ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2019 р. Справа №10/Б-5022/1402/2012

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Желік М.Б.

суддів Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу ліквідатора ТзОВ ВК Груп арбітражного керуючого Шимечко А.Я. вих. №1590 від 09.08.2019 (вх. ЗАГС №01-05/3006/19 від 12.08.2019)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2019 (суддя Сидорук А.М.)

у справі № 10/Б-5022/1402/2012

за заявою боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю ВК-ГРУП, Тернопільського району, Тернопільської області, смт. Великі Бірки

про визнання банкрутом

за участю представників:

ліквідатор: ШимечкоА.Я. арбітражний керуючий

від АТ «Ощадбанк»: Данилевич А.Б. - адвокат

від інших учасників у справі про банкрутство: не з`явилися

Учасникам процесу роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2019 у справі №10/Б-5022/1402/2012 скаргу №117.20-12/1/543/26805/2019-19/вих від 28.03.2019 (вх.№5592 від 01.04.2019) ПАТ Державний ощадний банк в особі філії Тернопільське обласне управління АТ Ощадбанк на дії ліквідатора ТзОВ ВК-ГРУП - Шимечка А.Я. задоволено частково, визнано дії ліквідатора ТзОВ ВК-ГРУП - Шимечка А.Я. щодо розподілу коштів, отриманих від реалізації заставного майна - приміщення кормокухні, що знаходиться за адресою смт.Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області неправомірними; зобов`язано ліквідатора ТзОВ ВК-ГРУП- арбітражного керуючого Шимечка А.Я. повернути кошти в сумі 138 211,26 грн. від реалізації заставного майна - приміщення кормокухні, на ліквідаційний рахунок ТзОВ «ВК-ГРУП» для подальшого розподілу.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Тернопільської області у даній справі скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду, скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2019 та постановити нове рішення, яким скаргу кредитора АТ «Ощадбанк» на дії ліквідатора ТзОВ «ВК-ГРУП» - Шимечка А.Я. залишити без розгляду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019 справу №10/Б-5022/1402/2012 передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора ТзОВ ВК Груп арбітражного керуючого Шимечка А.Я., розгляд справи призначено на 11.09.2019.

06.09.2019 від АТ «Державний ощадний банк» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому кредитор просить в задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.09.2019 розгляд справи відкладено на 09.10.2019.

В судовому засіданні 09.10.2019 скаржник вимоги апеляційної скарги підтримав, однак в судових дебатах просив оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги на дії ліквідатора відмовити.

Представник кредитора проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, оскаржувану ухвалу просив залишити без змін.

Інші учасники апеляційного провадження в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином та завчасно повідомлені про час та місце судового засідання.

Неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Врахувавши те, що інші учасники у справі про банкрутство не скористалися свої правом взяти участь у судовому засіданні колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на розгляді Господарського суду Тернопільської області перебуває справа про банкрутство ТзОВ «ВК Груп».

01.04.2019 року на адресу Господарського суду Тернопільської області від заставного кредитора - ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» надійшла скарга на дії ліквідатора ТзОВ «ВК-ГРУП» арбітражного керуючого Шимечка А.Я.

Скарга мотивована тим, що на аукціоні з продажу майна банкрута, який відбувся 21.12.2018, ліквідатором було продано заставне майно банкрута приміщення кормокухні та отримано кошти від реалізації в сумі 229 350,00 грн., ліквідатор розподілив отримані кошти наступним чином: оплата послуг арбітражного керуючого 136 000,00 грн., винагорода арбітражного керуючого 29815,50 грн., відшкодування витрат арбітражного керуючого - 6815,00 грн. оплата за експертну оцінку 12600,00 грн., оплата за проведення аукціону 20850,00 грн., погашення кредиторської заборгованості АТ «Ощадбанк» - 22 404,73 грн., комісія банку 864,77 грн. Кредитор вважає, що такий розподіл коштів здійснено з порушенням Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що призвело до порушення прав та законних інтересів АТ «Ощадбанк».

У відзиві від 08.05.2019 на скаргу АТ «Ощадбанк» ліквідатор Шимечко А.В. зазначає, що ТзОВ «ВК-Груп» визнано банкрутом постановою господарського суду від 30.10.2012, тому розподіл коштів, отриманих від реалізації майна банкрута проводиться арбітражним керуючим в порядку ст.31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до якої в першу чергу задовольняються витрати арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), пов`язані з утриманням і збереженням майнових активів банкрута; витрати на оплату праці арбітражних керуючих розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора. Окрім того, на переконання арбітражного керуючого, безоплатна праця забороняється Конституцією України та прирівнюється до рабства, в контексті ст.4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та інших міжнародних актів.

У відповіді від 20.05.2019 на відзив АТ «Ощадбанк» зазначає, що згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, чинній до 19.01.2013, майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя, а отже вимоги, забезпечені заставою майна боржника, підлягають задоволенню перш ніж витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії. Окрім того, відповідно до ст.3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, чинній до 19.01.2013, звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду. Однак, станом на 20.05.2019 звіт ліквідатора не затверджений, оскільки засідання кредиторів арбітражним керуючим не скликалось, відповідно звіт не подавався і не розглядався на засіданні кредиторів. Також ліквідатором не подано суду документів, які б підтверджували здійснений ним розподіл коштів від реалізації заставного майна.

У запереченнях №11720-12/1/894 від 18.06.2019 заставний кредитор зазначив, що вважає правильним наступний розподіл коштів: оплата винагороди арбітражного в сумі - 29815,50 грн, оплата за проведення аукціону майна в сумі 20 850,00 грн. Крім цього на засіданні зборів кредиторів 10.06.2019 скаржник погодився на оплату понесених витрат, а саме: поштові витрати в сумі 105,50 грн.; витрати на оголошення в сумі - 180,00 грн.; витрати на нотаріуса в сумі - 200,00 грн, інші витрати в сумі 45,00 грн. та часткову оплату послуг арбітражного керуючого (ліквідатора) в сумі - 75464,00 грн, витрати на комісію банку 405,77 грн.

Окрім того, 25.06.2019 арбітражний керуючий Шимечко А.Я. подав на адресу суду клопотання про залишення скарги АТ «Ощадбанк» на дії ліквідатора без розгляду. В судовому засіданні 09.07.2019 відхилив клопотання арбітражного керуючого Шимечка А.Я. №1565 від 25.06.2019 про залишення скарги АТ «Ощадбанк» на дії ліквідатора без розгляду.

19.07.2019 представник АТ «Ощадбанк» подав заяву про зобов`язання ліквідатора ТзОВ «ВК-Груп» арбітражного керуючого Шимечка А.Я. перерахувати АТ «Ощадбанк» кошти отримані від реалізації заставного майна боржника в сумі 178 684,50 грн.

Оскаржуваною ухвалою задоволив скаргу на дії ліквідатора частково.

Вимоги апеляційної скарги, які полягають у скасуванні ухвали та прийнятті нового рішення, яким скаргу на дії ліквідатора слід залишити без розгляду, мотивовано наступними аргументами: при поданні скарги на дії ліквідатора не було сплачено судовий збір; копію скарги на дії ліквідатора не було надіслано іншому учаснику в справі про банкрутство ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс»; у скарзі на дії ліквідатора не виконано вимог щодо змісту позовної заяви, а саме щодо зазначення чи є інший спір між тими самими сторонами з тих же підстав про той же предмет спору; скаргу на дії ліквідатора підписано особою, повноваження якої не підтверджено належними та допустимими доказами; суд першої інстанції не розглянув клопотання про залишення скарги на дії ліквідатора без розгляду; в судових засіданнях брав участь та підписував заперечення неналежний представник кредитора адвокат Данилевич А.Б.; представник банку подав заяву про збільшення позовних вимог, однак не надав копії такої заяви іншим учасникам; з лютого 2015 року в складі майна банкрута залишилось лише заставне майно і усі дії ліквідатора за цей період були спрямовані на реалізацію цього майна, а отже оплата послуг ліквідатора є витратами, пов`язаними з реалізацією майна, а відтак скаржник вважає, що кошти від реалізації заставного майна розподілено належним чином.

У відзиві на апеляційну скаргу кредитор навів заперечення на кожен аргумент скаржника, а саме: законодавством не передбачено сплати судового збору за подання скарги на дії ліквідатора; інтереси кредитора ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс» не порушено, тому АТ «Ощадбанк» не вважав за потрібне направляти цьому кредитору копії скарги; скарга на дії ліквідатора не є тотожною позовній заяві; скарга на дії ліквідатора підписана повноважною особою; клопотання ліквідатора про залишення скарги на дії без розгляду розглянуто в судовому засіданні із виходом до нарадчої кімнати, що підтверджує звукозапис судового засідання; адвокат Данилевич А.Б. є повноважним представником кредитора, її повноваження перевірялись судом перед участю в судовому засіданні, а саме оглядався оригінал ордеру; заява, у якій банк просить перерахувати йому кошти від реалізації заставного майна в сумі 178 684,50 грн. не є заявою про збільшення позовних вимог, а лише уточненням до скарги на дії ліквідатора; оплата послуг арбітражного керуючого не є витратами, пов`язаними з реалізацією майна, а кошти від реалізації заставного майна ліквідатор мав першочергово перерахувати заставному кредитору.

Як вбачається з матеріалів справи, та було вірно встановлено судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 25.12.2012 ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Ощадбанк» визнано кредитором на суму 160 615,99 грн., які забезпечені іпотекою нерухомого майна, а саме камінно-цегляного приміщення «кормокухня», загальною площею 150,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , вул. Грушевського,97/0 Тернопільського району Тернопільської області.

21.12.2018 відбувся аукціон з продажу майна, що належить банкруту ТзОВ «ВК-Груп», а саме, нежилого приміщення «кормокухні» загальною площею 150,2 кв.м.; будівельні матеріали, отримані в результаті розбирання добудови приміщення «кормокухні», а саме: газоблоки у кількості 168 шт. та профнастил оцинкований 90 кв.м.

Відповідно до Протоколу № 1 про проведення аукціону, переможцем аукціону стало ТзОВ «Сан-АПродукт», кінцева ціна продажу лоту - 229 350,00 грн. без ПДВ. 28.12.2018 складено та підписано акт приймання-передачі купленого з аукціону майна

Як зазначено у скарзі на дії ліквідатора, 31.01.2019 на рахунок ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Ощадбанк» надійшли кошти в сумі 22 404,73 грн.

Відповідно до відповіді ліквідатора №1510 від 13.03.2019 на запит АТ «Ощадбанк» кошти в сумі 229 350,00 грн. розподілено наступним чином: 136 000,00 грн. - оплата послуг арбітражного керуючого; 29 815,50 грн. - винагорода арбітражного керуючого; 6 815,00 грн. - відшкодування витрат арбітражного керуючого; 12 600 грн. - оплата за експертну оцінку; 20 850,00 грн. - оплата за проведення аукціону; 22 404,73 грн. - погашення кредиторських вимог АТ «Ощадбанк»; 864,77 грн. - комісія банку.

Як зазначено у скарзі на дії ліквідатора та уточненнях до неї АТ «Ощадбанк» вважає, що від реалізації заставного майна ліквідатор відповідно до вимог закону вправі був перерахувати грошові кошти наступним чином: 29815,50 грн. - винагорода арбітражного керуючого; 20850,00 грн. - оплата за проведення аукціону; 178684,50 грн. заставному кредитору.

Колегія суддів зазначає, що провадження у справі про банкрутство ТзОВ «ВК-Груп» порушено у 2012 році, тобто до набрання чинності положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» №4212-VI від 22.12.2011 (19.01.2013). У відповідності до п. 11 Розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» №4212-VI від 22.12.2011, положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відтак, враховуючи, що предметом цього розгляду є дії арбітражного керуючого (ліквідатора) в ліквідаційній процедурі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що до цих правовідносин підлягають застосуванню норми Закону, які діяли до 19.01.2013 року.

Відповідно до ст. 3-1Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону до 19.01.2013 року), надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого відбувається на платній основі; при реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Статтею 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у вказаній редакції) встановлено, що оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв`язку з виконанням ним своїх обов`язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника. Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за період від дня винесення господарським судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство і до дня першого засідання комітету кредиторів, на якому встановлюється розмір оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, здійснюється кредитором або боржником, за заявою якого порушено справу, у максимальному розмірі, визначеному цією статтею.

Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

За відсутності комітету кредиторів звіт арбітражного керуючого про оплату його послуг повинен затверджуватися в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури або в окремому судовому засіданні. При цьому, суд зобов`язаний вирішити питання про затвердження витрат на оплату послуг ліквідатора та проведення ліквідаційної процедури у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 18.07.2014 затверджено оплату праці ліквідатору ТзОВ «ВК-Груп» арбітражному керуючому Шимечко А.Я. в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен кожний місяць здійснення повноважень з часу призначення та 13% винагороди від реалізованого майна.

Відповідно до Протоколу №1 від 04.03.2013 створений комітет кредиторів ТзОВ «ВК-Груп», а саме: ПАТ «ВТБ Банк» в особі відділення Тернопільська регіональна дирекція ПАТ «ВТБ Банк» та Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк»; головою комітету кредиторів обрано ПАТ «ВТБ Банк».

Відповідно до поданих арбітражним керуючим документів, долучених до листа вих. №2562 від 10.06.2019, після реалізації заставного майна одержані кошти скеровано арбітражним керуючим відповідно до платіжних документів: платіжне доручення №73589531 від 28.12.2018 - 12 600 грн. за експертну оцінку; платіжне доручення №73591654 від 28.12.2018 - 6 815 грн. відшкодування витрат арбітражного керуючого; платіжне доручення №73590493 від 28.12.2018 - 29 815,50 грн. винагорода арбітражного керуючого; платіжне доручення №73592232 від 28.12.2018 - 136 000 грн. оплата послуг арбітражного керуючого; платіжне доручення №5248141 від 30.01.2019 - 22 404,73 грн. погашення кредиторської заборгованості АТ «Ощадбанк».

Станом на дату розподілу коштів, одержаних від реалізації заставного майна ПАТ «Державний ощадний банк» матеріали справи не містять доказів скликання ліквідатором ТзОВ «ВК-Груп» засідання комітету кредиторів банкрута, погодження комітетом кредиторів оплати послуг та понесених витрат саме від реалізації заставного майна.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону до 19.01.2013) майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Відповідно до ст.42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону після 19.01.2013) майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Відповідно до ч. 9 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції в редакції Закону після 19.01.2013), погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Таким чином, за приписами вказаних норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в обидвох редакціях, у будь-якому випадку кошти, отримані ліквідатором від продажу заставного майна боржника, одразу підлягають перерахуванню у повному обсязі заставодержателю.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із зауваженням місцевого господарського суду, що заставний кредитор не звільнений від обов`язку оплати витрат на проведення ліквідаційної процедури за наявності відповідного судового рішення у справі про банкрутство, яким визначено джерела та порядок оплати таких витрат.

Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не передбачено покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення за рахунок інших коштів, ніж від реалізації цього заставного майна.

За таких обставин, відшкодування підтверджених витрат, пов`язаних з утриманням та реалізацією заставного майна здійснюється з коштів, отриманих від його продажу.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що грошові кошти від реалізації заставного майна в загальній сумі 229 350,00 грн. мали б бути розподілені ліквідатором наступним чином: 160 615,99 грн - вимоги забезпеченого кредитора ПАТ «Державний ощадний банк» - відповідно до суми вимог, визнаної ухвалою суду, за недоведеністю підстав повернення кредитору грошових коштів в сумі 178 684,50 грн; 41 129,77 грн. - витрати, пов`язаних з утриманням та реалізацією заставного майна; 27 604,24 грн. - часткова оплата послуг арбітражного керуючого залишок.

В резолютивній частині оскаржуваної ухвали господарський суд зобов`язав ліквідатора повернути на ліквідаційний рахунок кошти в розмірі 138211,26 грн, що є різницею між сумою визнаних вимог заставного кредитора та коштами, які вже були йому перераховані відповідно до платіжного доручення №5248141 від 30.01.2019 - 22 404,73 грн. Відтак, часткове задоволення скарги на дії ліквідатора та зобов`язання повернути кошти в розмірі 138211,26 грн на ліквідаційний рахунок для подальшого скерування на погашення вимог заставного кредитора, є правомірним та обґрунтованим.

Доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, про наявність підстав для залишення скарги на дії ліквідатора без розгляду, колегія суддів відхиляє за безпідставністю з огляду на наступне.

Щодо несплати судового збору за подання скарги на дії ліквідатора слід зазначити, що у Законі України «Про судовий збір», який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, не передбачено сплати судового збору за подання до господарського суду скарги на дії ліквідатора.

Щодо відсутності доказів надсилання копії скарги на дії ліквідатора іншому учаснику в справі про банкрутство ТзОВ «Фінансова компанія «Поліс», відсутності доказів надсилання сторонам «заяви про збільшення позовних вимог» (уточнення до скарги на дії ліквідатора), а також відсутності зазначення у тексті скарги чи є інший спір між тими самими сторонами з тих же підстав про той же предмет спору слід зазначити, що вказані вимоги передбачені процесуальним законом щодо форми та змісту позовної заяви, натомість стаття 170 ГПК України, яка визначає загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, таких вимог не містить.

Щодо участі в судових засіданнях неналежного представника кредитора адвоката Данилевич А.Б. слід зазначити, що дійсно на копії ордеру, виданого адвокату 11.06.2019 засвідчена самим адвокатом із зазначенням дати 10.06.2019, однак ця обставина не має істотного значення, оскільки суд у судовому засіданні перевіряє повноваження представника, оглядає оригінал ордеру адвоката та звіряє його з наданою копією, у відповідності до ч.4 ст.60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Щодо відсутності належних та допустимих доказів повноважень особи, яка підписала скаргу на дії, а також того, що суд першої інстанції не розглянув клопотання про залишення скарги на дії ліквідатора без розгляду, такі доводи скаржника спростовуються матеріалами справи. Так, як зазначено в ухвалі Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2019 клопотання арбітражного керуючого про залишення скарги на дії ліквідатора без розгляду розглянуто в судовому засіданні 09.07.2019, а в протоколі судового засідання від 09.07.2019 зазначено про вихід суду до нарадчої кімнати. Відхиляючи клопотання про залишення скаргу без розгляду суд першої інстанції керувався наступним.

Як вбачається з поданого арбітражним керуючим клопотання, скарга на дії ліквідатора підписана на підставі довіреності від 18.09.2018, не засвідчена належним чином, а саме на копії довіреності від 18.09.2018 відсутня інформація про посаду завірителя, а також дату засвідчення копії, відтак зазначені копія довіреності є недопустимим доказом документу, що підтверджує повноваження представника позивача. Відповідно до ст.60 ГПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

До скарги ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» долучена Довіреність від 18.09.2018, видана ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі голови правління Пишного А.Г. на уповноваження начальника філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» Соляра Ярослава Володимировича представляти інтереси АТ «Ощадбанк» з правом підпису документів; з правом підписання позовних заяв /зустрічного позову/, скарг, заяв, клопотань, тощо. Довіреність видана з правом передоручення повноважень та діє з 18.09.2018 по 16.01.2021 включно; підписана Головою правління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Пишним А.Г. та посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Копія довіреності, наявні в матеріалах справи, належним чином засвідчена, містить відмітку з оригіналом вірно та підпис уповноваженої особи. Крім того, скаржником до матеріалів справи долучено Наказ ВАТ Державний ощадний банк України від 21.02.2011 № 70-к про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника філії - Тернопільського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» з 23 лютого 2011 року.

Отже, дослідивши подані документи, суд першої інстанції дійшов висновку, що скарга на дії ліквідатора підписана повноваженою особою скаржника, що підтверджується, зокрема, довіреністю юридичної особи, наявною в матеріалах справи, відтак суд відмовляє арбітражному керуючому Шимечко А.Я. в задоволенні клопотання про залишення скарги на дії ліквідатора без розгляду. Оцінивши докази та дослідивши обставини справи, колегія суддів погоджується з такими висновками Господарського суду Тернопільської області.

Враховуючи встановлені обставини справи, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги ліквідатора ТзОВ ВК Груп арбітражного керуючого Шимечко А.Я. вих. №1590 від 09.08.2019 (вх. ЗАГС №01-05/3006/19 від 12.08.2019) - відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2019 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи №10/Б-5022/1402/2012 повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено та підписано 18.10.2018

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.