ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

24 вересня 2019 року Справа № 915/1904/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М. при секретарі судового засідання Ковальжи А. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Довіра, площа Графська, 54, смт Антоніни, Красилівський р-н, Хмельницька обл., 31022 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Серединецьке, с. Мокіївці, Шепетівський р-н, Хмельницька обл., 30440 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг, пр-т. Героїв Сталінграду, 113, м. Миколаїв, 54025 ()

про визнання договору поруки № 1/07-18/ТТСп2 від 24.07.2018 року припиненим

за участю представників сторін:

від позивача: Савчук Ю.М., адвокат ордер серія ВХ № 1000522 від 23.09.2019 року;

від відповідача ТзОВ «Серединецьке»: не з`явився;

від відповідача ТзОВ «Техноторг»: Лопушанський О.І., довіреність б/н від 21.12.2018 року.

в судовому засіданні присутній ОСОБА_1 посвідчення водія серія НОМЕР_1 від 19.06.1998 року.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Довіра з позовною заявою, в якій просить суд визнати Договір поруки № 1/07-18/ТТСп2 від 24.07.2018 року, який укладений між СТзОВ Довіра та ТзОВ Техноторг припиненим у зв`язку з припиненням 04.06.2019 року дії договору оренди рухомого майна № 1/07-18/ТТС від 24.07.2018 року, який укладений між ТзОВ Техноторг та ТзОВ Серединецьке.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо припинення дії договору оренди рухомого майна № 1/07-18/ТТС від 24.07.2018 року (основного зобов`язання), у зв`язку з чим підлягає припиненню договір поруки, укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань за основним договором. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 5, 251, 252, 526, 543, 553, 554, 559 ЦК України, практикою ЄСПЛ та умовами договорів.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 27.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 24.09.2019 року.

В судовому засіданні 24.09.2019 року судом відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

20.09.2019 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача ТзОВ «Техноторг» надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді (вх. № 14847/19), в яких відповідач, керуючись ст. 22, 46, 226 ГПК України, просить суд: залишити без розгляду позов СТзОВ Довіра про визнання договору поруки № 1/07-18/ТТСп2 від 24.07.2018 року, який укладений між СТзОВ Довіра та ТзОВ Техноторг припиненим у зв`язку з припиненням 04.06.2019 року дії договору оренди рухомого майна № 1/07-18/ТТС від 24.07.2018 року, який укладений між ТзОВ Техноторг та ТзОВ Серединецьке, про що постановити відповідну ухвалу.

Заперечення мотивовані тим, що пункт 11 договору поруки № 1/07-18/ТТСп2 від 24.07.2018 року містить третейську угоду про те, що всі спори, протиріччя чи вимоги, що виникають із цього договору чи пов`язані з ним, в тому числі ті, що стосуються виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню у постійно діючому Третейському суді при Регіональній торгово-промисловій палаті Миколаївської області згідно з його регламентом.

Відповідач ТзОВ «Серединецьке» явку повноважного представника в судове засідання 24.09.2019 року не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Позивач в судовому засіданні 24.09.2019 року проти залишення позову без розгляду заперечив.

Розглянувши подані відповідачем заперечення, заслухавши пояснення учасників процесу, судом встановлено наступне.

Предметом спору у даній справі є вимога про визнання Договору поруки № 1/07-18/ТТСп2 від 24.07.2018 року, який укладений між СТзОВ Довіра та ТзОВ Техноторг припиненим у зв`язку з припиненням 04.06.2019 року дії договору оренди рухомого майна № 1/07-18/ТТС від 24.07.2018 року, який укладений між ТзОВ Техноторг та ТзОВ Серединецьке.

24.07.2018 року між ТзОВ «Техноторг» (кредитор) та СТзОВ «Довіра» (поручитель) укладено договір поруки № 1/07-18/ТТСп2 (арк. 39-40).

Відповідно до п. 11 Договору поруки всі спори, протиріччя чи вимоги, що виникають із цього Договору чи пов`язані з ним, в тому числі ті, що стосуються виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню у постійно діючому Третейському суді при Регіональній торгово-промисловій палаті Миколаївської області згідно з його Регламентом.

Склад Третейського суду - 1 арбітр Андреєва Олена Анатоліївна.

Місце проведення засідання Третейського суду м. Миколаїв, приміщення Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області - м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, № 41.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про третейські суди» в Україні можуть утворюватися та діяти постійно діючі третейські суди та третейські суди для вирішення конкретного спору (суди ad hoc).

Постійно діючі третейські суди та третейські суди для вирішення конкретного спору утворюються без статусу юридичної особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 8 Закону України «Про третейські суди» порядок утворення третейського суду для вирішення конкретного спору визначається третейською угодою, умови якої не можуть суперечити положенням цього Закону.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди.

За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження.

Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 ГПК України угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ГПК України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ГПК України будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Відповідно до ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Тобто, у разі наявності третейської угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог ГПК України заперечення щодо розгляду спору в господарських судах, господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті.

Господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті третейської угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності третейської угоди.

Крім того, суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві третейського суду, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в третейській угоді вказівки на місце проведення третейського розгляду чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певного третейського суду чи регламенту, за яким має здійснюватися третейський розгляд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.08.2018 року у справі № 906/493/16, постанова КГС Верховного Суду від 01.04.2019 року у справі № 910/4272/18).

Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Враховуючи вищевикладене, третейська угода, викладена у п. 11 договору поруки № 1/07-18/ТТСп2 від 24.07.2018 року є правомірним правочином в силу презумпції правомірності правочину та не визнана недійсною у судовому порядку (доказів цього не надано сторонами у справі).

Третейська угода, викладена у п. 11 договору поруки №1/07-18/ТТСп2 від 24.07.2018 року, не втратила чинність, оскільки сторонами за договором будь-яких змін до договору щодо третейської угоди не вносилось, отже, угода є чинною.

Крім того, відповідно до п. 17 договору поруки, в якому викладена третейська угода, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до закінчення 5 (п`яти) років з моменту настання терміну виконання зобов`язань боржника за основним договором.

Третейська угода, викладена у п. 11 договору поруки №1/07-18/ТТСп2 від 24.07.2018 року, може бути виконана, виходячи з того, що 14.08.2019 року суддею Постійно діючого третейського суду при РТПП Миколаївської області Андреєвою Оленою Анатоліївною за адресою: м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41 в приміщенні Постійно діючого третейського суду при РТПП Миколаївської області було прийнято рішення по справі № 5/2019, яким задоволено позовні вимоги ТзОВ «ТЕХНОТОРГ» в повному обсязі. Стягнуто солідарно з: ТзОВ «Серединецьке», ТзОВ «Лотівка Еліт», СТзОВ «Довіра», ТзОВ «Сварог - Буковина» на користь ТзОВ «ТЕХНОТОРГ: 140 913 823,45грн. - заборгованість з орендної плати; 20 497 413,06грн. - пеня; 7 927 825,00грн. - штраф; 1 720 947,18грн. - 3% відсотки річних; 3 809 641,73 грн. - інфляційні збитки (загальна сума заборгованості складає 174 869 650,42грн.), а також витрати, пов`язані з вирішенням спору Третейським судом по 72 567,86 грн. з кожного.

Копія рішення третейського суду долучена до заперечень.

Будь-яких доказів неможливості виконання третейської угоди суду не подано.

Спір у даній справі не входить до переліку (категорії) спорів, які не можуть бути розглянуті третейським судом (ч. 1 ст. 22 ГПК України, ст. 6 Закону України "Про третейські суди").

Суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 ГПК України угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається.

До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Відповідно до п. 4.2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Укладення сторонами третейської угоди є не "відмовою від можливого звернення до суду", а обрання сторонами третейського вирішення можливого спору (спорів) як особливої форми судового захисту. Як зазначено в ст. 3 Закону України "Про третейські суди" завданням третейського суду є захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних чи юридичних осіб шляхом всебічного розгляду та вирішення спорів відповідно до закону.

У такому разі йдеться не про "делегування функцій судів" (яке забороняється ст. 124 Конституції України), а про третейський розгляд з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб (ч. 1 ст. 1 названого Закону). Такий спосіб вирішення можливих спорів обирається сторонами третейської угоди свідомо і добровільно, та у відповідності до положень закону, й відтак підстав вважати його протиправним не вбачається.

Вказана правова позиція викладена в постанові колегії суддів КГС ВС від 11.10.2018 року по справі № 915/109/18.

Враховуючи, що в договорі сторони передбачили, що всі спори, протиріччя чи вимоги, що виникають із цього Договору чи пов`язані з ним, в тому числі ті, що стосуються виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню у постійно діючому Третейському суді при Регіональній торгово-промисловій палаті Миколаївської області, зважаючи на те, що така угода сторін є дійсною, чинною, та не встановлено неможливості виконання третейської угоди та з огляду на те, що заперечення відповідача проти вирішення спору в господарському суді з проханням залишити позов без розгляду подані до початку розгляду справи по суті та до подання першої заяви по суті спору відповідно до ст. 161 ГПК України, позов у справі відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України слід залишити без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі № 911/1696/18, від 12.06.2018 року у справі № 908/2058/17, від 27.02.2018 року у справі № 910/13667/17.

Керуючись ст. 4, 22, 185, 226, 233-235, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Довіра () до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Серединецьке () до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг () про визнання договору поруки № 1/07-18/ТТСп2 від 24.07.2018 року припиненим (вх. № 13563/19 від 21.08.2019 року) залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та може бути оскаржена у порядку і строки, встановлені ст. 254-257 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України

Повний текст ухвали складено 30.09.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш