РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

30.09.2019Справа № 910/9702/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю Євро класс

про стягнення пені та штрафу за порушення умов Договору в розмірі 312 154,13 грн.

Представники сторін:
від позивача: Кривошея Д.А., довіреність № 220/524/Д від 03.09.2019;

від відповідача: Марків Н.В., ордер серія АА № 1002140.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро класс» про стягнення пені та штрафу за порушення умов Договору в розмірі 312 154,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/2/18/53 від 25.06.2018, в частині поставки товарів у строки, узгоджені сторонами у Договорі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.09.2019.

06.08.2019 представником відповідача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

19.08.2019 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 02.09.2019 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.

За результатами судового засідання, судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 16.09.2019, яку занесено до протоколу судового засідання.

06.09.2019 представником позивача подано відповідь на відзив.

У судове засідання 16.09.2019 представники сторін з`явились.

За результатами підготовчого засідання, призначеного на 16.09.2019, судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.09.2019.

У судове засіданні 30.09.2019 представники сторін з`явились.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав викладених у відзив.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 30.09.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2018 між Міністерством оборони України (далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Класс» (далі - відповідач, постачальник) укладено Договір про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) №286/2/18/53 (далі Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується у 2018 році поставити Міністерству оборони України (далі замовник) обладнання для закладів громадського харчування (39310000-8) (стіл виробничий 2000*700*850), а саме (стіл виробничий СВ-200М) (далі товар), зазначений у специфікації, а замовник забезпечити приймання та оплату товару в кількості, у строки.

Відповідно до п. 1.2 Договору ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією, за умовами якої мають бути поставлені: столи виробничі 2000*700*850 (стіл виробничий СВ-200М) у кількості - 190 штук, у строк - до 30.07.2018 (включно), загальною вартістю 1 576 620,00 грн (з ПДВ).

Замовник має право зменшувати обсяг закупівлі за Договором залежно від реального фінансування видатків.

Згідно з п. 2.3 Договору приймання товару за кількістю та якістю здійснюється у військовій частині одержувачем замовника у присутності уповноваженого представника постачальника.

Пунктом 2.4 Договору узгоджено, що приймання товару за кількістю та якістю оформлюється актом приймання-передачі (додаток 22 до наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440), який складає одержувач замовника на кожну партію товару після закінчення приймання товару в трьох примірниках: перший примірник замовнику, другий одержувачу замовника, третій постачальнику. Належним чином оформлені документи: акт приймання, видаткова накладна постачальника та повідомлення-підтвердження відповідно до наказу Міністрі борони України від 31.12.2016 № 757 є підтвердженням приймання товару.

Ціна цього Договору становить 1 576 620,00 грн (п. 3.1 Договору).

У відповідності до п. 4.1 Договору розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 календарних днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунка-фактури на відвантажений товар, підписаного керівником та головним бухгалтером підприємства (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі), але не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення поточного бюджетного року.

Відповідно до п. 5.1 Договору товар постачається на умовах DDP- склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів Інкотермс у редакції 2010 року згідно з положеннями Договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо.

Терміни постачання обладнання визначено у рознарядці замовника, яка є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з п. 5.2 Договору місцем поставки товару є військові частини Міністерства оборони України, що зазначені у рознарядці Міністерства оборони України, яка є невід`ємною частиною цього Договору, згідно з розрахунком поставки та обов`язковим дотриманням передбачених нею вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та черговості відвантажень.

Постачальнику надається право, за попередньою письмовою згодою замовника, на дострокове постачання товару в обсягах, передбачених Договором.

Постачання товару одержувачу замовника постачальником зобов`язаний провести з обов`язковим виконанням передбачених вимог щодо асортименту, кількості, якості, черговості поставок у кожній окремо відвантаженій партії.

Витрати щодо перевезення товару до місця приймання одержувачем замовника несе постачальник.

Пунктом 6.1.2 Договору визначено, що замовник зобов`язаний прийняти поставлений товар згідно з належним чином оформленим і підписаним актом приймання-постачання (додаток 22 до наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440).

У відповідності до п. 6.2.4 Договору замовника має право у разі порушення постачальником порядку постачання товару, його кількості, якості та строків, які визначені у специфікації, та/або рознарядці, при зміні постачальником в односторонньому порядку умов Договору чи відмови від виконання Договору замовник, в односторонньому порядку має право, зокрема відмовитись від подальшого виконання зобов`язань постачальником за Договором.

Пунктом 6.3.1 Договору визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечити постачання товару у строки, встановлені Договором.

Згідно з п. 7.3.6 Договору за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальником додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вартості недопоставленого товару.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення (п. 10.1 Договору).

Додатком 12.1.1 до Договору сторонами узгоджено рознарядку за специфікацією.

Як зазначає позивач, ТОВ «Євро Класс» товар на суму 1 045 548,00 грн поставило з порушення термінів, узгоджених сторонами, а товар на суму 365 112,00 грн. не поставило взагалі, в зв`язку з чим, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 213 407,95 грн. та штраф у розмірі 98 746,20 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що частково поставив товар своєчасно, що підтверджується видатковими накладними, відповідно до яких, товар на суму 1 045 548,00 грн поставлений 30.07.2018, тобто у межах строку, узгодженого сторонами.

Також, відповідач зазначає, що 07.12.2018 за вих. № 217 відповідачем на адресу позивача направлено у лист, у якому зазначено, що внаслідок технічних причин, відповідач змушений частково відмовитись від поставки товару по Договору на суму 531 072,00 грн, позивач в свою чергу, Листом № 286/6/6589 від 08.12.2018 зазначив, що відмовляється від подальшого виконання відповідачем Договору на суму 531 072,00 грн.

Таким чином, відповідач зазначає, що з моменту відмови позивача від виконання відповідачем своїх зобов`язань, строк дії Договору припинився.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 1.2 Договору кінцевим строком поставки товарів є 30.07.2018 включно.

Таким чином, відповідач зобов`язаний був поставити товар вартістю 1 576 620,00 грн до 30.07.2019 включно.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем поставлено позивачу товар на суму 1 045 548,00 грн., зокрема, згідно Акта приймання № 336 від 22.11.2018 на суму 182 556,00 грн, Акта приймання № 60 від 27.12.2018 на суму 182 556,00 грн, Акта приймання № 615 від 26.12.2018 на суму 331 920,00 грн, Акта приймання № 424 від 22.12.2018 на суму 165 960,00 грн та Акта приймання № 829 від 22.12.2018 на суму 182 556,00 грн, які підписані сторонами без заперечень та зауважень.

Водночас, відповідач, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що поставив означений товар своєчасно, що підтверджується видатковими накладними № 424 на суму 182 556,00 грн, № 415 на суму 331 920,00 грн, № 414 на суму 165 960,00 грн, № 315 на суму 182 556,00 грн, № 411 на суму 182 556,00 грн, відповідно до яких, товар на суму 1 045 548,00 грн поставлений 30.07.2018, тобто у межах строку, узгодженого сторонами.

Однак, пунктом 2.4 Договору узгоджено, що приймання товару за кількістю та якістю оформлюється актом приймання-передачі (додаток 22 до наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440), який складає одержувач замовника на кожну партію товару після закінчення приймання товару в трьох примірниках: перший примірник замовнику, другий одержувачу замовника, третій постачальнику. Належним чином оформлені документи: акт приймання, видаткова накладна постачальника та повідомлення-підтвердження відповідно до наказу Міністрі борони України від 31.12.2016 № 757 є підтвердженням приймання товару.

Наявні у матеріалах справи Акти приймання № 336 від 22.11.2018 на суму 182 556,00 грн, № 60 від 27.12.2018 на суму 182 556,00 грн, № 615 від 26.12.2018 на суму 331 920,00 грн, № 424 від 22.12.2018 на суму 165 960,00 грн та № 829 від 22.12.2018 на суму 182 556,00 грн, містять окремо зазначені дати відправлення та дати надходження товару: а саме Акт приймання № 336 від 22.11.2018 на суму 182 556,00 грн містить відмітку про відправлення товару 22.11.2018 та про надходження товару 22.11.2018, Акт приймання № 60 від 27.12.2018 на суму 182 556,00 грн містить відмітку про відправлення товару 27.12.2018 та про надходження товару 27.12.2018, Акт приймання № 615 від 26.12.2018 на суму 331 920,00 грн містить відмітку про відправлення товару 26.12.2018 та про надходження товару 26.12.2018, Акт приймання № 424 від 22.12.2018 на суму 165 960,00 грн містить відмітку про відправлення товару 22.12.2018 та про надходження товару 22.12.2018 та Акт приймання № 829 від 22.12.2018 на суму 182 556,00 грн містить відмітку про відправлення товару 22.12.2018 та про надходження товару 22.12.2018.

Означені акти підписані представниками відповідача без заперечень та зауважень.

Також матеріали справи містять повідомлення-підтвердження про отримання та оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, закуплених Міністерством оборони України від 22.11.2018, від 22.12.2018, від 22.12.2018, від 26.12.2018 та від 27.12.2018.

При цьому, відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з п. 2.4. Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Так, умовами договору було передбачено, що моментом прийняття товару є оформлення наступних документів: акту приймання, видаткової накладної постачальника та повідомлення-підтвердження відповідно до наказу Міністра оборони України № 757 від 31 грудня 2016 р.

Таким чином, складання видаткових накладних 30.07.2018 не свідчить про те, що зазначений у них товар був переданий того ж дня.

Отже, відповідно до умов договору датою поставки товару слід вважати дату, коли оформлені всі первинні документи: видаткова накладна, акт приймання-передачі та повідомлення-підтвердження.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, з встановлених фактичних обставин справи вбачається, що відповідачем здійснено поставку товару на суму 1 045 548,00 грн з порушенням строку, визначеного Договором.

При цьому, доказів поставки товару на суму 531 072,00 грн, матеріали справи не містять.

Водночас, за доводами відповідача строк дії Договору припинився 08.12.2018 з огляду на односторонню відмову позивача від Договору, як і припинився обов`язок з поставки товару на суму 531 072,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Листом вих. № 217 від 07.12.2018 відповідач повідомив позивача, що внаслідок технічних причин відповідач вимушений частково відмовитись від поставки товару за Договором на суму 531 072,00 грн.

Листом № 286/6/6589 від 08.12.2018 позивач зазначив, що з огляду на Лист відповідача № 217 від 07.12.2018 та п. 6.2.4 Договору, позивач відмовляється від подальшого виконання відповідачем зобов`язання на суму 531 072,00 грн за Договором.

У відповідності до п. 6.2.4 Договору замовника має право у разі порушення постачальником порядку постачання товару, його кількості, якості та строків, які визначені у специфікації, та/або рознарядці, при зміні постачальником в односторонньому порядку умов Договору чи відмови від виконання Договору замовник, в односторонньому порядку має право, зокрема відмовитись від подальшого виконання зобов`язань постачальником за Договором.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в статтях 599, 600, 601, 604-609 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 598 ЦК України припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відтак, оскільки позивачем 08.12.2018 реалізоване надане йому п. 6.2.4 Договору право на односторонню відмову від зобов`язання, обов`язок відповідача з поставки товару на суму 531 072,00 грн припинився 08.12.2018, а отже, до 07.12.2018 у відповідача був наявний обов`язок з поставки товару на всю суму Договору.

При цьому, обов`язок з поставки товару на виконанням умов Договору та строк дії Договору не ототожнюються.

Відповідно до частин 1, 2, 7 статті 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

За змістом статей 525-527 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відтак, як встановлено судом, відповідачем допущено порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, а саме порушено строки поставки товару на суму 1 045 548,00 грн та не поставлено товар на суму 531 072,00 грн, обов`язок з поставки якого, у відповідача припинився 08.12.2018.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов`язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 7.3.6 Договору за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальником додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вартості недопоставленого товару.

Таким чином, оскільки як встановлено судом, відповідачем порушено строки поставки товару на суму 1 045 548,00 грн та не поставлено товар на суму 531 072,00 грн, обов`язок з поставки якого, у відповідача припинився 08.12.2018, враховуючи, що позивачем нараховується пеня на суму непоставленого товару вартістю 365 112,00 грн, здійснивши перерахунок пені, з урахуванням викладеного, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 194 787,24 грн.

В свою чергу, з огляду на положення Договору, оскільки порушення строку поставки робіт перевищує 30 днів, здійснивши розрахунок у межах заявлених вимог, судом встановлено, що з відповідача підлягає стягненню штраф в розмірі 98 746,20 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення суми пені та штрафу.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Євро Класс (02002, м. Київ, вулиця Степана Сагайдака, будинок 101; ідентифікаційний код: 36068718) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд 6; ідентифікаційний код: 00034022) пеню в розмірі 194 787 (сто дев`яносто чотири тисячі сімсот вісімдесят сім) грн. 24 коп., штраф в розмірі 98 746 (дев`яносто вісім тисяч сімсот сорок шість) грн. 20 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 403 (чотири тисячі чотириста три) грн. 01 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.10.2019.

Суддя О.А. Грєхова