ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2019 р. Справа №921/39/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Орищин Г.В.

Хабіб М.І.

без виклику сторін

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Козівського районного споживчого товариства №01-01/28 від 24.05.2019

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.05.2019 (повний текст складено 10.05.2019, суддя Андрусик Н.О., м.Тернопіль)

у справі № 914/39/19

за позовом Козівського районного споживчого товариства, смт.Козова Тернопільської області

до відповідача фізичної особи-підприємця Пашковської Любові Корнелівни, смт.Козова Тернопільської області

про дострокове розірвання договору оренди та стягнення 18003,84 грн заборгованості

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 02.05.2019 у справі №921/39/19 (суддя Андрусик Н.О.) в позові Козівського районного споживчого товариства до відповідача Фізичної особи-підприємця Пашковської Любові Корнелівни про дострокове розірвання договору оренди та стягнення 18 003,84грн. заборгованості відмовлено повністю.

Вказане рішення обґрунтоване припиненням дії спірного договору від 02.01.17 в силу закінчення строку, на який його було укладено, відсутністю письмового повідомлення орендаря про намір укласти договір на новий строк, не підписання проекту договору від 26.12.17 зі сторони орендаря, відсутність доказів на підтвердження внесення орендних платежів після закінчення дії договору, що свідчить про не досягнення між сторонами згоди як щодо зміни розміру орендної плати, та і щодо продовження орендних правовідносин, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог Козівського районного споживчого товариства про дострокове розірвання договору оренди.

У звязку із вищенаведеним, суд першої інстанції також відмовив в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 18003,84 грн. по орендній платі, нарахованій за період, коли договір був припинений, а також пені та 3 % річних.

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач подав до Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.05.2019 у справі № 921/39/19 та позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Підставами для скасування оскаржуваного рішення скаржник вважає наступні:

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги той факт, що оскільки наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору без повторного його укладення, відсутні заперечення сторін протягом одного місяця після закінчення договору, сторони мовчазною згодою продовжили дію договору.

Скаржник також зазначив, що сторона, яка бажає відмовитись від договору, зобовязана попередити про це іншу сторону завчасно з метою запобігання збитку, який може виникнути у звязку з несподіваним розірванням договору. Попередження про розірвання договору майнового найму може бути зроблене в такій формі, яка б забезпечила можливість доведення у разі спору, що таке попередження було зроблено. Строки попередження про відмову від договору найму обчислюються від дня відповідного повідомлення контрагента або з дня, коли він повинен був про це дізнатись.

Як зазначає апелянт, таких повідомлень про припинення дії чи відмову від договору сторонами не направлялось.

Апелянт також наголошує на тому, що відповідачем погоджена збільшена орендна плата у розмірі 1050 грн., що підтверджується сплатою орендної плати у розмірі 1050 грн. з 01.07.2017 та в подальшому.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2019 справу №921/39/19 призначено судді-доповідачу Галушко Н.А., суддям Орищин Г.В. та Желіку М.Б..

Ухвалою суду від 29.05.19 апеляційну скаргу Козівського районного споживчого товариства №01-01/28 від 24.05.2019 залишено без руху з підстав, викладених у ній.

Ухвалою суду від 24.06.19 поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Козівського районного споживчого товариства №01-01/28 від 24.05.2019, зобовязано відповідача надати обгрунтований відзив на апеляційну скаргу та зазначено про розгляд даної справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно розпорядження в.о. керівника апарату суду №762 від 28.08.19 у звязку із тимчасовою непрацездатністю судді члена колегії Желіка М.Б. проведено автоматизовану зміну складу колегії суддів.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2019 справу №921/39/19 призначено судді-доповідачу Галушко Н.А., суддям Орищин Г.В. та Хабіб.М.І..

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне:

як правильно встановлено судом першої інстанції, 02.01.2017 між Козівським РайСТ, як Орендодавцем, та фізичною особою-підприємцем Пашковською Любою Корнелівною , як Орендарем, укладено договір оренди торгового місця на ринку Козівського РайСТ (далі - договір від 02.01.2017), відповідно до умов якого Козівське РайСТ передало у тимчасове платне користування Орендарю для провадження торговельної діяльності з продажу ветеринарних товарів торговельне місце №1, загальною площею 30кв.м., що знаходиться на території ринку за адресою: смт.Козова вул.Б.Хмельницького, 34, а Орендар зобов`язався прийняти в тимчасове користування торговельне місце та сплачувати за це орендну плату в порядку та розмірі, визначених умовами даного договору (п.п.1.1, 1.3, 4.1.1, 4.3.1, 4.3.3 договору).

Як вбачається з реєстраційного посвідчення від 08.07.1998 позивач є власником нежитлового приміщення ринку, що знаходиться по вул.Б.Хмельницького, 34 у смт. Козова.

Факт передачі об`єкту оренди Орендарю підтверджується наявним в матеріалах справи Актом прийому-передачі від 02.01.2017 (додаток 1, п.п.2.1, 2.2 договору).

У розділі 3 договору сторонами визначено розмір, порядок та строки внесення орендної плати. Так, орендна плата вноситься Орендарем на поточний рахунок або в касу підприємства до 25-го числа місяця, що передує місяцю, за який проводиться оплата згідно отриманого рахунку (п. 3.1. договору).

Пунктами 3.3. та 3.1. договору сторонами визначено, що розмір орендної плати за місяць за користування об`єктом оренди в сумі 900грн з урахуванням ПДВ, що підлягає коригуванню на індекс інфляції щомісячно. Орендна плата сплачується незалежно від результатів господарської діяльності Орендаря та фактичного використання об`єкту оренди (п.3.2 договору).

Пунктом 4.2.4 даного договору також передбачено право Орендодавця, у разі зміни діючого законодавства та інших обставин, які впливають на його фінансовий стан, в односторонньому порядку змінювати розмір орендної плати за користування об`єктом оренди шляхом направлення офіційного повідомлення Орендарю за 30 календарних днів до дати зміни розміру орендної плати.

Згідно п.п.5.1, 5.3 договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з законодавством України. За несвоєчасне внесення Орендарем орендної плати нараховується пеня в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

У пункті 2.3 договору погоджено, що об`єкт оренди повертається Орендарем Орендодавцю протягом 3 робочих днів після припинення або достроковому розірванні цього договору за актом приймання-передачі (додаток 2), який є невід`ємною частиною договору. Обов`язок з складання акту приймання-передачі з повернення об`єкта оренди покладається на Орендодавця. Після закінчення строку оренди, передбаченого договором, або у випадку дострокового припинення договору, Орендар зобов`язаний повністю звільнити торговельне місце та виконати інші свої зобов`язання перед Орендодавцем, у тому числі грошові, протягом 10 календарних днів. У випадку, якщо в десятиденний термін після припинення дії договору Орендар не звільнить об`єкт оренди, Орендодавець має право самостійно звільнити торговельне місце від тимчасової споруди, якою користувався Орендар, шляхом демонтажу та вивезення на іншу ділянку ринку чи на штраф майданчик ринку, про що комісією у складі представників Орендодавця, Орендаря, а у разі відсутності останнього чи відмови - за участю суміжного Орендаря, складається відповідний акт та повідомляється Орендаря (п.4.2.6 договору від 02.01.2017).

У випадку припинення або дострокового розірвання договору, Орендар сплачує плату за користування об`єктом оренди до дня його фактичної передачі Орендодавцю за актом приймання-передачі (п.3.5 договору).

Орендодавець вправі розірвати договір в односторонньому порядку у разі неотримання орендної плати, витрат на утримання території ринку протягом 3 місяців підряд та в інших випадках, визначених законом (п.4.2.5 договору).

Як правильно встановлено судом першої інстанції строк дії договору сторонами встановлено у п.6.1 договору, а саме: з 02.01.2017 до 31.12.2017 включно, передбачивши можливість укладення договору на наступний строк при умові дотримання Орендарем визначеного пунктом 6.3 порядку.

Тобто якщо Орендар має намір укласти договір на наступний строк, він зобов`язаний не пізніше ніж за один місяць до закінчення терміну дії договору, подати Орендодавцю письмову заяву, додавши до неї копії відповідних правовстановлюючих документів. В іншому випадку договір припиняє дію (п.6.3 договору).

Окрім того, сторонами у п.6.4 договору визначено що зміни і доповнення до договору вносяться за обопільним рішенням сторін, що оформляється додатковою письмовою угодою, яка є невід`ємною частиною договору. Будь-яка із сторін правочину може ініціювати його розірвання в судовому порядку у визначених законодавством випадках (п.6.5 договору).

Згідно Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011р. за №244, підставою для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності є паспорт прив`язки тимчасової споруди (пункти 2.1-2.3 Порядку). Отже, відповідачем тимчасову споруду встановлено на підставі розробленої документації та у відповідності до вищезазначеного Порядку.

03.06.2014 Відділом регіонального розвитку містобудування та архітектури Козівської РДА ФОП Пашковській Л.К. видано Паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності (тимчасовий павільйон) в АДРЕСА_1. Згідно Схеми розміщення тимчасової споруди від 03.06.2014 площа земельної ділянки для розташування тимчасової споруди становить 30 кв.м.

Відповідно до постанов правління Козівського РайСТ №37 від 28.12.2016, №24 від 30.06.2017, №50 від 29.12.2017 затверджено нові тарифи платних послуг по утриманні торгового місця на ринку Козівського РайСТ та визначено вартість 1кв.м. торгової площі. Так, орендарям кіосків ринку розмір орендної плати за 1кв.м.: з 01.01.2017 визначено в сумі 30 грн; з 01.07.2017 - в сумі 35 грн; з 01.01.2018 - в сумі 50 грн.

У зв`язку із зміною тарифів позивачем змінено (збільшено) розмір орендної плати за договором від 02.01.2017 з 900 грн в місяць до 1050грн з 01.07.2017, виходячи з тарифу 35 грн. за 1кв.м. торгового місця (30кв.м.х35грн=1050грн) шляхом надіслання відповідачу письмового повідомлення від 01.06.2017 з посиланням на п.4.2.4 договору.

Згідно пояснень апелянта у поданій апеляційній скарзі, дане повідомлення було надіслано простою поштовою кореспонденцією, про що свідчить витяг з Журналу вихідної поштової кореспонденції товариства за 2017 рік, де під №53 зазначено відправлення від 01.06.2017, адресоване Пашковській Л.К .

Звертаючись з даним позовом в суд першої інстанції Козівське районне споживче товариство зазначило, що нові умови договору були погодженні відповідачем, оскільки впродовж липня 2017 року - лютого 2018 року ним сплачувалася орендна плата в розмірі 1050грн. На підтвердження таких доводів до матеріалів справи долучено розрахунок орендної плати та копії фіскальних чеків касового апарату товариства №5433 від 31.01.2018 та №5663 від 26.02.2018, роздруковані з РРО під назвою " контрольна стрічка 1789-1" із зазначенням адреси об`єкту здійснення господарської діяльності - Козова РайСТ, вул.Хмельницького, 28. Окрім зміни орендної плати, РайСТ посилається на факт користування відповідачем торговельним місцем після 31.12.2017, тобто після закінчення договору та вказує, що Козівське районне споживче товариство не заперечувало проти продовження дії договору, тому у грудні 2017 року товариством надано проект договору від 26.12.2017 в новій редакції в частині розміру орендної плати, котрий вручено продавцю ОСОБА_2 , що засвідчено Актом від 27.12.2017.

Таким чином, за твердженнями апелянта, ФОП Пашковська Л.К. у 2018 році продовжила користування об`єктом оренди та сплачувала орендні платежі у 2018 році двічі.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Отже, набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Таким чином, досягнувши згоди щодо всіх істотних умов, сторони уклали договір, внаслідок чого між ними виникли взаємні права та обов`язки, а відповідний договір набрав чинності.

Частиною 1 статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною першою статті 777 Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Аналогічні положення щодо переважного права орендаря на укладення договору на новий строк викладені сторонами у п.6.3 договору, згідно з якими у разі, якщо Орендар має намір укласти договір на наступний строк, то він зобов`язаний звернутися про це з письмовою заявою до Орендодавця не пізніше, ніж за один місяць до закінчення терміну дії договору, адже в іншому випадку договір припиняє дію відповідно до п.6.1 договору. Наведене цілком відповідає та кореспондується з приписами ст.777 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги встановлений сторонами строк дії договору оренди торгового місця від 02.01.2017, умови п.п.6.1, 6.3 договору, приписи ст.777 ЦК України, ст.285 ГК України підприємець повинен був повідомити споживче товариство про своє бажання укласти договір оренди на новий строк до 30.11.2017 включно.

Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції, ФОП Пашковська Л.К . не скористалась своїм правом на укладення договору на новий строк.

Частиною 2 статті 291 ГК України визначено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, викупу (приватизації) об`єкта оренди, ліквідації суб`єкта господарювання-орендаря та загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Як передбачено сторонами у п.п.6.1, 6.3 договір припиняє свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який його укладено.

Оскільки встановлені обставини свідчать про невчинення відповідачем дій щодо укладення договору оренди на новий строк (2018 рік) та враховуючи положення ст.763 ЦК України, умови договору, суд першої інстанції дійшов підставного висновку, що договір оренди від 02.01.2017 припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який його укладено 31.12.17, а отже вимоги позивача про його розірвання є безпідставними.

Пункотом 3.5 укладеного між сторонами договору визначено, що у випадку припинення або дострокового розірвання цього договору, орендар сплачує плату за користування обєктом оренди до дня його фактичної передачі орендодавцю за актом приймання-передачі.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У відповідності до ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору; з цього моменту договір найму припиняється.

Як зазначалось вище зазначений договір після закінчення його дії пролонгований сторонами не був, а станом на момент звернення позивача з позовною заявою орендарем не повернуто орендодавцю обєкт оренди за даним договором, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи Акту приймання-передачі обєкта оренди.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про підставність позовної вимоги щодо стягнення з відповідача орендної плати та 3 % річних у звязку із неповерненням обєкту оренди за Актом приймання-передачі.

Щодо тверджень про зміну розміру орендної плати з 01.07.2017, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ч.1, 4 ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За змістом частин 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також відповідно до статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Статтею 654 Цивільного Кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно п.4.2.4 договору Орендодавцю надано право в односторонньому порядку змінювати розмір орендної плати, зокрема у разі зміни обставин, що впливають на фінансовий стан Орендодавця. Пунктом 6.4 договору від 02.01.2017 визначено, що зміни і доповнення до нього вносяться сторонами спільним рішенням, котре оформляється додатковою письмовою угодою, яка є невід`ємною частиною договору.

Однак, матеріалами справи жодним чином не підтверджено наявність обставин, які б впливали на фінансовий стан товариства. З постанов Правління №50від 29.12.2017, №24 від 30.06.2017 слідує, що такі прийняті на підставі розпорядження голови облдержадміністрації №582 від 04.12.2003, голови райдержадміністрації №501 від 24.12.2013 "Про граничні розміри плати за послуги, що надаються ринками з продажу продовольчих та непродовольчих товарів".

Разом з тим, даних розпоряджень позивачем надано не було, із змісту постанов правління та додатків до них не вбачається, що затвердження нових тарифів платних послуг по утриманні торгівельного місця на ринку було пов`язано із зміною фінансового стану Козівського РайСТ. Дані тарифи встановлені та визначають вартість утримання торгівельного місця за один день торгівлі в залежності від виду продовольчих товарів, що виставляються на продаж та виду об`єкту (прилавки, лотки, палатки, легкові автомобілі, вантажні автомобілі), з якого проводиться виїзна торгівля (додаток №1 до постанови №24 від 30.06.2017), а також вартість броні торгівельного місця на ринку та у павільйоні (додаток №2 до постанови).

Колегія суддів також звертає увагу, що розмір орендної плати, визначений договором, укладеним між сторонами не є тотожним поняттю вартості утримання торговельного місця, згідно встановлених тарифів за один день торгівлі товарами на ринку. Орендна плата - це платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч.1 ст.286 ГК України).

Орендна плата встановлюється за згодою сторін, виходячи з початкової балансової вартості орендованого майна (в даному випадку торговельного місця - заасфальтованої площадки території ринку). До плати за оренду не включаються витрати на утримання орендованого майна та плата за послуги, які надаються орендарю відповідно до укладених угод комунальним підприємством, установою, організацією, на балансі якої перебуває це майно.

З матеріалів справи, зокрема п.3.5 договору від 02.01.2017, вбачається визначення сторонами окрім орендної плати, відшкодування витрат на утримання території ринку (водопостачання, водовідведення, енергопостачання, теплопостачання, вивіз сміття, тощо).

Отже, беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів зазначає про те, що позивачем документально не підтверджено наявність обставин, що вплинули на його фінансовий стан та спричинили перегляд орендної плати в сторону збільшення.

Умовами договору визначено щомісячний оренди платіж в сумі 900 грн (п.3.3 договору від 02.01.2018).

Позивач стверджує, що сплативши орендні платежі у більшому розмірі, відповідач погодився на нові умови орендної плати, проте жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного ним не надано, а матеріали справи таких не містять.

Однак, як правильно встановлено судом першої інстанції з фіскальних чеків, на які посилався Козівське РайСТ, в тому числі як на обґрунтування збільшення суми щомісячної орендної плати за взаємною згодою, неможливо встановити особу платника та призначення таких коштів згідно з договором. Це додатково підтверджено інформацією Козівської ДПІ №306/6-2/19-00-51 від 2.03.2019.

Також, позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт внесення орендної плати в розмірі 1050грн в період з липня по грудень 2017 року.

Окрім того, позивачем не надано доказів належного повідомлення Орендаря, як це передбачено сторонами у п.4.2.4, про збільшення орендної плати, оскільки Журнал вихідної кореспонденції таким доказом не може бути. Посилання у повідомленні про збільшення розміру орендної плати до 1050 грн в місяць з обґрунтуванням затвердження тарифів платних послуг згідно постанови правління РайСТ №24, прийнятої лише 30.06.2017 суд оцінює критично, оскільки повідомлення датовано 01.06.2017, тобто за місяць до прийняття нових тарифів.

Таким чином, доказів внесення змін до договору оренди торгового місця від 02.01.2017 щодо збільшення розміру орендної плати за взаємною згодою шляхом підписання додаткової угоди до договору матеріали справи не містять, відтак у зв`язку з цим суд першої інстанції дійшов підставного висновку, що сторонами не було досягнуто згоди щодо внесення змін до договору в частині орендної плати.

Оскільки, як зазначалось вище договір від 02.01.17 після закінчення його дії пролонгований сторонами не був, а станом на момент звернення позивача з позовною заявою орендарем не повернуто орендодавцю обєкт оренди за даним договором, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи Акту приймання-передачі обєкта оренди, доказів внесення змін до договору оренди торгового місця від 02.01.2017 щодо збільшення розміру орендної плати за взаємною згодою шляхом підписання додаткової угоди до договору матеріали справи не містять, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача орендної плати в сумі 8 700,00 грн. з урахуванням п.3.3 договору від 02.01.2018 де визначено щомісячний оренди платіж в сумі 900 грн. та 3 % річних в сумі 218, 81 грн.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно із ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду у даній справі підлягає частковому скасуванню, у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Судовий збір за розгляд справи в місцевому господарському суді та перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.129 ГПК України, слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129, 233, 269, 270, 273, 275, 277, 282-284 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Козівського районного споживчого товариства №01-01/28 від 24.05.2019 задоволити частково.

2.Рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.05.2019 у справі №921/39/19 скасувати в частині відмови з задоволенні позовних вимог щодо стягнення 8 700,00 грн. орендних платежів та 218,81 грн. 3 % річних. В цій частині прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

3.Стягнути з фізичної особи-підприємця Пашковської Любові Корнелівни ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Козівського районного споживчого товариства (47600, смт.Козова, вул.Грушевського,25, ) -8 700,00 грн. орендних платежів та 3 % річних в сумі 218,81 грн.

4.В решті рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.05.2019 у справі №921/39/19 залишити без змін.

5.Стягнути з фізичної особи-підприємця Пашковської Любові Корнелівни ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Козівського районного споживчого товариства (47600, смт.Козова, вул.Грушевського,25, ) -928,28 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1392,42 грн. судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок оскарження судових рішень суду апеляційної інстанції визначено ст.ст.287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.

суддя Хабіб М.І.