ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.10.2019 Справа № 920/857/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу № 920/857/19

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк», м. Київ

до відповідача Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)», м. Суми

про стягнення 13 944,20 грн.

присутність представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

Суть спору: 13.08.2019 позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на свою користь 13944,20 грн. заборгованості за неналежне виконання умов договору ейкварингу від 13.10.2017 №2017/ТЕ/303-003, укладеного між сторонами даного спору, а також 1921 грн. судового збору.

19.08.2019 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 920/857/19 та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

30.08.2019 відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому наявність заборгованості визнав, однак просив суд зобов`язати позивача провести з відповідачем звірку взаємних розрахунків по договору від 13.10.2017 № 2017/ТЕ/303-003, скласти та підписати двосторонній акт звірки та надати акти виконаних робіт за зазначений період.

Ухвалою суду від 09.09.2019 суд постановив розпочати розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; призначив підготовче засідання на 10.10.2019; встановив сторонам строки для подачі заяв по суті справи; зобов`язав позивача та відповідача здійснити звірку розрахунків, акт звірки подати суду.

25.09.2019 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наполягає на правомірності позовних вимог та задоволенні позову. До відповіді на вимогу судової ухвали від 09.09.2019 додано акт № 1 від 23.09.2019 звірки зарахувань грошових коштів, підписаний сторонами, з якого вбачається, що заборгованість відповідача за спірним договором становить 13944,20 грн., яка і становить суму позову.

Відтак суд зазначає, що позивачем позов визнаний у повному обсязі.

Представники сторін у засідання суду не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Тому, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд встановив наступне.

13.10.2017 між ПАТ АБ «Укргазбанк» (надалі - позивач, банк) та Державною установою «Сумська виправна колонія (№116)» (надалі - відповідач, торговець) було укладено Договір еквайрингу №2017/ТЕ/303-003 (надалі - Договір).

Відповідно до розділу Договору «Визначення термінів»:

Еквайринг - діяльність банку щодо технологічного, інформаційного обслуговування розрахунків за операціями торговця, які здійснюються з використанням платіжних карток у платіжній системі.

Термінал - електронний пристрій, призначений для виконання процедури авторизації та формування чеку за операцією із застосуванням платіжної картки. Термінали являються власністю банку.

Торговець - суб`єкт господарювання, який відповідно до договору, укладеного з Банком, приймає до обслуговування Платіжні картки з метою проведення оплати вартості товарів (робіт/послуг).

Умовами пунктів 1.1-1.3 Договору, передбачено, що за цим Договором торговець бере на себе зобов`язання проводити розрахунки по оплаті товарів (робіт/послуг) шляхом використання платіжних карток. Банк надає послуги еквайрингу та розрахункові послуги, пов`язані із забезпеченням безперервної діяльності терміналів встановлених в узгоджених з торговцем місцях. Банк проводить зарахування грошових коштів в національній валюті на користь торговця на суму операцій, здійснених з використанням платіжних карток їхніми законними держателями в місцях реалізації товарів (робіт/послуг) торговця, на підставі наданих банку торговцем електронних файлів терміналів (далі - операційне зарахування). Торговець сплачує банку комісію та абонентську плату за розрахункове обслуговування (далі - абонентська плата) у розмірі, згідно Додатку 1 до цього Договору (далі - тарифи) у порядку та у строки визначених умовами даного Договору.

Пунктом 2.1.1 банку надано право вимагати від торговця неухильного виконання умов цього Договору та сплати в повному обсязі компенсації збитків, що виникли у разі невиконання торговцем зобов`язань по цьому Договору.

Відповідно до пункту 2.4.23 Договору торговець зобов`язався, зокрема, щомісячно до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, що слідує за місяцем нарахування абонентської плати, здійснювати зарахування абонентської плати, в розмірі, зазначеному в тарифах, на рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АБ «Укргазбанк», код банку 320478.

Відповідно до пункту 2.4.24 Договору відповідач зобов`язався щомісячно до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, що слідує за місяцем попереднім, здійснювати зарахування комісії банку за суми операційного зарахування, що утримуються від загальної суми платежів, перерахованих на користь торговця за звітний місяць, в розмірі, зазначеному в тарифах, на рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АБ «Укргазбанк», код банку 320478.

Згідно з умовами пункту 3.1 договору еквайрингу з підписанням цього Договору торговець сплачує банку комісію за надані торговцю послуги еквайрингу та абонентську плату до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця наступного за звітним місяцем, у розмірі та порядку, які передбачені умовами даного Договору та тарифами.

Абонентська плата: нараховується Банком щомісячно, не пізніше останнього банківського дня місяця, починаючи з місяця застосування абонентської плати (підпункт 3.2.1 пункту 3.2 Договору); сплачується торговцем у строк до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, що слідує за місяцем нарахування абонентської плати. В разі ненадходження на користь банка абонентської плати у встановлені цим Договором строки, суми непогашених у строк платежів визнаються простроченими та наступного банківського дня перераховуються на рахунки простроченої заборгованості (підпункт 3.2.2 пункту 3.2 Договору).

Відповідальність сторін узгоджена у розділі 6 договору еквайрингу. Так, відповідно до положень пункту 6.2 договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань однією зі сторін, інша сторона має право вимагати від винної сторони виконання прийнятих на себе зобов`язань, а також відшкодування спричинених їй збитків у результаті невиконання або неналежного виконання зобов`язань винною стороною.

Як вбачається із змісту Додатку 1 до Договору «Тарифи на розрахункове обслуговування по торговому еквайрингу» розмір комісії за еквайринг платіжних карток складає 2,4% від суми кожної операції; абонентська плата за розрахункове обслуговування складає в місяць - 250 грн.

Відповідно до Акту прийому-передачі обладнання від 18.10.2017 позивач передав відповідачеві ПОС-термінал Іngеnісо ІСТ220 в кількості - 1 шт.

Як встановлено судом, фактично банк розпочав обслуговувати ПОС-термінал з 01.01.2018 та припинив обслуговування 31.05.2019.

Однак, як вказував позивач, відповідач жодного разу не сплатив банку абонентську плату чи комісію передбачену Договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем по сплаті абонентської плати за період січень 2018року - квітень 2019 року у розмірі 4000,00 грн. та комісії за еквайринг платіжних карток за той самий період у розмірі 9944,20 грн., а всього на суму 13944,20грн.

Детальна виписка вказаних нарахувань додана до позовної заяви, а також дана сума відображена у акті звірки зарахувань грошових коштів від 23.09.2019, складеному сторонами на вимогу суду.

Таким чином, у даному спорі має місце неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 вищевказаного Кодексу наголошує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору.

Частиною 1 статті 530 вищезазначеного Кодексу передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання в частині перерахування абонентської плати та комісії за еквайринг платіжних карток у строк, визначений умовами укладеного договору еквайрингу, не виконав, чим порушив право позивача на отримання плати за надані послуги.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 78 даного Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наявними у справі доказами, поданими позивачем, підтверджується розмір заборгованості та підстави її виникнення, а також факт визнання боргу відповідачем.

На підставі досліджених судом доказів суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 13944,20 грн. заборгованості, оскільки вони визнані судом правомірними і обґрунтованими.

Відповідно до ст. ст. 123, 129, ч. 1 ст. 130 ГПК України, враховуючи визнання позову відповідачем, позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню 50% витрат по сплаті судового збору у даній справі, а саме 960,50 грн., а 50% підлягають поверненню з Державного бюджету на підставі ч. 1 ст. 130 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 130, 185, 231-233, 236- 238, 240, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» (40002, м. Суми, вул. Роменська, 110; ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; ) заборгованість за Договором еквайрингу №2017/ТЕ/303-003 від 13.10.2017 у розмірі 13944,20 грн.; 960,50 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 15.10.2019.

Суддя В.Л. Котельницька