ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"15" жовтня 2019 р. Справа № 911/2500/19

Господарський суд Київської області в особі судді Лопатіна А.В., розглянувши матеріали

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Центр», Київська область,

боржника м. Біла Церква (код ЄДРПО України 31496344)

про банкрутство

встановив:

До господарського суду Київської області надійшла заява від боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Центр» про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 95 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Дослідивши матеріали заяви про порушення справи про банкрутство, суд дійшов висновку, що зазначена заява не може бути прийнята судом до розгляду з підстав невідповідності її вимогам Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Згідно з частиною першою ст. 2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Перелік документів (доказів), які в обов`язковому порядку додаються до заяви боржника чітко визначений, зокрема, частиною третьою статті 11 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Виходячи з вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини четвертої ст. 11 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, якщо інше не передбачено цим Законом.

Таким чином, заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником лише за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, а у визначенні таких витрат слід враховувати необхідність виплати винагороди арбітражному керуючому у мінімальному розмірі не менше ніж за дванадцять місяців його роботи, відшкодування витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство та судового збору, сплаченого кредиторами.

Згідно з ст. 115 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати.

Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора.

Статтею 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік встановлено мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня 4 173, 00 грн.

З розрахунку двох мінімальних заробітних плат (8 346, 00 грн.) на дванадцять місяців роботи арбітражного керуючого, оплата праці останнього становитиме 100152,00 грн.

Разом з тим, боржником не долучено до заяви від 07.10.2019 р. б/н (вх. № 2594/19 від 07.10.2019 р.) належні докази наявності активів достатніх для покриття судових витрат, здійснення яких є обов`язковим для законного перебігу процедури банкрутства підприємства в судовому порядку.

Окрім наведеного, боржником не надано документів, які мають бути долучені до відповідної заяви згідно з приписами статті 11 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, в тому числі, які підтверджують здійснення сплати судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство у встановленому приписами Закону України «Про судовий збір» порядку та розмірі.

Вищевказані докази повинні подаватися разом із заявою про порушення справи про банкрутство, як це передбачено ст. 11 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, можливість витребування цих доказів після прийняття такої заяви Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом не передбачена.

Згідно з частиною першою ст. 95 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. Обов`язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Такий порядок передбачений нормами статей 105, 110, 111 ЦК України, які містять загальні положення про ліквідацію юридичної особи.

Водночас, боржником у порушення приписів статей 74, 76-79 ГПК України належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами не підтверджено дотримання порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Окрім наведеного, судом встановлено, що при зверненні до суду із заявою про порушення справи про банкрутство від 07.10.2019 р. б/н (вх. № 2594/19 від 07.10.2019 р.) боржник вказав на наявність у нього заборгованості перед єдиним кредитором ТОВ «Дорра Груп», проте доказів звернення останнього із відповідною заявою з грошовими вимогами до боржника під час добровільної ліквідації, на яку посилається боржник, не надано, що ставить під сумнів достовірність зазначеного в заяві про порушення провадження у справі пасиву ТОВ «Альфа Центр».

Таким чином, отримані судом матеріалі заяви про порушення справи про банкрутство від 07.10.2019 р. б/н (вх. № 2594/19 від 07.10.2019 р.) у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження дотримання заявником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України та вимог, передбачених Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вказана заява не відповідає змісту вимог, зазначених у Законі України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, а тому підлягає поверненню на підставі п. 2 частини першої ст. 15 даного Закону.

Разом з тим, суд зазначає, що повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та статями 74, 76-79, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Центр» 07.10.2019 р. б/н (вх. № 2594/19 від 07.10.2019 р.) про порушення справи про банкрутство (всього на 10 аркушах) повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 15.10.2019 р.

Суддя А.В. Лопатін