ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5317/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання: Вітко Г.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Оріховського Євгена Петровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 (повний текст рішення складено 04.04.2019 року, суддя Ліпинський О.В.) у справі № 904/5317/18

за позовом за позовом Фізичної особи - підприємця Оріховського Євгена Петровича, м. Дніпро

до Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, м. Дніпро

про визнання неправомірним розірвання договору та зобов`язання вчинити певні дії

за зустрічним позовом Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, м. Дніпро

до Фізичної особи - підприємця Оріховського Євгена Петровича, м. Дніпро

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 113 529, 03 грн.

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Фізична особа-підприємець Оріховський Євген Петрович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (далі - Відповідач), в якому просив суд визнати неправомірним розірвання в односторонньому порядку укладеного сторонами договору № 2/2018/2 від 05.03.2018 року. Крім того, позивач просив зобов`язати відповідача поновити дію договору № 2/2018/2 від 05.03.2018 року з продовженням дії на строк з 26.10.2018 року по дату набрання сили рішенням у даній справі, з відповідним зазначенням інформації на сайті державних закупівель PROZORRO.COV.UA щодо поновлення дії договору.

Заявлені вимоги, мотивовано тим, що згідно укладеного сторонами договору № 2/2018/2 від 05.03.2018 року, позивач взяв на себе зобов`язання з поставки на користь відповідача товару - деревини твердих порід в кількості 3000 скл.м. на суму 2 075 000,00 грн.

Згідно погоджених умов договору, поставка мала відбуватися на підставі замовлень відповідача. Зважаючи на те, що сторони в договорі не визначили форму та порядок подання відповідних замовлень, останні надавалися відповідачем в усній формі, та виконувалися позивачем у повному обсязі.

Водночас, 19.10.2018 року позивач отримав лист відповідача, датований 11.10.2018 року вих. № 303/24/4/4550, в якому останній повідомив про розірвання з 26.10.2018 року договору № 2/2018/2 від 05.03.2018, в односторонньому порядку.

Позивач вважав, що обставини, викладені в повідомлення як підстава для одностороннього розірвання договору, зокрема, щодо невиконання позивачем (постачальником) своїх обов`язків з поставки товару за замовленнями, які направлялися в період з березня по червень 2018 року, не відповідають дійсності, оскільки згадані відповідачем замовлення, направлялися на електронну адресу позивача, при цьому, договором така електронна адреса не визначена, так само, які і обов`язковість надіслання замовлень саме електронною поштою.

Таким чином, за доводами позивача, враховуючи погоджені сторонами умови поставки, з його боку були відсутні порушення умов договору, що виключало підстави для розірвання спірного правочину в односторонньому порядку.

Відповідач пред`явив до суду зустрічний позов про стягнення неустойки у вигляді пені в розмірі 113 529,03 грн.

Відповідач за зустрічним позовом проти заявлених вимог заперечував, з приводу чого подав суду відзив на зустрічну позовну заяву, суть якого зводилася до не доведення факту порушення зобов`язання з поставки товару.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі № 904/5317/18 зустрічний позов задоволено частково.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Оріховського Євгена Петровича на користь Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України 13 084,94 грн. пені, 196,27 грн. витрат зі спати судового збору.

В решті зустрічного позову відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що з боку позивача мало місце прострочення виконання зобов`язання з поставки товару, у кількості, обумовленій договором та замовленням відповідача № 303/24/4/3192.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини порушення позивачем договірних зобов`язань з поставки товару, враховуючи наведені вище приписи чинного законодавства та погоджені сторонами умови договору, суд дійшов висновку щодо правомірності дій відповідача по односторонньому розірванню договору з 26.10.2018 року.

Щодо зустрічних вимог Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про стягнення з ФОП Оріховського Є .П. неустойки у вигляді пені в розмірі 113 529,03 грн., за порушення строку виконання зобов`язань за договором № 2/2018/2 від 05.03.2018 року, суд зазначив наступне.

Враховуючи умови п. 5.1. договору, строк здійснення поставки за замовленнями № 303/24/4/1797 від 07.05.2018 та № 303/24/4/2319 від 08.06.2018 року, сплив відповідно 27.10.2018 року (15 днів від дня їх отримання), тобто, після припинення дії договору № 2/2018/2, розірваного замовником в односторонньому порядку, що виключає підстави для нарахування неустойки за порушення строків поставки за вказаними замовленнями за період з 01.06.2018 по 19.08.2018, та з 01.07.2018 по 04.09.2018 відповідно.

З огляду на викладені обставини, обґрунтованими суд вважає вимоги за зустрічним позовом в частині стягнення пені за порушення строків поставки товару за замовленням № 303/24/4/3192 від 31.07.2018, що нарахована в період з 05.09.2018 року (15 днів від дати одержання замовлення) по 25.10.2018 року (дата припинення договору).

Сторонами не було погоджено порядок підтвердження факту одержання електронних документів, замовлення № 303/24/4/1797 від 07.05.2018 та № 303/24/4/2319 від 08.06.2018 року, слід вважати одержаними відповідачем із моменту письмового підтвердження такого факту, що мало місце 12.10.2018 року, із часу надходження позивачеві відповіді ФОП Оріховського Є.П. на претензію № 13 від 11.10.2018 (том 1, а.с. 168), в якій останній повідомив про отримання замовлень на електрону адресу.

Таким чином, враховуючи умови п. 5.1. договору, строк здійснення поставки за замовленнями № 303/24/4/1797 від 07.05.2018 та № 303/24/4/2319 від 08.06.2018 року, сплив відповідно 27.10.2018 року (15 днів від дня їх отримання), тобто, після припинення дії договору № 2/2018/2, розірваного замовником в односторонньому порядку, що виключає підстави для нарахування неустойки за порушення строків поставки за вказаними замовленнями за період з 01.06.2018 по 19.08.2018, та з 01.07.2018 по 04.09.2018 відповідно.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги за зустрічним позовом в частині стягнення пені за порушення строків поставки товару за замовленням № 303/24/4/3192 від 31.07.2018, що нарахована в період з 05.09.2018 року (15 днів від дати одержання замовлення) по 25.10.2018 року (дата припинення договору) є обґрунтованими.

За підрахунками суду, здійсненими з урахуванням часткових поставок товару, які відбувалися згідно актів приймання-передачі №№ 11, 12, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, розмір неустойки за встановлений період прострочення, який не виходить за межі позовних вимог, становить суму 13 084,94 грн.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню частково, шляхом стягнення з ФОП Оріховського Є .П. неустойки у вигляді пені в розмірі 13 84,94 грн., в решті вимог за зустрічним позовом слід відмовити.

2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі № 904/5317/18, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулась Фізична особа-підприємець Оріховський Євген Петрович, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі - скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 року по справі №904/5317/18 у повному обсязі, прийняти нове рішення, яким первісну позовну заяву задовольнити повністю, а у задоволенні зустрічної позовної заяви - відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що підставою для відмови у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову став той факт, що скаржник не виконав заявку, яку ним було отримано.

Скаржник вважає, що такий факт не відповідає дійсності і з даного приводу, зазначає наступне.

Дійсно ФОП Оріховський Є.П. отримав заявку від 31.07.2018 року простим листом 20.08.2018 року. Враховуючи, що у заявці замовник встановив строк поставки протягом серпня та той факт, що лист був простим, тобто замовник навіть не міг знати, коли було отримане дане замовлення, скаржник відповів на таке замовлення із зазначенням дати отримання та неможливості його виконати у серпні місяці. Також, у даному листі-відповіді скаржник повідомив про уточнення своїх замовлень з метою уникнення непорозумінь між сторонами договору.

ФОП Оріховському Є.П. стало незрозумілим отримання листа-замовлення на значну кількість дров, враховуючи, що відбувалися поставки товару партіями відповідно до усних замовлень, і при поставці товару не робилося жодних зауважень щодо порушення термінів виконання заявок або ж порушення по кількості поставленого товару.

При цьому, поставки товару продовжували здійснюватися. ФОП Оріховський Є. П. отримавши заявку, не припинив виконувати умови договору щодо поставок, однак такі поставки здійснювалися на підставі усних замовлень.

Скаржник наголошує на тому, що жодного акту про порушення умов договору, як це передбачено п. 5.3. договору не складено.

У відповідь на лист від 21.08.2018 року, було отримано відповідь листом від 31.08.2018 року, в якому відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом вказав про те, щоб виконавець особисто отримував заявки у замовника.

Таким чином, взаємним погодженням сторін, що було виражено у листуванні, сторони договору погодили не виконання замовлення від 31.07.2018 року, СТКЕУ здійснило інші замовлення на заміну листа від 31.07.2018 року, які й продовжували виконуватися без жодного зауваження від замовника.

Суд першої інстанції зазначив, що виконавець (скаржник) повинен був виконати замовлення, однак, скаржник вважає, що суд не дослідив всіх обставин у даній справі.

Скаржник також зазначає, що умови договору не можуть ставити якусь зі сторін у повну залежність від іншої або ж від договору. Вважає, що дійсно, кожна сторона повинна виконати умови договору, який вона підписала, однак, це повинно відбуватися у повній відповідності до умов договору та може координуватися погодженням між сторонами, що і відбулося у даному випадку.

Саме на цих підставах, що скаржником не було порушено умов виконання договору. Скаржник не погоджується і з сумою нарахованих штрафних санкцій.

Скаржник вважає, що інформація, викладена у повідомленні про розірвання договору, не відповідає дійсності, розірвання договору в односторонньому порядку є необґрунтованим. Своїми діями, відповідач порушив права та інтереси позивача. Так, позивач позбавлений права на отримання грошової вигоди, яку мав намір отримати при укладанні договору, а також, постраждала ділова репутація позивача, через неправдиву інформацію на сайті державних закупівель prozorro.gov.ua щодо невиконання зобов`язань з боку позивача, що характеризує його, як ненадійного ділового партнера та може негативним чином відобразитися на можливості укладення договорів та знаходження потенційних клієнтів

Підставами для розірвання договору, відповідно до повідомлення від 11.10.2018 року стало порушення з боку позивача строків поставок товару більше ніж на один місяць (відповідно до тексту повідомлення): «Підтвердженням щодо невиконання постачальником термінів поставки товару більш ніж на один місяць є невідповідність фактично поставленого товару постачальником із заявками-замовленнями, які направлені замовником, про що зазначено вище по тексту, а також не надання актів приймання-передачі поставлення товару представнику замовника».

Скаржник звертає увагу на той факт, що відповідач надає суперечливі дані, що спростовуються пунктами договору, які дотримані з боку позивача, а також листуванням між позивачем та відповідачем щодо виконання договору. Також, відповідно до повідомлення та наявного листування між сторонами скаржник вважає, що всі дії відповідача були свідомо направлені на зривання виконання умов договору.

Особливу увагу скаржник звертає на той факт, що окрім неотримання прибутку, який позивач мав намір отримати внаслідок виконання умов договору, за умовами тендерної процедури, з боку позивача була сплачена сума забезпечення виконання договору. Так, за вказаним договором, позивач сплатив суму забезпечення у розмірі 103 750,00 гри. (копія платіжного доручення додається). Крім того, по умовам тендерної документації, у разі невиконання або неналежного виконання учасником-переможцем своїх зобов`язань за договором кошти, що надійшли як забезпечення виконання договору про закупівлю не повертаються учаснику-переможцю, підлягають перерахуванню до відповідного бюджету. Таким чином скаржник вважає, що своїми необґрунтованими діями відповідач також позбавив позивача грошових коштів.

Скаржник вважає, що відповідач «поспішав» розірвати договір, залишивши невиконаними державні закупівлі, переслідуючи при цьому, можливо, свою особисту зацікавленість.

На думку скаржника, позиція відповідача спростовується дійсними обставинами справи, невідповідністю зазначених даних з боку відповідача умовам договору, що свідчить про відсутність факту невиконання зобов`язань за договором з боку позивача та неправомірним розірванням договору в односторонньому порядку.

Відповідач не заперечує проти того, що станом на 11.10.2018 року (дата повідомлення), з боку позивача було здійснено поставку товару загальною кількістю 2153.6 скл.м. Поставка товару також підтверджується первинними документами, копії яких додаються до позовної заяви: рахунки-фактури, акти приймання-передачі, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні.

Перелічені первинні документи підписані з обох сторін, в тому числі, акти приймання-передачі товару підписані, зауважень до таких актів не зафіксовано.

Постачання товару здійснювалося на підставі усних замовлень замовника, при отриманні товару жодних зауважень щодо якості та кількості поставленого товару не зафіксовано.

Перша поставка товару відбулася 29.05.2018 року, про що є акт приймання-передачі, підписаний обома сторонами.

Скаржник зазначає, що договором не визначено, яким чином мають надаватися замовлення постачальнику.

Єдиною умовою є те, що таке замовлення постачальник має отримати. Тобто, факт отримання замовлення має бути підтвердженим.

Відповідач вказує на направлення замовлень на електронну адресу з додаванням скріншотів своєї пошти. Однак, у договорі така електронна адреса не визначена, так само, як і обов`язковість надіслання замовлень саме електронною поштою.

Скаржник зазначає, що за умовами договору, постачальник повинен отримати замовлення і від цього дня має починатися відлік 15-денного строку на постачання товару. Сам факт направлення листа на електронну пошту жодним чином не доводить факт отримання такого листа (замовлення в даному випадку) постачальником. Жодних доказів отримання замовлень постачальником, відповідач не наводить.

Скаржник вважає, що якщо брати до уваги інформацію, надану відповідачем, вбачається замовлення на 3500.0 скл.м., що виходить за межі умов договору. Крім того, 20.08.2018 року позивач отримує лист від 31.07.2018 року №вих.303/24/4/3192, яким відповідач робить замовлення товару ще на 1500.0 скл.м., які просить поставити у серпні 2018 року. Тобто, відповідач надав замовлень на загальну кількість 5000,00 скл.м., що не відповідає умовам договору. Крім того, у листі від 31.07.2018 року, відповідач не вказує, що не дотримано строки поставок або ж ним не отримано товар у відповідності до попередніх поставок. Таким чином, відповідач зробив 5 замовлень на кількість у 5000,00 скл.м. Скаржник вважає, що відповідач мав на меті здійснити зрив поставок товару.

Скаржник зазначає, що листом від 21.08.2018 року відповідач був повідомлений про дату отримання замовлення та неможливість його виконання через дату отримання та невідповідність такого замовлення нормам договору (строки поставки). На вказаний лист позивач отримав лист від 31.08.2018 року з пропозицією «з метою подальшого уникнення непорозумінь та можливості виконання поставок деревини в строк» отримувати заявки в СТКЕУ (відповідач).

Отже, скаржник вважає, що відповідач визнав, що відбулося якесь непорозуміння щодо строків поставок, однак знову жодним чином не обмовився щодо вже наявності попередніх замовлень, або ж зазначення щодо необхідності їх отримання з фіксуванням дати та визначення початку обліку строків поставки. Ані в претензії, ані в повідомленні про розірвання договору. відповідач про дане замовлення не згадує, отже вважає його надісланим помилково. Після цього відбулося ще декілька поставок на підставі знову ж усних замовлень, про що свідчать акти прийманні-передачі, підписані обома сторонами без зауважень.

Скаржнику невідомо, яким чином були нараховані такі штрафні санкції і які дати бралися за основу нарахування при відсутності факту отримання позивачем (постачальником) замовлень.

Скаржник зазначає, що в повідомленні на розірвання договору вказані неправдиві дані, що підтверджується документами (скріншотами з електронної пошти відповідача), які відповідач сам і надав до повідомлення, чим підтвердив свій намір не виконувати договір та зірвати поставки.

З доданого до повідомлення скріншоту, на думку скаржника, не вбачаються замовлення товару від 20.03.2018 року, від 05.04.2018 року, від 07.05.2018 року та від 08.06.2018 року. Першою датою листа, що направлено до відповідача вбачається 08.05.2018 року. Скаржник вважає, що інформація, яка надається відповідачем у повідомленні є неправдивою, факти спаплюжені.

Скаржник наголошує на тому, що відповідач вів листування в один бік певний час на електронну адресу, яка взагалі не була зазначена у договорі та нормами такого договору взагалі не передбачалося надання замовлень шляхом надіслання листів на електронну адресу позивача (постачальника). Жодним чином, відповідач не переконався у тому, коли таке замовлення отримано позивачем (постачальником) при тому, що контролювати поставки товару по строкам є правом відповідача, закріпленим у договорі (п. 6.2.2.).

Скаржник вважає, що якщо позивач за первісним позовом наполягає на направленні замовлень на електронну пошту та вважає це обґрунтованим, то такі відносини вже підпадають під дію Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року №851-IV (зі змінами а доповненнями), а позивачем за зустрічним позовом норми вказаного закону недотримано.

Скаржник вважає, що позивачем за зустрічним позовом не дотримано норми Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року №851-IV (далі - Закон №851) у повному обсязі, починаючи від створення такого документу, наявності всіх необхідних обов`язкових реквізитів, враховуючи електронний підпис документу, закінчуючи необхідністю підтвердження отримання такого електронного документу адресатом.

Підставою для розірвання стало порушення строків постачання товару понад один місяць, що є порушенням п. 5.1., п. 6.3.1 Договору (відповідно до повідомлення).

Це на думку скаржника, не відповідає дійсності, порушень зобов`язань за договором з боку позивача не відбулося і це підтверджується умовами договору.

Жодного акту на виконання п. 5.3. договору, відповідачем не складено, всі акти приймання-передачі були підписані обома сторонами. Також, у повідомленні на розірвання договору, відповідач жодним чином не згадав та не повідомив про наявність будь-яких актів щодо фіксування порушень виконання зобов`язань за договором, так само не згадується про подібні акти і у листах (та/або претензії) відповідача.

Отже, скаржник вважає, що всі здійснені поставки товару приймалися відповідачем без зауважень щодо кількості та якості, чим, відповідно, підтверджено виконання всіх замовлень за договором.

Строк (термін) поставки та отримання товару: до 31.12.2018 року. На думку скаржника, на момент розірвання договору в односторонньому порядку, строк поставки з боку виконавця порушено не було.

Скаржник вважає, що порушення умов договору постійно здійснювалося з боку відповідача, про що також свідчить листування між сторонами, як-то незадовільний стан під`їзних шляхів, що створювало несприятливі умови для поставки товару та порушення термінів оплати за поставлений товар. Поставка товару від 05.10.2018 року, яка не заперечується відповідачем, станом на день подачі позовної заяви не оплачена.

Скаржник зазначає, що з переписки вбачається, що відповідач усував незадовільний стан під`їзних шляхів, що також унеможливлювало здійснювати поставки товару.

Таким чином, скаржник вважає, що договором передбачене одностороннє розірвання договору лише при невиконанні зобов`язань, а таке невиконання відповідачем не обґрунтовано, вважає розірвання договору в односторонньому порядку неправомірним, чим порушені права позивача.

3.Узагальнені доводи інших учасників справи.

Східне територіальне квартирно-експлуатаційне управління надало відзив на апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Оріховського Євгена Петровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі № 904/5317/18, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Оріховського Євгена Петровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі № 904/5317/18 відмовити повністю, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі № 904/5317/18 залишити без змін.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.09.2019 року, у складі колегії суддів головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач), суддів Коваль Л.А., Чус О.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Оріховського Євгена Петровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі № 904/5317/18 та призначено розгляд справи на 09.10.2019.

Зупинено дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 по справі № 904/5317/18.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 09.09.2019 року у справі №904/5317/18 призначено автоматичну зміну складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №904/5317/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач), суддів: Коваль Л.А., Чус О.В.

09.10.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні представник відповідача за зустрічним позовом надав пояснення по справі та навів обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Скаржник не скористався своїм правом бути присутнім у судовому засіданні. З матеріалів справи вбачається, що конверт з ухвалою про відкриття апеляційного провадження від 03.09.2019р. був направлений позивачу за первісним позовом на зазначену ним в апеляційній скарзі адресу ( АДРЕСА_1 ) та повернутий 30.05.2019р. до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній".

Відповідно до п.5 ч.6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "адресат відсутній", вважається днем вручення скаржнику ухвали суду про відкриття апеляційного провадження в силу положень ст. ст. 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі № 904/5317/18 слід залишити без змін з огляду на наступне.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

05.03.2018 року між Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України (далі - Відповідач - Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Оріховським Євгеном Петровичем (далі - Позивач - Постачальник) був укладений Договір № 2/2018/2.

Згідно умов пункту 1.1 Договору, в редакції Додаткової угоди № 1, Постачальник зобов`язався поставити Замовнику товар, а Замовник - прийняти та оплатити товар згідно специфікації, а саме: код за ДК 021:20-4 - деревина твердих порід (дрова твердолистяної породи: бук, береза, акація, ясень, граб, ільм, в`яз, клен, дуб, модрина) на суму 2 074 950,00 грн.

Кількість та найменування товарів вказано в специфікації (п. 1.2. Договору).

Обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п. 1.3. Договору).

Розділом ІІ Договору сторони погодили умови щодо якості товару.

Відповідно до п. 3.1., в редакції Додаткової угоди № 1, ціна договору становить 2 074 950,00 грн. без ПДВ.

Умовами п. 4.1. Договору, сторони погодили, що розрахунки проводяться Замовником безготівковим розрахунком на рахунок постачальника після отримання товару.

Оплата здійснюється з моменту отримання оформленої накладної на отримання товарів, відповідно статей 46, 49 Бюджетного кодексу України, але в будь-якому випадку після отримання Замовником фінансування на здійснення даної закупівлі (п. 4.2 Договору).

За умовами п. 5.1. Договору, сторонами погоджено строк (термін) поставки та отримання товарів: до 31.12.2018 року. Товар постачається партами згідно акта прийому-передачі та (або) накладних складених Постачальником, протягом 15 днів від дня отримання замовлення на товар від Замовника.

Постачальник здійснює поставку товару за наступними адресами Замовника: 51272, України, Дніпропетровська область, смт. Черкаське, Черкаський гарнізон - 300 скл.м. партіями відповідно до заявки Замовника, протягом 15 днів з дня подання заявки Замовника. Партія належить до прийняття, у разі якщо кількість дров в виборці, яка не відповідає вимогам зазначеним в п. 2.1. (якість товарів), складає не більш як 5%. Прийом-передача товару Постачальником Замовнику за кількістю здійснюється повноваженими представниками Сторін в місці поставки товару, яке визначено у відповідній специфікації, та оформляється актом прийому-передачі та (або) накладною. Датою поставки є дата підписання уповноваженими представниками Сторін акту прийому-передачі. До моменту поставки Постачальник несе всі ризики втрати або ушкодження Товару, а також усі витрати по відношенню до Товару. Прийом-передача Товару Постачальником Замовнику за кількістю оформляється видатковою накладною, підписання якої свідчить про відсутність претензій щодо кількості поставленого Товару (п. 5.2. Договору).

Згідно п. 11.1, цей договір набирає чинності з моменту підписання і дії до 31.12.2018 року.

Специфікацією до договору (Додаток № 1) в редакції Додаткової угоди № 1, сторони погодили: найменування товару - код за ДК 021:20-4 - деревина твердих порід (дрова твердолистяної породи: бук, береза, акація, ясень, граб, ільм, в`яз, клен, дуб, модрина); одиницю виміру - скл.м; кількість товару - 3000 скл.м.; ціну товару за одиницю без ПДВ - 691,65 грн.; суму поставки - 2 074 950,00 грн.

На виконання умов Договору, в період з 29.05.2018 року по 05.10.2018 року Позивач поставив Відповідачу товар в кількості 2 153,6 скл.м., що підтверджується підписаними сторонами без заперечень Актами приймання-передачі №№ 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21 (том 1, а.с. 33-34, том 2, а.с. 30-63).

11.10.2018 року Відповідачем на адресу Позивача було направлено повідомлення про розірвання договору № 2/2018/2 від 05.03.2018 року в односторонньому порядку.

За змістом зазначеного повідомлення, Відповідач зазначив, що у зв`язку із невиконанням Постачальником замовлень на поставки товару в кількості 3000 скл.м., керуючись п. 6.2.1 Договору, Замовник повідомляє про розірвання Договору в односторонньому порядку, та вважає договір розірваним з 26.10.2018 року. Як стверджує Позивач у своєму позові, зазначене повідомлення одержано ним 19.10.2018 року.

За доводами Позивача, з його боку не мало місце порушення договірних умов з поставки товару, що свідчить про відсутність підстав для розірвання договору в односторонньому порядку, у зв`язку із чим, Позивач просив визнати розірвання договору неправомірним, що і є предметом первісного позову.

6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

В силу приписів ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Пунктом 6.2.1. Договору, сторони передбачили право Замовника на дострокове одностороннє розірвання Договору у разі невиконання зобов`язань Постачальником, з повідомленням останнього про це у строк за 15 календарних днів.

Колегія суддів приходить до висновку, що з боку позивача мало місце прострочення виконання зобов`язання з поставки товару, у кількості, обумовленій договором та замовленням відповідача № 303/24/4/3192.

Щодо зустрічних вимог Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про стягнення з ФОП Оріховського Є .П. неустойки у вигляді пені в розмірі 113 529,03 грн., за порушення строку виконання зобов`язань за договором № 2/2018/2 від 05.03.2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов`язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Пунктом 7.2. договору сторони передбачили, що за порушення строків поставки продукції, постачальник сплачує замовнику неустойку у виді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми непоставленого товару за кожен день затримки.

Враховуючи, що позивачем порушено договірні зобов`язання з поставки товару, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим щодо дій відповідача по односторонньому розірванню договору з 26.10.2018 року.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Довід скаржника про те, що у заявці замовник встановив строк поставки протягом серпня та той факт, що лист був простим, тобто замовник навіть не міг знати, коли було отримане дане замовлення, скаржник відповів на таке замовлення із зазначенням дати отримання та неможливості його виконати у серпні місяці відхиляється колегією суддів з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що заявка від 31.07.2018 року одержана скаржником 20.08.2018, що не заперечується скаржником.

Відповідно до п.5.1. Договору товар постачається постачальником партіями протягом 15 днів з дня отримання заявки (замовлення) на товар від замовника. Так, відповідно до отриманої заявки 20.08.2018 року скаржник мав поставити товар у строк до 04.09.2018 року включно (15 днів з дня отримання заявки). Таким чином, з урахуванням умов договору щодо строків поставки товару, колегія суддів вважає, що скаржник мав достатньо часу для належного виконання зобов`язання за договором.

Довід скаржника про те, що жодного акту про порушення умов договору, як це передбачено п. 5.3. договору не складено не спростовує факту прострочення поставки товару. Позивач фактично здійснив поставку товару в кількості 1156,22 скл.м., що підтверджується актами приймання-передачі №№ 11, 12, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, при цьому, в межах строків встановлених п. 5.2. договору, поставка здійснена лише в кількості 811,19 скл.м., решта товару, в кількості 345,03 скл.м. здійснена з порушенням строків, а поставка товару в кількості 343,78 скл.м. не здійснена взагалі.

Довід скаржника про те, що взаємним погодженням сторін, що було виражено у листуванні, сторони договору погодили не виконання замовлення від 31.07.2018 року, Східне територіальне квартирно-експлуатаційнеуправління Міністерство оборони України (далі - СТКЕУ) здійснило інші замовлення на заміну листа від 31.07.2018 року, які й продовжували виконуватися без жодного зауваження від замовника спростовується листом СТКЕУ від 31.08.2018 року № 303/24/4/3761 в якому зазначено, що з метою подальшого уникнення непорозуміння та можливості поставок деревини в строк пропонується направити представника СТКЕУ для особистого отримання заявок. Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для не виконання замовлення відповідно до заявки від 31.07.2018 за № 303/24/4/3192 у скаржника не було.

Довід скаржника про те, що скаржник не погоджується і з сумою нарахованих штрафних санкцій відхиляється колегією суддів з огляду на те, що скаржником не надано свого розрахунку для нарахування штрафних санкцій, а отже нічим не підтверджується.

Довід скаржника про те, що всі дії відповідача були свідомо направлені на зривання виконання умов договору колегія суддів вважає необґрунтованим.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що скаржником не доведено факту та не надано відповідних доказів того, що дії відповідача були свідомо направлені на зривання виконання умов договору.

Довід скаржника про те, що відповідач «поспішав» розірвати договір, залишивши невиконаними державні закупівлі, переслідуючи при цьому, можливо, свою особисту зацікавленість колегія суддів відхиляє з огляду на те, що припущення та міркування не можуть бути підставою для скасування рішення.

Довід скаржника про те, що у договорі електронна адреса не визначена, так само, як і обов`язковість надіслання замовлень саме електронною поштою колегія суддів відхиляє з огляду на те, що в силу приписів ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" юридична сила та допустимість електронного документа як доказу, не може заперечуватися виключно на підставі того, що такий документ має електронну форму.

Умовами укладеного сторонами договору не було передбачено порядок надання замовлень на поставку товару, таким чином колегія судів вважає, що такі замовлення могли бути передані в будь-який прийнятний для сторін спосіб, у тому числі, але не виключно, шляхом направлення на електронну адресу.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" за змістом якої встановлює, що електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу. Якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері.

Щодо доводу скаржника, що йому невідомо, яким чином були нараховані штрафні санкції і які дати бралися за основу нарахування при відсутності факту отримання позивачем (постачальником) замовлень колегія суддів зазначає, що в рішенні суді першої інстанції вказано, що пеня нарахована в період з 05.09.2018 року (15 днів від дати одержання замовлення) по 25.10.2018 року (дата припинення договору).

Таким чином, враховуючи положення пункту 6.2.1. Договору та норми ЦК України, колегія суддів вважає правомірним рішення суду першої інстанції щодо одностороннього розірвання договору з 26.10.2018 року

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.

Порушено право відповідача на своєчасне отримання товару за договором поставки.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі № 904/5317/18 винесено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Оріховського Євгена Петровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі № 904/5317/18 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі № 904/5317/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 15.10.2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Судді Л.А. Коваль

О.В. Чус