РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.09.2019Справа №910/8106/19

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал"
пророзірвання договору та стягнення 488 081,38 грн.
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Баринова О.І.
Представники сторін:
від позивача:Шумов А.Ю.
від відповідача:Кишеня В.С.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал", в якому позивач просить суд:

1) розірвати укладений сторонами договір купівлі-продажу №АР124 від 27.02.2019;

2) стягнути з відповідача сплачені позивачем в якості передоплати за товар згідно договору купівлі-продажу №АР124 від 27.02.2019 кошти у розмірі 439 287,00 грн., а також нараховану за неналежне виконання відповідачем своїх негрошових зобов`язань пеню у розмірі у розмірі 0,1% від суми непоставленого товару за кожен день прострочення, що складає 37 339,39 грн., 3% річних у розмірі 3 069,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 8 385,99 грн., нараховані за прострочення Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" зобов`язань із повернення суми передоплати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.07.2019 (постановленою після усунення позивачем недоліків позову, встановлених ухвалою від 26.06.2019) відкрито провадження у справі №910/8106/19; вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; визначено сторонам строки на подання заяв по суті спору; підготовче засідання призначено на 29.07.2019.

24.07.2019 через відділ діловодства від Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" надійшов відзив на позов з доказами його направлення позивачу, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог з тих підстав, що товар згідно договору купівлі-продажу №АР124 від 27.02.2019 був поставлений позивачу, що підтверджується видатковою накладною, а відтак відсутні підстави для розірвання вказаного договору та стягнення суми попередньої оплати, пені, 3% річних, інфляційних втрат.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" у своєму відзиві було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до якого витрати на складання відзиву становлять 2 000,00 грн., а участь представника у засіданні становить 2 000,00 грн. за одне засідання.

Протокольними ухвалами господарського суду міста Києва від 29.07.2019 зобов`язано сторін надати у наступне підготовче засідання оригінали документів, долучені ними до своїх заяв по суті спору; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 03.09.2019.

30.07.2019 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що жодного товару від відповідача не одержував, будь-яких первинних документів, які б засвідчували поставку товару, не підписував. Крім того, позивач звертає увагу, що випадки одержання Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" попередньої оплати за товар та в подальшому ухилення як від поставки товару, так і від будь-яких контактів з контрагентами, є непоодинокими, що підтверджується поданням тотожних даному позовів до господарського суду міста Києва.

03.09.2019 позивачем було подано до відділу діловодства суду клопотання про призначення експертизи наданої відповідачем видаткової накладної з метою встановлення дійсності виконання підпису представником від імені Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" - ОСОБА_1.

У підготовчому засіданні 03.09.2019 судом було відібрано у ОСОБА_1 зразки підписів.

Протокольними ухвалами господарського суду міста Києва від 03.09.2019 відкладено вирішення клопотання про призначення експертизи до надання оригіналу видаткової накладної №24 від 28.02.2019; зобов`язано відповідача надати суду до наступного підготовчого засідання оригінал видаткової накладної №24 від 28.02.2019, копія якої долучена до відзиву на позов; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; встановлено сторонам строк для надання пояснень - до наступного підготовчого засідання; відкладено підготовче засідання на 17.09.2019.

В підготовчому засіданні 17.09.2019 представник відповідача повідомив, що у відповідача відступній оригінал видаткової накладної, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" було передано такий оригінал Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія". Таким чином, відповідач не може надати суду оригінал видаткової накладної №24 від 28.02.2019.

Протокольними ухвалами господарського суду міста Києва від 17.09.2019 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призначення судової експертизи, оскільки відсутній об`єкт дослідження; відмовлено у задоволенні усного клопотання представника відповідача про оголошення перерви у підготовчому засіданні; закрито підготовче провадження у справі, встановлено порядок дослідження доказів та призначено справу до розгляду по суті на 24.09.2019.

В судове засідання, призначене на 24.09.2019, представники сторін з`явились, надали свої пояснення по суті спору, за змістом яких представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, а представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні 24.09.2019 судом завершено розгляд справи №910/8106/19 по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданні здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" (покупець) укладено договір купівлі-продажу №АР124 (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався передати у встановлений термін товар у власність покупцеві, а покупець зобов`язався сплатити товар виробничо-технічного призначення і прийняти його на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що ціна, кількість, асортимент, строки поставки товару оговорюються в рахунках-фактурах до даного Договору, які узгоджуються й підписуються обома сторонами попередньо, додаються до даного Договору і є його невід`ємною частиною.

Кількість кожної партії товару узгоджується між сторонами в рахунках або специфікаціях до Договору (п. 2.1 Договору).

У відповідності до п. 2.5 Договору право власності на товар за цим Договором переходить від постачальника до покупця з моменту прийняття товару покупцем, що підтверджується оформленням відповідної видаткової документації. В момент поставки товару постачальник передає покупцю оригінал видаткової накладної на товар.

За умовами п. 2.6 Договору передача товару покупцю здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту отримання постачальником 100% передоплати, якщо інше не обумовлюється в додатках (рахунках, специфікаціях) до Договору, які узгоджуються й підписуються обома сторонами попередньо, додаються до Договору і є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 2.8 Договору ціна товару, що поставляється з цим Договором, є договірною і вказується у відповідних рахунках або специфікаціях на поставку товару.

Відповідно до пункту 3.2 Договору розрахунки між сторонами здійснюються в національній валюті у вигляді попередньої оплати в розмірі 100% на розрахунковий рахунок постачальника.

Як передбачено в п. 4.1 Договору відвантаження товару проводиться виключно за участю уповноваженого представника покупця за умови пред`явлення оригіналу довіреності, оформленої на право отримання окремої партії продукції, складеної відповідно до чинного законодавства України, зокрема, за кількістю - на підставі даних видаткової накладної або товарно-транспортної накладної відповідно до Інструкції про порядок приймання товару виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді міністрів СРСР від 15.06.1965 №П-6.

В пунктах 4.3, 4.4 Договору сторони домовились, що якщо будуть виявлені факт нестачі або недоліків товару під час його приймання за кількістю/якістю, виклик представника постачальника є обов`язковим. Товар вважається прийнятим по якості/кількості у випадку, якщо від покупця протягом п`яти діб або в момент підписання супровідних документів на отримання товару не надійшло письмове повідомлення.

Згідно з п. 5.1 Договору підписання особою, уповноваженою покупцем на прийняття товару, видаткової накладної свідчить про згоду покупця із характеристиками та кількістю товару, вказаними постачальником у цій видатковій накладній.

У разі порушення термінів передачі товару, постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,1% від суми непоставленого товару за кожен день прострочення. Постачальник не несе відповідальності за порушення терміну поставки, пов`язаним із несвоєчасним вивезенням товару покупцем (п. 6.1 Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання й діє до повного виконання сторонами умов Договору (п. 8.1 Договору).

На виконання своїх зобов`язань за Договором Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" на підставі виставленого рахунку на оплату №3057 від 27.02.2019 перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" згідно платіжного доручення №719 від 27.02.2019 кошти у розмірі 393 618,00 грн., згідно платіжного доручення №730 від 28.02.2019 кошти у розмірі 45 669,00 грн., що разом складає суму 439 287,00 грн.

Позивач вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" не виконано своїх зобов`язань з поставки товару за Договором та не повернуло Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" попередню оплату у розмірі 439 287,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про наявність правових підстав для розірвання Договору та стягнення з відповідача сплаченої позивачем суми попередньої оплати у розмірі 439 287,00 грн. Крім того, позивач вказує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача нарахованої за неналежне виконання відповідачем своїх негрошових зобов`язань пені у розмірі у розмірі 0,1% від суми непоставленого товару за кожен день прострочення, що складає 37 339,39 грн., а також 3% річних у розмірі 3 069,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 8 385,99 грн., нарахованих за прострочення Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" зобов`язань із повернення суми передоплати.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Пунктом 2.6 Договору встановлено, що передача товару покупцю здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту отримання постачальником 100% передоплати, якщо інше не обумовлюється в додатках (рахунках, специфікаціях) до Договору, які узгоджуються й підписуються обома сторонами попередньо, додаються до Договору і є його невід`ємною частиною.

Відповідачем було виставлено рахунок на оплату №3057 від 27.02.2019 на суму 439 287,00 грн.

З наявних в матеріалах справи платіжних доручень №719 від 27.02.2019 на суму 393 618,00 грн. та №730 від 28.02.2019 на суму 45 669,00 грн., вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" кошти у розмірі 439 287,00 грн.

Таким чином, позивачем було належним чином виконано своїх зобов`язання із внесення попередньої оплати за Договором.

Приписами ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Отже, враховуючи дату виконання позивачем свого обов`язку із внесення попередньої оплати у розмірі 100% вартості товару - 28.02.2019, то у відповідності до п. 2.6 Договору відповідач зобов`язаний був поставити товар до 11.03.2019 (згідно п. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, оскільки останній день строку поставки 10.03.2019 припадав на вихідний день - неділю).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач стверджує, що відповідачем не здійснено поставки продукції за Договором.

У своєму відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" вказує, що здійснило поставку товару позивачу, на підтвердження чого відповідачем було надано копію видаткової накладної №24 від 28.02.2019.

Позивач повністю заперечував проти підписання вказаної видаткової накладної та вказував, що підпис вчинений від його імені на вказаній накладній не належить його представнику, у зв`язку з чим подав клопотання про призначення експертизи даного документу.

З метою вирішення судом питання щодо призначення судової експертизи судом було витребувано у відповідача оригінал видаткової накладної №24 від 28.02.2019.

Проте, відповідач оригіналу видаткової накладної №24 від 28.02.2019 суду не надав та у підготовчому засіданні 17.09.2019 представник відповідача повідомив, що у відповідача відступній оригінал спірної видаткової накладної, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" було передано такий оригінал Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія". Таким чином, відповідач не може надати суду оригінал видаткової накладної №24 від 28.02.2019.

Частиною 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина 4 статті 91 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами абзацу 2 частини 5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Зважаючи на твердження відповідача про відсутність у нього оригіналу видаткової накладної №24 від 28.02.2019, то відповідно долучена останнім до відзиву копія такого документу, яка містить відтиски печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" та печатки "копія вірна" не може вважатись належним чином засвідченою копію певного доказу.

При цьому, суд критично оцінює доводи відповідача з приводу передання позивачу оригіналу видаткової накладної №24 від 28.02.2019, оскільки такий документ складається у двох екземплярах для кожної із сторін, а представник відповідача не зміг пояснити доцільність (необхідність) передання Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" свого примірника єдиного документу, який підтверджує належне виконання ним своїх зобов`язань за Договором, в той час як такі дії відповідача суперечать як правилам ведення бухгалтерського обліку господарських операцій, так і закріпленому у ст. 3 Цивільного кодексу України принципу розумності.

Тобто, відповідач обґрунтовує свою правову позицію виконанням свого обов`язку з поставки товару, а позивачем повністю спростовується факт виконання відповідачем зобов`язань з поставки товару.

Частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Оскільки, позивач стверджував про не здійснення відповідачем поставки товару за Договором, а відповідачем не було подано на вимогу суду доказів вчинення таких дій, то суд на підставі ч. 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України визнає обставини не здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" спірної поставки товару встановленими.

Отже, відповідач взяв на себе зобов`язання з постачання до 11.03.2019 товару позивачу у визначених Договором кількості та вартості, за яку Товариством з обмеженою відповідальністю Українська нерудна компанія" було сплачено 100% передоплати, однак не виконав свого зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається із положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він або загалі не приступив до виконання зобов`язання, або, якщо і приступив, але не виконав його у встановлений договором або законом термін.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тотожні приписи містяться у абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

За приписами норм вказаної статті для розірвання договору за рішенням суду однією із необхідних умов є істотне порушення цього договору, для підтвердження якого необхідно довести, що внаслідок такого порушення другій стороні договору було завдано шкоду та внаслідок цієї шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до відповідача із пропозицією розірвати спірний Договір.

Разом з тим, недотримання позивачем вимог даної норми закону щодо обов`язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, та не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом подання позову до відповідача про розірвання контракту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №3-74гс11 від 19.09.2011.

Як встановлено судом, відповідачем було допущено істотне порушення умов Договору, а саме не здійснено поставку оплаченого позивачем обладнання та останній прострочив виконання такого свого зобов`язання більш ніж на 6 місяців, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про розірвання Договору.

Водночас відповідач також заявляє вимогу про стягнення з відповідача сплаченої ним суми попередньої оплати за товар.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідач не надав суду як доказів повернення позивачу суми попередньої оплати, сплаченої Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" на виконання своїх зобов`язань за Договором, так і доказів здійснення ним поставки товару за Договором, допустивши прострочення своїх зобов`язань з поставки товару понад 6 місяців, а також не навів обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, а відтак позовні вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" суми попередньої оплати у розмірі 439 287,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" пеню у розмірі 37 339,39 грн., нараховану за невиконання останнім свого зобов`язання з поставки товару за Договором у період з 11.03.2019 по 04.06.2019.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку з поставки обладнання не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що у разі порушення термінів передачі товару, постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,1% від суми непоставленого товару за кожен день прострочення. Постачальник не несе відповідальності за порушення терміну поставки, пов`язаним із несвоєчасним вивезенням товару покупцем.

З даного пункту Договору вбачається, що сторонами було встановлено розмір пені, проте не встановлено строку її нарахування, у зв`язку з чим в силу приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування пені обмежується піврічним терміном.

В той же час, згідно ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарського зобов`язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У рази, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Таким чином, сторонами у Договорі було встановлено розмірі штрафної санкції - 0,1% від суми непоставленого товару за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

У статті 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Таким чином, ці види штрафної договірної відповідальності мають подвійну правову природу, які одночасно з тим, що стимулюють сторони дотримуватися умов договору, як спосіб забезпечення, ще й повинні мати компенсаційний характер санкції за порушення господарсько-правових зобов`язань.

Норми господарського права не визначають, який саме характер (майновий чи грошовий) носить зобов`язання, при порушенні строків виконання якого до боржника застосовуються штрафні санкції.

Згідно ч. 2 ст. 4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання визначаються цим кодексом. Тому в даному випадку слід керуватися нормами господарського права та частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, що передбачають можливість застосування такого виду як пеня за прострочку виконання не грошового договірного зобов`язання в розмірі, обумовленому сторонами в договорі згідно норми ст. 627 Цивільного кодексу України, яка передбачає свободу договору, та норми ч. 2 ст. 265 Господарського кодексу України, згідно якої договір поставки укладається на розсуд сторін.

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання.

Виходячи з того, що сторони в умовах договору передбачили застосування у разі порушення строку поставки товару (не грошового зобов`язання) пені у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення поставки товару; спірні правовідносини є господарськими, а відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські санкції, зокрема пеня, застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання, то до спірних правовідносин положення Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" щодо обмеження пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України не застосовуються, оскільки в даному випадку має місце прострочення саме негрошового договірного зобов`язання відповідача.

Аналогійний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України №3-35гс13 від 03.12.2013.

Таким чином, здійснивши обрахунок пені з урахуванням встановленої судом дати, з якої відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання (12.03.2019), визначеного у п. 6.1 Договору розміру пені (0,1% від вартості непоставленого товару) та визначеної позивачем дати, до якої нараховується пеня - до 04.06.2019, суд приходить до висновку, що правомірним буде стягнути з відповідача пеню у розмірі 37 339,39 грн., у зв`язку з чим позовна вимога щодо стягнення пені підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3 069,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 8 385,99 грн., нарахованих за прострочення Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" зобов`язань із повернення суми передоплати.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У контексті статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц та від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц, а також такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №910/11965/16, від 20.11.2018 у справі №910/23457/17, від 31.01.2018 у справі №910/8399/17, від 03.09.2018 у справі №910/5811/16, від 15.03.2018 у справі №910/9978/15, від 31.07.2019 у справі №910/3692/18 та постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 №6-49цс12.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Водночас, умови Договору визначають наявність у відповідача обов`язку з поставки продукції, який не є грошовим зобов`язанням.

Як встановлено судом, відповідачем не було виконано зобов`язання з передання товару позивачеві у визначений Договором строк, а тому Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" набуло права реалізувати своє право вимоги повернення суми попередньої оплати, передбачене ст. 693 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Крім того, частиною 3 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Таким чином, у разі реалізації покупцем свого передбаченого ст. 693 Цивільного кодексу України права вимоги повернення суми попередньої оплати від продавця, у постачальника, що прострочив виконання своїх зобов`язань за договором поставки, припиняється зобов`язання поставки товару та виникає грошове зобов`язання перед покупцем щодо повернення суми попередньої оплати у встановлений строк ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України строк, якщо інший строк повернення передплати не погоджений сторонами у Договорі.

Отже, з моменту правомірної відмови покупця від поставки товару шляхом повідомлення про це продавця (отримання продавцем вимоги про повернення суми попередньої оплати) негрошове зобов`язання продавця (з поставки товару) припиняється та у останнього виникає грошове зобов`язання перед покупцем (з повернення суми попередньої оплати), невиконання якого має своїм наслідком застосування передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України міри відповідальності.

Тобто, у постачальника не може одночасно існувати за Договором зобов`язання з поставки товару та зобов`язання з повернення суми попередньої оплати.

При цьому, для реалізації передбаченого ст. 693 Цивільного кодексу України права вимоги повернення суми попередньої оплати є необхідним пред`явити постачальнику претензію (лист, вимогу), в якій заявити вимогу про повернення суми попередньої оплати.

Позивачем на підтвердження звернення до відповідача із вимогою щодо повернення суми попередньої оплати надано суду копії описів вкладення у цінні листи, фіскальні чеки відділення поштового зв`язку, накладні, однак самих листів, які направлялись Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" Товариству з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд позбавлений змоги встановити зміст вимог позивача до відповідача (чи то були вимоги про передання оплаченого товару, чи про розірвання договору, чи про повернення суми попередньої оплати).

При цьому, позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за період по 04.06.2019, нарахованої за прострочення відповідачем обов`язку із поставки товару, чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" презюмує наявність у останнього обов`язку саме з поставки товару, тобто, наявності негрошового зобов`язання.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено обов`язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічні приписи закріплені у ст. 74 Господарського процесуального кодексу України

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту звернення до відповідача з вимогою щодо повернення суми попередньої оплати до подання даного позову, а отже не доведено наявність у відповідача у період з 11.03.2019 по 04.06.2019 грошового зобов`язання, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат не підлягають задоволенню.

Таким чином, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу сплаченої позивачем суми судового збору між сторонами.

В поданій до суду позовній заяві позивачем заявлено до відповідача 1 вимогу майнового характеру - про стягнення з відповідача 488 081,38 грн. та 1 вимогу немайнового характеру - про розірвання Договору, за які Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" сплачено судовий збір у загальному розмірі 9 242,23 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах:

- майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 1 921,00 грн.

Отже, за подання до господарського суду даної позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" повинне було сплатити судовий збір у розмірі

9 242,22 грн. (1 921,00 грн. за немайнову вимогу + 7 321,22 грн. за майнову вимогу).

Тобто, позивачем було надмірно сплачено судовий збір у сумі 0,01 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, позивач вправі звернутись до суду з клопотанням про повернення з Державного бюджету України судового збору у розмірі 0,01 грн., проте в цій частині судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що спір у справі виник внаслідок неправильних дій відповідача щодо непоставки товару, судовий збір, який підлягав оплаті позивачем за подання даного позову до господарського суду міста Києва (у розмірі 9 242,22 грн.), покладається на відповідача.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада Метал" (02096, м. Київ, вул. Юрія Пасхаліна, буд. 6/5; ідентифікаційний код 32962661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська нерудна компанія" (22407, Вінницька обл., Калинівський р-н, с. Писарівка, вул. Лісова, буд. 1; ідентифікаційний код 38628196) заборгованість у розмірі 439 287 (чотириста тридцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят сім) грн. 00 коп., пеню у розмірі 37 339 (тридцять сім тисяч триста тридцять дев`ять) грн. 39 коп. та судовий збір у розмірі 9 242 (дев`ять тисяч двісті сорок два) грн. 22 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 04.10.2019.

Суддя Р.В.Бойко