ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2019м. ДніпроСправа № 904/2653/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. за участю секретаря судового засідання Назаренко С.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 75; ідентифікаційний код 26510514)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОБРОБУД" (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 32, к. 235; ідентифікаційний код 32781455)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75; ідентифікаційний код 40506253)

про стягнення 958 769 грн. 18 коп.

Представники:

від позивача: Пастернак В.В. - представник, довіреність від 21.12.2018р. №7/10-3718;

від відповідача: представник не з`явився;

від третьої особи: представник не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Дніпровська міська рада звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№2750/19 від 24.06.2019р.), в якій просить стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОБРОБУД" 958 769 грн. 18 коп., що складає 884 461 грн. 12 коп. - заборгованості, яка виникла відповідно до умов договору від 17.06.2011р. №43, 17 083 грн. 43 коп. - 3% річних та 57 224 грн. 63 коп. - інфляції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та справу призначено до розгляду у підготовче засідання на 25.07.2019р. о 10:30год.

У підготовче засідання 25.07.2019р. з`явився представник позивача, представники відповідача та третьої особи у вказане підготовче засідання не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2019р. продовжено підготовче провадження до 29.09.2019р., відкладено підготовче засідання (загальне позовне провадження) на 19.09.2019р. об 11:30 год.

Третя особа у поясненнях (вх.№42382/19 від 18.09.2019р.) просить позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що умови договору від 21.10.2013р. не виконано, пропозиції щодо виконання умов зазначеного договору від відповідача до третьої особи не надходили.

У підготовче засідання 19.09.2019р. з`явився представник позивача, представники відповідача та третьої особи у вказане підготовче засідання не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2019р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.10.2019 о 12:00год.

У судове засідання 01.10.2019р. з`явився представник позивача, представники відповідача та третьої особи у вказане судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлялися належним чином відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

З цього приводу суд зазначає наступне.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.10.2019, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 32, к. 235, на яку і була направлена кореспонденція господарського суду для відповідача.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі Правила).

Так, для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Більше того, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Тим більше, відповідач з 04.07.2019 був обізнаний про наявність даної справи у провадженні суду.

Враховуючи викладене, не перебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що повернення ухвал суду з викликом відповідача у судове засідання відбулось через недотримання ним вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю юридичною адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Таким чином, суд вважає, що відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Провадження у даній справі відкрито 24.06.2019 та з цього моменту у господарських судах відбулося три судових засідання, про які суд належним чином повідомляв відповідача за всіма відомими суду засобами зв`язку.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, у частині 2 статті 129 Конституції України визначено одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на те, що розгляд даної справи відкладався у зв`язку з неотриманнями відповідачем ухвал суду, нез`явленням представника відповідача у судове засідання та неподанням ним відзиву на позов, а також враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, що є підстави для розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача у відповідності до вимог частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач у судовому засіданні 01.10.2019р. виклав зміст позовних вимог, навів доводи в їх обґрунтування; зауважив, що ним повідомлені суду всі обставини справи, що йому відомі, та надані всі докази, необхідні для прийняття рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 01.10.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи 17.06.2011р. між Фінансово економічним департаментом Дніпропетровської міської, як фінансово-економічним департаментом, та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОБРОБУД", як забудовником, було укладено договір №43 про внесок на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпропетровська (далі - Договір від 17.06.2011р. №43, а.с. 15-16) предметом якого є сплата забудовником внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська (далі внесок), у зв`язку з намірами забудовника здійснити будівництво житлового будинку, з урахуванням рішення міської ради від 26.03.2008р. №144/30 за адресою: пров. Ламаний, у районі буд. №13 (далі - об`єкт) (пункт 1.1. Договору від 17.06.2011р. №43).

На виконання вимог Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", постановою Верховної Ради України "Про перейменування міста Дніпропетровськ Дніпропетровської області" від 19.05.2016р. №1375-VIII місто Дніпропетровськ перейменовано на Дніпро.

Відповідно до пункту 1.3. Договору від 17.06.2011р. №43 в редакції Додаткової угоди №2 від 10.10.2013 до Договору від 17.06.2011р. №43 та угоди про зміни від 19.03.2013р. №1 сторонами погоджено, що розмір внеску, згідно з розрахунком (додаток №1 до Договору від 17.06.2011р. №43 в редакції Додаткової угоди №2 від 10.10.2013 до Договору від 17.06.2011р. №43 та угоди про зміни від 19.03.2013р. №1), становить 5 776 813 грн. 23 коп. (без ПДВ).

Також Додатковою угодою №2 від 10.10.2013р. до Договору від 17.06.2011р. №43 та угоди про зміни від 19.03.2013 №1 сторони доповнили Договір від 17.06.2011р. №43 пунктом 1.4., в якому погодили зменшити розмір внеску на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпропетровська на вартість збудованих поза межами земельної ділянки та прийнятих у комунальну власність територіальної громади міста мереж водопостачання і водовідведення (рішення міської ради від 24.04.2013 №17/34) та мереж зливної каналізації (рішення міської ради від 27.03.2013 №21/33), а саме: на 584 978 грн. 00 коп.

Згідно пункту 2.1. Договору від 17.06.2011р. №43 в редакції Додаткової угоди №2 від 10.10.2013 до Договору від 17.06.2011р. №43 та угоди про зміни від 19.03.2013р. №1 сторонами погоджено, що станом на 07.08.2013 забудовником перераховано до цільового фонду міської ради кошти в сумі 2 324 860 грн. 63 коп., залишок коштів, що підлягають перерахуванню, враховуючи вартість збудованих поза межами земельної ділянки та прийнятих у комунальну власність територіальної громади міста мереж водопостачання і водовідведення та мереж зливної каналізації, становить 2 866 974 грн. 60 коп. (без ПДВ).

Згідно сертифікату від 27.02.2013р. серія ІУ №32 житловий будинок за адресою: пров. Ламаний, у районі буд.№13 (поштова адреса: вул. Рогальова, 28) було введено в експлуатацію.

Як вказує позивач, відповідач умови договору від 17.06.2011р. №43 про внесок на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпропетровська, умови угоди про зміни від 19.03.2013р. №1 до Договору від 17.06.2011р. №43 та додаткової угоди №2 до Договору від 17.06.2011 №43 та угоди про зміни від 19.03.2013 №1 виконав у повному обсязі.

В той же час, з метою виконання умов пункту 6.11 рішення сесії міської ради від 26.03.2008р. №144/30 "Про передачу земельної ділянки по пров. Ламаному в оренду для проектування та будівництва житлового фонду" 31.07.2013р. відповідач звернувся до позивача з листом (а.с. 24), в якому просить прийняти двокімнатну квартиру №97 площею 90.1 м.кв. АДРЕСА_1 вул. Рогальова, АДРЕСА_2 , в рахунок наданого містом житлового фонду для відселення мешканців з домоволодіння на земельній ділянці, переданій в оренду.

Також, у вказаному листі для передачі Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОБРОБУД" залишку площі в рахунок компенсації наданого містом житлового фонду для відселення мешканців з домоволодіння, відповідач просить укласти додаткову угоду з терміном погашення заборгованості протягом 5 років.

Відповідно до вказаного вище листа 21.10.2013р. між позивачем - Дніпропетровською (Дніпровською) міською радою та відповідачам, забудовником - Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОБРОБУД" укладено Договір щодо відшкодування витрат виконкому міської ради на відселення мешканців з будівельного майданчика (далі Договір від 21.10.2013р., а.с. 25-26), предметом якого є відшкодування забудовником витрат виконкому міської ради на відселення мешканців з будівельного майданчика житлового будинку по пров. Ламаному, у районі буд. №13 (розділ 1 Договору від 21.10.2013р.).

Так, згідно пункту 2.1. Договору від 21.10.2013р. забудовник зобов`язується передати в рахунок компенсації витрат виконкому по відселенню мешканців з будівельного майданчика житлового будинку по пров. Ламаному, у районі буд. №13 двокімнатну квартиру № АДРЕСА_3 загальною АДРЕСА_4 90,1 АДРЕСА_5 .м. по вул. Рогальова, 28.

Решту заборгованості в розмірі 76,9 кв.м. забудовник зобов`язується відшкодувати протягом п`яти років з дня підписання Договору. (пункт 2.2 Договору від 21.10.2013р.)

Умови виконання договірних зобов`язань передбачено шляхом передачі квартир у багатоповерхових житлових будинках, що розташовані у межах міста Дніпра або відшкодування коштами, виходячи із опосередкованої вартості 1 кв.м. спорудження житла для Дніпропетровського регіону, визначеної наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України на час проведення розрахунків.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06.12.2018р. №335 (а.с. 29) затверджені показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України (станом на 01.10.2018р.), відповідно до яких по Дніпропетровській області вартість 1 кв.м. загальної площі квартир будинку (з урахуванням ПДВ) складає 11 488 грн. 00 коп.

Таким чином, розмір витрат на відселення мешканців по Договору становить 884 461 грн. 12 коп., з розрахунку 76,99 кв.м х11 488 грн.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже відшкодування позивачу витрат на відселення мешканців з будівельного майданчика житлового будинку по пров АДРЕСА_6 відповідач повинен був здійснити до 21.10.2018р.

У зв`язку з закінченням строку Договору від 21.10.2013 та з метою досудового врегулювання спору, департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради звернувся до відповідача з листом від 08.10.2018р. №10/15-669 з пропозицією добровільно виконати умови Договору від 21.10.2019.

Відповідач відповіді на лист не надав, зобов`язання за договором від 21.10.2013р. не виконав, внаслідок чого у нього вникла заборгованість у сумі 884 461 грн. 12 коп., що і стало підставою виникнення спору.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, згідно розрахунку інфляційні нарахування становлять 57 224 грн. 63 коп. (за період з листопада 2018р. по травень 2019р.), а річні 17 083 грн. 43 коп. (за період з 22.10.2018р. по 13.06.2019р.).

Відповідно до статті 13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частинами 1 та 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За приписами частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

За вимогами пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказів на підтвердження погашення вказаної заборгованості відповідачем не надано, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростовано.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати у розмірі 14 381 грн. 54 коп. слід покласти на відповідача.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 75; ідентифікаційний код 26510514) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОБРОБУД" (49100, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 32, к. 235; ідентифікаційний код 32781455), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75; ідентифікаційний код 40506253) про стягнення 958 769 грн. 18 коп. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОБРОБУД" (49100, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 32, к. 235; ідентифікаційний код 32781455) на користь Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 75; ідентифікаційний код 26510514) 884 461 (вісімсот вісімдесят чотири тисячі чотириста шістдесят одна) грн. 12 коп. заборгованості, 17 083 (сімнадцять тисяч вісімдесят три) грн. 43 коп. річних, 57 224 (п`ятдесят сім тисяч двісті двадцять чотири) грн. 63 коп. інфляційних нарахувань та 14 381 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят одна) грн. 54 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

11.10.2019р.