УХВАЛА

м. Київ

16.10.2019Справа № 910/10481/19
Суддя Господарського суду міста Києва Приходько І.В., розглянувши матеріали

позовної заяви Приватного підприємства «БОНДАР»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНА ГРУПА»

про стягнення 199 741,45 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «БОНДАР» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНА ГРУПА» про стягнення 199 741,45 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків у десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Зазначена ухвала суду була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштових відправлень за №673 на адресу Приватного підприємства «БОНДАР», зазначену в позовній заяві, яка є ідентичною із зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з цим, згідно відомостей з офіційного веб-сайту «Укрпошта», поштове відправлення за №673 не було вручено адресату, про що здійснено відмітку від 23.08.2019: "відправлення не вручене під час доставки: інші причини".

Разом з цим, 30.09.2019 на адресу суду повернулося поштове відправлення за №673.

За приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про призначення справи до судового розгляду по суті в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень частини 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За таких обставин, останнім днем строку для усунення недоліків позовної заяви було 11.10.2019.

Однак, станом на 16.10.2019 від Приватного підприємства «БОНДАР» доказів усунення недоліків позовної заяви не надійшло. Інші заяви або клопотання позивачем також не були подані.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з цим, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Суд звертає увагу, що саме таким обмеженням є строки, які встановленні Господарським процесуальним кодексом України.

Зокрема, частиною 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Разом з цим, частиною 2 вказаної статті визначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Таким чином, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2018 № 925/125/14.

Частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З огляду на те, що наявні у позовній заяві недоліки у визначений судом строк позивач не усунув, жодних заяв або клопотань щодо неможливості виконання вимог ухвали не надав, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до частини 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Так, з урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 Господарського процесуального кодексу України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при подані позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи заявнику.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Приходько