РІШЕННЯ

07 жовтня 2019 року Справа № 913/447/19

Провадження №5/913/447/19

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали позовної заяви

за позовом Приватного підприємства «КІР» (вул.Зелена, буд.97, кв.12, м.Львів, 79035)

до Дочірнього підприємства «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (вул.Гагаріна, буд.70, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93400)

про стягнення 110 852 грн 21 коп.

в межах справи №913/849/14 про банкрутство Дочірнього підприємства «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

Суддя Господарського суду Луганської області Вінніков С.В.

Секретар судового засідання Бикова К.А.

У засіданні брали участь:

від позивача: Мельничук І.В. - адвокат, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ №000330 від 28.12.2018; довіреність б/н від 01.08.2019 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «КІР» (далі - позивач, ПП «КІР») звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Дочірнього підприємства «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - відповідач, ДП «Луганський облавтодор») про стягнення інфляційних втрат у сумі 99 970 грн 19 коп. та 3% річних у сумі 10 882 грн 02 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що рішенням Господарського суду Луганської області від 13.03.2009 у справі №4/29 стягнуто з ДП «Луганський облавтодор» на користь ПП «КІР» заборгованість за поставлений товар у сумі 63 419 грн 27 коп., 3% річних у сумі 977 грн 28 коп., інфляційні втрати у сумі 4 058 грн 83 коп., державне мито в сумі 684 грн 55 коп. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу в сумі 105 грн 87 коп., але вказане рішення боржником не виконане, незважаючи на те, що наказ пред?являвся до виконання органам державної виконавчої служби. На підставі викладеного позивачем нараховані відповідачеві відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати та 3% річних.

Ухвалою суду від 19.08.2019 відкрито провадження у справі №913/447/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 16.09.2019.

Відповідач у відзиві від 19.08.2019 №1-7/2383/1 зазначив, що згідно розрахунку позивача нарахування інфляційних втрат здійснено з травня 2014 року, 3% річних - з 06.05.2014. Провадження у справі про банкрутство ДП «Луганський облавтодор» порушено 05.05.2014 і з цієї ж дати введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника.

Ухвалою суду від 12.02.2018 у справі про банкрутство №913/849/14 визнано грошові вимоги ПП «КІР» до боржника у сумі 90 786 грн 80 коп. через невиконання боржником рішень господарського суду від 24.09.2012 у справі №5/5014/1932/2012 та від 13.03.2009 у справі №4/29. Вказані грошові вимоги виникли у 2006 році, мають всі ознаки конкурсної заборгованості, але у зв`язку з не підтвердженням позивачем факту звернення до суду у 30-денний строк з моменту публікації оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, ухвалою суду вказану суму боргу віднесено до 6 черги погашення в ліквідаційній процедурі. На вказане грошове зобов`язання поширюється дія мораторію у справі про банкрутство, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Позивач у відповіді на відзив від 12.09.2019 зазначив, що відповідно до приписів ч.5 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника про визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів. Вимоги, викладені в позовній заяві, виникли після порушення провадження у справі про банкрутство і після строку на заявлення кредиторських вимог, на що чітко вказано в розрахунку, викладеному в позовній заяві.

Як зазначив позивач, зважаючи на те, що провадження у справі про банкрутство порушене ухвалою суду від 05.05.2014, а позивач звертається до суду про стягнення інфляційних втрат та 3% річних після порушення провадження у справі та заявлення кредиторських вимог, а тому така заборгованість є поточною.

У судовому засіданні 16.09.2019 оголошено перерву до 07.10.2019, про що постановлена відповідна ухвала суду.

У судове засідання 07.10.2019 відповідач не прибув, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Частиною 8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, суд зазначає наступне.

Ухвалою від 05.05.2014 Господарським судом Луганської області порушено провадження у справі за заявою кредитора ПАТ «Мостобуд», м.Київ, про банкрутство боржника - ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Чабана Я.І., свідоцтво від 16.07.2013 №1039.

На офіційному вебсайті Вищого господарського суду України 05.05.2014 за №3297 здійснено оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство боржника.

Протягом місяця до суду звернулись кредитори з грошовими вимогами до боржника.

Розгляд заяв конкурсних кредиторів з грошовими вимогами до боржника не відбувся в зв`язку з зупиненням діяльності Господарського суду Луганської області в липні 2014 року внаслідок проведення АТО на території м.Луганська та Луганської області.

Згідно довідки від 15.04.2015 №4 справа №913/849/14 про банкрутство ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» вважається втраченою, що зафіксовано Актом експертної комісії Господарського суду Луганської області від 03.04.2015 №1 «Про нестачу архівних справ (документів)» внаслідок настання обставин непереборної сили - проведенням антитерористичної операції (Указ Президента України від 14.04.2014 №405/2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України»).

Ухвалою від 06.07.2015 Господарського суду Луганської області частково відновлено наявні матеріали справи про банкрутство ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Ухвалою від 22.05.2017 Господарського суду Луганської області у справі №913/849/14 затверджено реєстр вимог кредиторів.

Ухвалою від 12.07.2017 Господарського суду Луганської області у справі №913/849/14, зокрема припинено процедуру розпорядження майном та повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Чабана Я.І., свідоцтво від 16.07.2013 №1039; введено процедуру санації ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» строком на шість місяців до 12.01.2018; призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Мучінського І.Д., свідоцтво від 15.07.2013 №1097.

Ухвалою від 12.02.2018 Господарського суду Луганської області у справі №913/849/14 визнані грошові вимоги кредиторів - Приватного підприємства «ДОНБАС НАФТА» в розмірі 94 865 грн 92 коп. та Приватного підприємства «КІР» в розмірі 90 786 грн 80 коп. до боржника ДП «Луганський облавтодор» ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», зобов`язано керуючого санацією боржника Мучінського І.Д. внести до шостої черги реєстру вимог кредиторів відповідні вимоги кредиторів, із погашенням їх в ліквідаційній процедурі.

Як зазначив позивач, рішенням Господарського суду Луганської області від 13.03.2009 у справі №4/29 за позовом Приватного підприємства «КІР» до Дочірнього підприємства «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості за договором від 16.03.2006 №109 у сумі 63 419 грн 27 коп., неустойки в сумі 7 839 грн 66 коп., інфляційних втрат у сумі 4 058 грн 830 коп. та 3% річних у сумі 979 грн 96 коп. позовні вимоги задоволені повністю (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 13.03.2009): стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за поставлений товар у сумі 63 419 грн 27 коп., 3% річних у сумі 977 грн 28 коп., інфляційні нарахування у сумі 4 058 грн 83 коп., державне мито в сумі 684 грн 55 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 105 грн 87 коп.

Позивач вважає, що оскільки вказане рішення суду відповідач не виконав, а продовжує користуватися коштами позивача останній має право на нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч.5 ст.11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Таким чином, з моменту набрання законної сили рішенням суду у боржника виникає нове зобов`язання на підставі судового рішення та вказаних ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України.

Судовими рішеннями фактично фіксується належна до стягнення сума боргу, однак, наявність таких рішень не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України сум.

Викладене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 31.07.2019 (справа №910/3692/18), які в силу положень ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України враховуються при виборі і застосуванні норм права.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно з ст.1 Закону про банкрутство конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Приватне підприємство «КІР», маючі грошові вимоги до боржника, які виникли з договору поставки товару від 16.03.2006 №109 та стягнуті за рішенням Господарського суду Луганської області від 13.03.2009 у справі №4/29, звернулось з ними як конкурсний кредитор у справі №913/849/14 про банкрутство ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

Як вже зазначалось судом, ухвалою від 12.02.2018 у справі №913/849/14 вказані конкурсні вимоги Приватного підприємства «КІР» визнані повністю.

Суд зауважує, що позивачем за позовом грошовим зобов`язанням, на яке здійснюється нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань визначена сума у розмірі 69 245 грн 80 коп., яка стягнута за рішенням суду у справі №4/29.

Нарахування 3% річних здійснено позивачем за період з 06.05.2014 до 31.07.2019 у сумі 10 882 грн 02 коп. (а.с.18), інфляційних втрат за період травень 2014 року - червень 2019 року в сумі 99 970 грн 19 коп. (а.с.15-17).

Таким чином, позивачем фактично здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат на визнані судом конкурсні грошові вимоги до боржника.

Суд зазначає, що ухвалою від 05.05.2014 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів до боржника - ДП «Луганський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Відповідно до ч.3 ст.19 Закону про банкрутство протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань не є поточними вимогами в розуміння приписів ст.1 Закону про банкрутство та їх нарахування прямо заборонено ч.3 ст.19 Закону про банкрутство.

Ураховуючи вищенаведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Судовий збір у сумі 1 921 грн 00 коп. покладається на позивача згідно з ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову Приватного підприємства «КІР» до Дочірнього підприємства «Луганський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сплати судового збору віднести на позивача.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 15.10.2019.

Суддя С.В. Вінніков