Право колективної власності здійснюють вищі органи управління власника (загальні збори, конференції, з`їзди тощо) (ст. 30 Закону № 697-XII).

Виходячи з наведеного вище, суд приймає як обґрунтовані доводи позивача про те, що йому у відповідності до рішень уповноважених органів та акту приймання-передачі від 22.08.1997 року Дочірнім підприємством «Київоблтурист» Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Укрпрофтур» були передані основні фонди та майно оздоровчого табору «Пуща-Водиця» у безоплатне володіння та користування для створення власної оздоровчої бази, в тому числі їдальню 1938 року в кількості 1 за балансовою вартістю 10703 грн. Зважаючи на це, правомірними є доводи позивача стосовно того, що сторона вже понад 21 рік на законних підставах володіє та користується вказаним майном.

Крім цього, судом враховані обставини, які встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 08.05.2008 у справі № 2/37 за позовом Центрального комітету Профспілки працівників освіти і науки України до Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» про визнання права власності та зобов`язання зареєструвати право власності. Так, у межах вказаної справи судом визнано право власності за позивачем на добудовані та реконструйовані приміщення бібліотеки в спальному корпусі на 2-му поверсі, літера С (приміщення № 40), загальною площею 55,0 кв.м., і веранди їдальні, перший поверх, літера А (приміщення № 1), загальною площею 89,1 кв.м.

Частиною 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 55 Конституції України наділяє кожну особу правом захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами від порушень і протиправних посягань (частина шоста наведеної статті Конституції України).

Згідно із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В ст. 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Зважаючи на факт того, що правовою підставою передачі на баланс позивачу комплексу будівель, розташованих за адресою: м .Київ, Оболонський район, вул. Миколи Юнкерова , 76 (до основних фондів та майна яких також входить спірний об`єкт), був акт приймання-передачі оздоровчого табору «Пуща-Водиця» від 22.08.1997, тоді як основні фонди та майно оздоровчого табору «Пуща-Водиця» фактично передавалися на баланс позивача з балансу Дочірнього підприємства "Київоблтурист", суд зазначає про обґрунтоване залучення зазначеної особи в якості співвідповідача у справі та задовольняє позовні вимоги.

В свою чергу, під час розгляду справи позивач зазначив про фактичну відсутність окремих позовних вимог до відповідача 1 та відповідача 2, а також підтвердив факт того, що рішення Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Шульги Ірини Юріївни від 29 січня 2019 року за № 4566540 не було оскаржено стороною у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим позовні вимоги до відповідачів 1,2 задоволенню не підлягають.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно - їдальню літера "А", загальною площею 662,8 кв.м., що розташована на території Дитячого позаміського закладу оздоровлення та відпочинку "Пуща-Водиця".

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Профспілки працівників освіти та науки України до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Державного реєстратора Шульги Ірини Юріївни - відмовити.

2. Позовні вимоги Профспілки працівників освіти та науки України до Дочірнього підприємства "Київоблтурист" задовольнити.

3. Визнати право власності за Профспілкою працівників освіти та науки України на нерухоме майно - їдальню літера "А", загальною площею 662,8 кв.м., що розташована на території Дитячого позаміського закладу оздоровлення та відпочинку "Пуща-Водиця" Профспілки працівників освіти та науки України за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Миколи Юнкерова, 76.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.10.2019.

Суддя І.В. Приходько