ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2019 р. Справа№ 910/18618/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Яковлєва М.Л.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018

у справі № 910/18618/17 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Фінгруп Фактор" (правонаступник Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк")

до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб; 2) Національний банк України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1

про стягнення 215 750 530,55 грн.

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб; 2) Національний банк України

про стягнення збитків у розмірі 49 366 956,50 грн.

за участю представників:

від ТОВ "ФК "Фінгруп Фактор": Скворцова В.О., Лукашевич Д.О.,

від ПАТ "Дельта Банк": Ковалик В.В.,

від відповідача: Собко О.В.,

від третіх осіб 1, 2 на стороні позивача: не з`явились,

від третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_2 .

ВСТАНОВИВ:

24.10.2017 ПАТ "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича звернулось до ПАТ "Укргазвидобування" з позовом про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013 та додатковими договорами до нього на загальну суму 215 750 530,55 грн., яка складається з суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту у період з 08.06.2015 по 03.08.2017 на суму 9 702 739,73 грн.; суми заборгованості за простроченими процентами у період з 08.06.2015 по 03.08.2017 в розмірі 77 647 468,01 грн.; суми пені за несвоєчасне повернення процентів за кредитом у період з 11.08.2016 по 18.10.2017 в розмірі 3 443 600,13 грн.; суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів за кредитом у період з 11.08.2016 по 18.10.2017 в розмірі 3 167 407,60 грн.; суми штрафу у період з 11.11.2016 по 11.10.2017 становить 18 000 000,00 грн.; сума заборгованості інфляційних витрат за простроченим основним боргом у період з 01.01.2015 по 31.07.2017 на суму 86 100 000,00 грн.; суми заборгованості з інфляційних витрат за простроченими процентами у період з 01.02.2015 по 30.09.2017 на суму 17 689 315,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в порушення ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 3 кредитного договору відповідач належним чином не виконав договірні зобов`язання з повернення позивачу кредитних коштів зі сплатою процентів, комісій у терміни, встановлені договором.

Для спільного розгляду з первісним позовом був прийнятий зустрічний позов ПАТ "Укргазвидобування" до ПАТ "Дельта Банк" про стягнення збитків у розмірі 49 366 956,50 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 в задоволенні первісного і зустрічного позовів відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, місцевий господарський суд виходив з того, що зобов`язання ПАТ "Укргазвидобування" перед ПАТ "Дельта Банк" припинені внаслідок їх належного та повного виконання поручителями за договорами поруки, які у встановленому законом порядку не визнані недійсними і рішення щодо визнання яких нікчемними не скасовано. У задоволенні зустрічного позову відмовлено з підстав недоведеності факту порушення відповідачем за зустрічним позовом зобов`язання за договором кредитної лінії, а також ненаданням доказів спричинення збитків у заявленому розмірі та недоведенням вини банку у спричиненні збитків.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ "Дельта Банк" звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову та винести постанову, якою задовольнити первісний позов в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги ПАТ "Дельта Банк" вказав, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги обставини, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/14423/15, яке набрало законної сили. У зв`язку з тривалим невиконанням позичальником вищевказаного рішення суду заборгованість за кредитним договором станом на 19.10.2017 складає в сумі 215 750 530,55 грн.

З апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 також звернулось ПАТ "Укргазвидобування", у якій товариство просило скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове, яким задовольнити зустрічний позов повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 скасовано в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог та прийнято нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задоволено повністю. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.05.2019 постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 скасовано в частині задоволення первісних позовних вимог. В цій частині справу передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. В решті постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 залишено без змін.

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказав, що суд апеляційної інстанції помилково зазначивши, що викладені висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 стосуються лише тлумачення норм матеріального права у правовідносинах споживчого кредитування громадян, неправильно застосував норми матеріального права, доводи учасників справи належним чином не перевірив, не дослідив зібрані у справі докази, а саме кредитний договір щодо умов про строк, за який підлягають сплаті проценти у визначеному у кредитному договорі розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 у справі № 910/18618/17 прийнято до нового розгляду.

01.07.2019 від ПАТ "Укргазвидобування" до суду надійшло клопотання про залучення третіх осіб.

03.07.2019 від АТ "Дельта Банк" до суду надійшли заперечення щодо клопотання про залучення третіх осіб.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 у справі № 910/18618/17, залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.08.2019, замінено позивача за первісним позовом - ПАТ "Дельта Банк" його правонаступником - ТОВ "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" в частині стягнення заборгованості за первісним позовом в сумі 215 750 530,55 грн.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2019, у зв`язку із перебуванням судді Агрикової О.В. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Яковлєв М.Л.,Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 справу № 910/18618/17 прийнято до провадження новим складом колегії суддів, поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Дельта Банк", правонаступником якого є ТОВ "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор", розгляд справи призначено на 10.09.2019.

10.09.2019 від ПАТ "Укргазвидобування" до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/18618/17 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/11433/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 розгляд справи було відкладено на 17.09.2019.

16.09.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшли пояснення ПАТ "Укргазвидобування" до клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом, та про зупинення провадження у справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2019, у зв`язку із перебуванням судді Чорногуза М.Г. у відпустці з 16.09.2019, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Тарасенко К.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 справу № 910/18618/17 прийнято до провадження новим складом колегії суддів Північного апеляційного господарського суду, розгляд справи ухвалено здійснювати в раніше призначеному судовому засіданні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 розгляд справи відкладено на 30.09.2019.

23.09.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення ТОВ "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" щодо клопотання про зупинення провадження у справі та клопотання про залучення третіх осіб.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 відмовлено ПАТ "Укргазвидобування" в задоволенні заяви про відвід колегії суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 розгляд справи було відкладено на 07.10.2019.

В судове засідання представники третіх осіб на стороні позивача не з`явились, хоч були повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 120 ГПК України.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Клопотання ПАТ "Укргазвидобування" про залучення до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача фізичних осіб, про яких є згадка в мотивувальній частині рішення Господарського суду міста Києва, колегією суддів було відхилено з огляду на приписи ч. 1 ст. 50, 51 ГПК України.

Колегією суддів, також, було відхилено клопотання ПАТ "Укргазвидобування" про зупинення провадження у справі № 910/18618/17 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/11433/19, оскільки обов`язковою умовою для зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України є об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи, а питання правонаступництва у справі № 910/18618/17 вже вирішено чинною ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2019, залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.08.2019.

В судовому засіданні представники скаржника та ТОВ "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" вимоги та доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи на стороні відповідача в судовому засіданні просили рішення суду в частині первісних позовних вимог залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її безпідставність.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права в частині первісних позовних вимог встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 30.09.2013 ПАТ "Дельта Банк" (кредитор) та ПАТ "Укргазвидобування" (позичальник) уклали договір кредитної лінії № ВКЛ-2022390/1 (далі - кредитний договір), на умовах якого кредитор зобов`язався надавати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

У кредитний договір вносились зміни додатковими договорами № 1 від 17.10.2013, № 2 від 31.10.2014, № 3 від 20.11.2014, № 4 від 28.11.2014, № 5 від 01.12.2014.

Сторони кредитного договору погодили, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (траншами), на умовах, визначених кредитним договором, в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 150 000 000,00 грн., зі сплатою плати за користування кредитом 24 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 31.12.2014 включно; повернення кредиту здійснюється не пізніше кінцевого терміну погашення заборгованості за кредитом (не пізніше 31.12.2014), з урахуванням змін, внесених додатковими угодами № 2 від 31.10.2014, № 3 від 20.11.2014, № 4 від 28.11.2014.

За умовами п. 1.2, 2.1 - 2.3 кредитного договору кредит надається позичальнику для поповнення обігових коштів, рефінансування поточної заборгованості. Видача кредиту на цілі, визначені пунктом 1.2 кредитного договору, здійснюється згідно з письмовими заявами позичальника. Моментом (днем) надання кредиту (траншу) вважається день надання кредиту (траншу) з позичкового рахунку позичальника в повній або частковій (транш) сумі кредиту. Моментом (днем) повернення кредиту (траншу) вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора: суми кредиту (траншу), процентів, комісії та можливих штрафних санкцій, визначених кредитним договором, якщо інше не випливає з умов кредитного договору.

У п. 2.6 кредитного договору зазначено, що нарахування процентів за користування кредитом (траншем) здійснюється у валюті кредиту щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, за фактичну кількість днів користування кредитом (траншем) в періоді (28-29-30-31/365). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (траншу).

Згідно із п. 2.7 кредитного договору в редакції додаткового договору № 5 від 01.12.2014 сплата процентів за користування кредитом (траншем) здійснюється у валюті наданого кредиту (траншу) щомісячно, не пізніше 16 числа в грудні 2014 року, в інші місяці - не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на рахунок кредитора.

Відповідно до підп. 3.3.4, 3.3.5 п. 3.3 кредитного договору позичальник зобов`язаний протягом строку використання кредиту сплачувати проценти за їх використання, комісії в порядку, визначеному кредитним договором; повернути кредитору у повному обсязі кредит зі сплатою процентів та комісій кредитора, та можливих штрафних санкцій, у терміни, визначені кредитним договором.

У випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. У випадку порушення позичальником вимог підп. 3.3.1 - 3.3.5, 3.3.8 п. 3.3 договору, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1 % від суми кредиту, визначеного п. 1.1 договору (150 000 000,00 грн.), за кожний випадок порушення (пункти 4.1, 4.2 кредитного договору).

Відповідно до п. 4.3 кредитного договору у випадку невиконання позичальником зобов`язань, визначених п. 3.3 договору, протягом більше 10 календарних днів від дня закінчення строку, встановленого для їх виконання договором, на одинадцятий календарний день строк користування кредитом вважається таким, що закінчився та, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити наявну заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії та штрафні санкції. Після повного погашення заборгованості позичальника за цим договором дія цього договору припиняється. Виконання позичальником даного обов`язку не потребує від кредитора надіслання жодних попередніх письмових повідомлень та/або вимог до позичальника.

Згідно із п. 8.3 кредитного договору він набирає чинності з дати укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

30.09.2013 на виконання умов кредитного договору ПАТ "Дельта Банк" надав позичальнику кредитні кошти на суму 150 000 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку товариства.

У зв`язку з порушенням ПАТ "Укргазвидобування" виконання зобов`язань за кредитним договором у 2015 році ПАТ "Дельта Банк" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з позичальника заборгованості в сумі 209 608 865,49 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/14423/15, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 10.07.2017 (перегляд рішення за заявою за нововиявленими обставинами), позов ПАТ "Дельта Банк" задоволено та стягнуто з ПАТ "Укргазвидобування" заборгованість, існуючу станом на 08.06.2015, а саме: 150 000 000,00 грн. - прострочений борг по кредиту; 31 405 479,45 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту (за період з 06.01.2015 по 08.06.2015); 15 583 561,65 грн. прострочені проценти за кредитом (за період з 06.01.2015 по 08.06.2015); 1 641 997,22 грн. пені за несвоєчасне повернення нарахованих процентів (за період з 12.03.2014 по 08.06.2015); 13 500 000,00 грн. штрафу за неналежне виконання зобов`язання (пп. 3.3.4 - несплата процентів за користування кредитними коштами за період з січня по червень 2015 року (шість порушень); пп. 3.3.8 - невиконання обов`язку з подання документів (два порушення); пп. 3.3.5 - не повернуто кредитору у повному обсязі кредит зі сплатою процентів та комісій кредитора (одне порушення); 1 886 301,37 грн. 3% річних від суми простроченої заборгованості за кредитом (за період з 06.01.2015 по 08.06.2015); 91 555,79 грн. 3% річних від суми простроченої заборгованості за процентами (за період з 12.03.2014 по 08.06.2015).

Обставини невиконання позичальником зобов`язань з повернення суми одержаного кредиту у строк, встановлений кредитним договором, та неналежного виконання зобов`язань зі сплати процентів за користування кредитом, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/14423/15 (між тими ж сторонами), не доказуються в силу положень ч. 4 ст. 75 ГПК України.

07.08.2017 ПАТ "Укргазвидобування" погасило кредитну заборгованість згідно із рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 № 910/14423/15, що підтверджується банківською випискою з рахунку позичальника, меморіальними ордерами від 07.08.2017 та платіжним дорученням № 4964 від 07.08.2017 на суму 214 181 975,48 грн.

У зв`язку із тривалим невиконанням ПАТ "Укргазвидобування" рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/14423/15, ПАТ "Дельта Банк" у 2017 році звернувся до суду першої інстанції з цим позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 215 750 530,55 грн., що існує станом на 19.10.2017, а саме суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту у період з 08.06.2015 по 03.08.2017 на суму 9 702 739,73 грн; суми заборгованості за простроченими процентами у період з 08.06.2015 по 03.08.2017 в розмірі 77 647 468,01 грн.; суми пені за несвоєчасне повернення процентів за кредитом у період з 11.08.2016 по 18.10.2017 в розмірі 3 443 600,13 грн.; суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів за кредитом у період з 11.08.2016 по 18.10.2017 в розмірі 3 167 407,60 грн.; суми штрафу у період з 11.11.2016 по 11.10.2017 становить 18 000 000,00 грн.; сума заборгованості інфляційних витрат за простроченим основним боргом у період з 01.01.2015 по 31.07.2017 на суму 86 100 000,00 грн.; суми заборгованості з інфляційних витрат за простроченими процентами у період з 01.02.2015 по 30.09.2017 на суму 17 689 315,08 грн.

Детальний розрахунок вказаної заборгованості наявний в матеріалах даної справи.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї глави (Позика. Кредит. Банківський вклад), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст. 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 викладена правова позиція, за якою припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (пункти 53 - 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).

У постанові від 13.05.2019 у справі № 910/18618/17 Верховний Суд вказав на помилковість висновку суду апеляційної інстанції про те, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 правова позиція стосуються лише тлумачення норм матеріального права у правовідносинах споживчого кредитування громадян, умови якого в силу специфіки правового режиму кредитування істотно відрізняються від кредитування суб`єктів господарювання

Дійсно, висновки зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 ґрунтуються на загальних нормах, якими врегульовані правовідносини з кредитного договору (позики), а також загальні норми щодо виконання зобов`язання.

Загальні норми щодо виконання зобов`язання передбачають виконання зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст.ст. 525, 526 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

При цьому, згідно із цивільним законодавством строк виконання зобов`язання не є тотожним строку дії договору.

Колегією суддів встановлено, що погоджені сторонами умови кредитного договору, з урахуванням змін, внесених додатковими угодами, передбачають:

- кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом не пізніше 31.12.2014 включно (п. 1.1.1);

- повернення кредиту здійснюється не пізніше кінцевого терміну погашення заборгованості за кредитом (не пізніше 31.12.2014) (п. 1.1.2);

- моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора суми кредиту, процентів, комісій та можливих штрафних санкцій, визначених цим договором (п. 2.3);

- нарахування процентів за користування кредитів здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді (28-29-30-31/365); при розрахунку процентів не враховується день погашення кредиту (п. 2.6);

- сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно, не пізніше 16 числа в грудні 2014 року, в інші місяці - не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі (п. 2.7);

- позичальник зобов`язаний протягом строку використання кредиту сплачувати проценти за їх використання, комісії в порядку, визначеному цим договором (п. 3.3.4);

- повернути кредитору у повному обсязі кредит зі сплатою процентів та комісій кредитора, та можливих штрафних санкцій, у терміни, визначені договором (п. 3.3.5);

- договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.3).

Умови ж п. 4.3 кредитного договору, за якими на одинадцятий календарний день прострочення строк користування кредитом вважається таким, що закінчився, на які посилається відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення, об`єднані в статті 4 під назвою "Відповідальність сторін", тому саме в аспекті відповідальності сторін (право односторонньої відмови від зобов`язання), на переконання колегії суддів, і мають тлумачитись згідно із ч. 3 ст. 213 ЦК України.

За встановлених обставин щодо погодження сторонами кредитного договору умов, відповідно до яких нарахування процентів здійснюється не за визначений у п. 1.1.1 кредитний період (строк кредитування), а за фактичну кількість днів користування кредитом, день повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів, колегія суддів погоджується з доводами скаржника щодо існування підстав для нарахування кредитором процентів відповідно до порядку, визначеного умовами договору.

При цьому колегія суддів зазначає, що наведена позиція не суперечить правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного суд від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, на яку посилаються відповідач за первісним позовом та третя особа, оскільки у зазначеному судовому рішенні Верховний Суд виходив з інших обставин справи ніж у цій справі - інших умов кредитних договорів (позики) щодо порядку (періоду) нарахування процентів, який не є тотожним порядку, визначеному умовам кредитного договору між сторонами у цій справі.

Аналогічних правових висновків щодо застосування судами правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного суд від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, дійшов Верховний Суд у постановах від 14.08.2018 № 913/377/17, від 10.10.2018 № 910/750/18, від 13.12.2018 № 913/11/18, від 18.02.2019 № 910/21449/17, від 06.03.2019 № 916/4692/15, від 14.05.2019 № 910/22858/17, від 05.06.2019 № 907/955/16, від 25.07.2019 № 906/688/18, від 22.08.2019 № 906/778/18.

Колегія суддів вказує на помилковість судження відповідача щодо висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 13.05.2019 у справі № 910/18618/17 з приводу тлумачення умов кредитного договору, адже Верховний Суд у своїй постанові лише вказав суду апеляційної інстанції на суперечності та необхідність дослідження зібраних у справі доказів, а саме кредитного договору щодо умов про строк, за який підлягають сплаті проценти у визначеному у кредитному договорі розмірі.

В силу положень ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Межі ж розгляду справи судом касаційної інстанції обмежені ст. 300 ГПК України, зокрема забороною встановлювати або вважати доведеними обставини, додатково перевіряти докази.

Колегія суддів також звертає увагу, що умови кредитного договору щодо строку нарахування та розміру процентів вже були предметом судового дослідження у спорі між тими ж сторонами. Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/14423/15, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 10.07.2017 (перегляд рішення за заявою за нововиявленими обставинами), з відповідача стягнуто прострочені проценти за кредитом за період з 06.01.2015 по 08.06.2015.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Згідно із ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

За ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та Цивільного кодексу України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 № 6-157цс16 та у постанові Верховного Суду від 18.01.2018 у справі № 309/4208/13-ц.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, позичальник свої зобов`язання за кредитним договором після ухвалення рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/14423/15 виконав лише 04.08.2017.

Зважаючи на той факт, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не позбавляє банк права на нарахування процентів в порядку, передбаченому ст. 1048 ЦК України, а також інших сум за кредитним договором, колегія суддів визнає обґрунтованим нарахування позивачем процентів відповідно до п. 2.6, 2.7, п.п. 1.1.1 кредитного договору, пені за несвоєчасне повернення процентів за кредитом на підставі пункту 4.1 вищевказаного договору, штрафу за неналежне виконання умов договору ( п. 4.2), 3 % річних за прострочення сплати кредиту, 3 % річних за прострочення сплати процентів за кредитом, інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту та за прострочення сплати процентів за кредитом.

При цьому, колегія суддів вказує на безпідставність доводів відповідача про те, що правовідносини сторін за кредитним договором є припиненими з посиланням на виконання договорів поруки у лютому 2015 року відбулося погашення заборгованості за договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013 шляхом договірного списання грошових коштів з рахунків поручителів згідно з умовами договорів поруки. Відсутність підстав для припинення зобов`язань за договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013 з зазначених підстав були предметом судового дослідження та встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/14423/15, яке залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 10.07.2017.

Перевіривши надані позивачем розрахунки позовних вимог щодо стягнення 9 702 739,73 грн. 3% річних від суми простроченого кредиту у період з 08.06.2015 по 03.08.2017; 77 647 468,01 грн. процентів з 08.06.2015 по 03.08.2017; 3 443 600,13 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів за кредитом у період з 11.08.2016 по 18.10.2017; 3 167 407,60 грн. 3% річних від суми прострочених процентів за кредитом у період з 11.08.2016 по 18.10.2017; 18 000 000,00 грн. штрафу у період з 11.11.2016 по 11.10.2017; 86 100 000,00 грн. інфляційних втрат за простроченим основним боргом у період з 01.01.2015 по 31.07.2017; 17 689 315,08 грн. інфляційних втрат за простроченими процентами у період з 01.02.2015 по 30.09.2017, колегія суддів визнає їх арифметично вірними та такими, що відповідають приписам законодавства та умовам договору.

Колегія суддів враховує, що в рішенні Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 вказано період прострочення з 06.01.2015 по 08.06.2015, однак згідно з наданим ПАТ "Дельта Банк" розрахунком (т. 1 стор. 105 - 106) заборгованість розрахована банком та встановлена судом при розгляді справи № 910/14423/15 станом на 08.06.2015, не включала власне сам день 08.06.2015.

Відхиляючи твердження позичальника щодо відсутності правових підстав для стягнення штрафу, колегія суддів зазначає, що штраф нарахований згідно із п. 4.2 кредитного договору у зв`язку із несплатою позичальником процентів за користування кредитними коштами (порушення пп. 3.3.4) у розмірі 1 % від суми кредиту за період неналежного виконання зобов`язання з 11.11.2016 по 11.10.2017 за дванадцять випадків порушення кредитного договору.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Враховуючи доведеність позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" та відсутність доказів сплати заявленої у даній справі заборгованості по сплаті процентів, штрафних санкцій, трьох відсотків річних та втрат від інфляції у зв`язку з несвоєчасним погашенням заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених ПАТ "Дельта Банк" позовних вимог суперечить нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, та доводи апеляційної скарги його повністю спростовують.

Допущене судом першої інстанції при розгляді справи № 910/18618/17 порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, згідно із ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 в частині первісного позову та ухвалення нового рішення про задоволення позову ПАТ "Дельта Банк", правонаступником якого в частині стягнення заборгованості за первісним позовом в сумі 215 750 530,55 грн., згідно із ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 у справі № 910/18618/17, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 16.08.2019, є ТОВ "Фінансова компанія Фінгруп Фактор", повністю.

Понесені ПАТ "Дельта Банк" як позивачем за первісним позовом судові витрати у вигляді сплаченого судового збору: 240 000,00 грн. за подання позовної заяви та 360 000,00 грн. за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, підлягають відшкодуванню ПАТ "Укргазвидобування" ПАТ "Дельта Банк", оскільки передача прав позивача в частині стягнення зазначеної суми судового збору його правонаступнику не відбулася.

Відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 910/386/17, від 16.04.2019 у справі № 910/377/17.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 у справі № 910/18618/17 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 у справі № 910/18618/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та прийняти нове рішення в цій частині.

3. Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Фінгруп Фактор" (правонаступник Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк").

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Фінгруп Фактор" (правонаступник Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк") (49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 1-А, офіс 702, ) 9 702 739 (дев`ять мільйонів сімсот дві тисячі сімсот тридцять дев`ять) грн. 73 коп. 3 % річних від суми простроченого кредиту, 77 647 468 (сімдесят сім мільйонів шістсот сорок сім тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 01 коп. заборгованості за простроченими процентами, 3 443 600 (три мільйони чотириста сорок три тисячі шістсот) грн. 13 коп. пені за несвоєчасне повернення процентів за кредитом, 3 167 407 (три мільйони сто шістдесят сім тисяч чотириста сім) грн. 60 коп. 3 % річних від суми прострочених процентів, 18 000 000 (вісімнадцять мільйонів) грн. 00 коп. штрафу, 86 100 000 (вісімдесят шість мільйонів сто тисяч) грн. 00 коп. інфляційних витрат за простроченим основним боргом, 17 689 315 (сімнадцять мільйонів шістсот вісімдесят дев`ять тисяч триста п`ятнадцять) грн. 08 коп. інфляційних витрат за простроченими процентами.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ, 04053; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ) 240 000 (двісті сорок тисяч) грн. 00 коп. судового збору за подання позову, 360 000 (триста шістдесят тисяч) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 у справі № 910/18618/17 залишити без змін.

6. Матеріали справи № 910/18618/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді М.Л. Яковлєв

К.В. Тарасенко