ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2019 р. Справа№ 920/203/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників згідно з протоколом судового засідання від 07.10.2019

за апеляційною скаргою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ричкаля С.П.

на ухвалу Господарського суду Сумської області від 13.08.2019 (повний текст складено 14.08.2019)

за скаргою Сумського обласного центру зайнятості

на дії державного виконавця

у справі № 920/203/19 (суддя - Котельницька В.Л.)

за позовом Охтирської міськрайонної філії Сумського обласного центра зайнятості,

до Південного об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області

про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю в сумі 33 067, 59 грн,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270, 271 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовної заяви та рух справи

У лютому 2019 року Охтирська міськрайонна філія Сумського обласного центра зайнятості (далі - Охтирський міськрайонний центр зайнятості) звернулася до Господарського суду Сумської області з позовом до Південного об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області (далі - управління ПФУ в Сумській області) про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю в сумі 33 067, 59 грн,

Рішенням Господарського суду Сумської області від 15.04.2019 позов задоволено. Стягнуто з управління ПФУ в Сумській області на користь Сумського обласного центру зайнятості 33 067, 59 грн коштів, виплачених як допомога по безробіттю гр. ОСОБА_1 , 1921, 00 грн витрат по сплаті судового збору.

Апеляційну скаргу управління ПФУ в Сумській області на вказане рішення було повернено ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2019 на підставі ст. 260 ГПК України. Указана ухвала не оскаржувалася.

17.05.2018 на виконання рішення Господарського суду Сумської області від 15.04.2019 було видано відповідний наказ.

2. Короткий зміст скарги на постанови державного виконавця

У серпні 2019 Сумський обласний центр зайнятості, як стягувач, звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - державний виконавець), в якій просив: визнати незаконними дії державного виконавця; повідомлення державного виконавця від 19.07.2019 про повернення наказу Господарського суду Сумської області у справі № 920/203/19 від 17.05.2019 стягувачу без прийняття до виконання - скасувати.

Скарга боржника обґрунтована тим, що і боржник, і стягувач є державними органами. Боржник не має відкритих рахунків за своїм місцезнаходженням в органах Казначейства Сумської області - що унеможливлює безспірне списання органами Казначейства коштів з таких рахунків через їх відсутність (відповідно до пп. 3 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845). Заборона поширення дії Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» за участі стягувача державного органу унеможливлює стягнення коштів органами Казначейства за рахунок окремої бюджетної програми, визначеної цим Законом (частина д. 2 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»). Жоден інший нормативно-правовий документ, зокрема Закон України «Про виконавче провадження», не передбачає повноважень та інструментів органів Казначейства здійснювати примусове виконання рішення суду у інші способи, ніж визначені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку № 845. Чинним законодавством не передбачено повноважень органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснювати списання коштів з рахунків боржника в комерційних банках, натомість такі права мають органи Державної виконавчої служби відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

3. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 13.08.2019 скаргу Сумського обласного центру зайнятості на дії державного виконавця задоволено. Визнано незаконними дії державного виконавця Ричкаля С.П. щодо повернення наказу Господарського суду Сумської області № 920/203/19 від 17.05.2019 стягувачу без прийняття до виконання. Повідомлення державного виконавця Ричкаля С.П. від 19.07.2019 про повернення наказу Господарського суду Сумської області у справі № 920/203/19 від 17.05.2019 стягувачу без прийняття до виконання скасовано. Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Сумській області повідомити Господарський суд Сумської області та Сумський обласний центр зайнятості про виконання ухвали, не пізніше ніж у десятиденний строк із дня її одержання.

Ухвала обґрунтована тим, що боржник не має відкритих рахунків за своїм місцезнаходженням в органах Казначейства Сумської області - що унеможливлює безспірне списання органами Казначейства коштів з таких рахунків через їх відсутність (відповідно до пп. 3 п. 9 Порядку № 845). Заборона поширення дії Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» за участі стягувача - державного органу унеможливлює стягнення коштів органами Казначейства за рахунок окремої бюджетної програми, визначеної цим законом (частина другастатті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).

Жоден інший нормативно-правовий документ, зокрема Закон України «Про виконавче провадження», не передбачає повноважень та інструментів органів Казначейства здійснювати примусове виконання рішення суду у інші способи, ніж визначені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку № 845. Чинним законодавством не передбачено повноважень органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснювати списання коштів з рахунків боржника в АТ «Ощадбанк», натомість такі права мають органи Державної виконавчої служби відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

А тому суд першої інстанції дійшов висновку, що наказ Господарського суду Сумської області від 17.05.2019 № 920/203/19 підлягає виконанню відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Сумській області відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», п. 4 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

4. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У серпні 2019 Відділ примусового виконання рішень управляння ДВС ГТУЮ у Сумській області звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 13.08.2019 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги стягувача відмовити повністю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Сумській області. Надано час для подання відзиву, заперечення на відзив, заяв, клопотань. Призначено до розгляду апеляційну скаргу на 07.10.2019.

У зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О., який не є суддею-доповідачем, у відпустці, було змінено склад суду та прийнято справу до розгляду іншим складом, про що постановлено ухвалу від 07.10.2019.

30.09.2019 та 02.10.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від скаржника та стягувача надійшли клопотання та заява про розгляд справи без участі їх представників. Указані клопотання та заява задоволені судом апеляційної інстанції.

Крім того, 02.10.2019 та 07.10.2019 до Північного апеляційного господарського суду від Охтирської міськрайонної філії центру зайнятості та Сумського обласного центру зайнятості, відповідно, надійшли відзиви на апеляційну скаргу, які залишені судом без розгляду на підставі ст. 118, 207 ГПК України з огляду на те, що вони подані з пропуском строку, встановленого судом. Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі була отримана стягувачем 17.09.2019, а відзиви подано 30.09.2019 та 02.10.2019, тобто з пропуском десятиденного строку, встановленого судом для подачі відзиву без клопотання про поновлення строку. До того ж, указані документи було надіслано не всім учасника справи.

У судове засідання 07.10.2019 представники учасників справи не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином у порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень учасникам справи 16.09.2019 та 17.09.2019.

5. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Державний виконавець Ричкаль С.П. в апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення скарги стягувача на дії державного виконавця з огляду на таке.

Скаржник зазначає, що для реалізації свого права на судовий захист шляхом зайнятості має можливість скористатися процедурою, передбаченою саме ч. 2 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (звернутися до органів казначейського обслуговування).

Враховуючи викладене, скаржник зазначає, що державний виконавець позбавлений можливості проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами, згідно з якими боржниками є державні органи та органи місцевого самоврядування.

Також скаржник зазначає, що боржник є державним органом, а висновок суду першої інстанції про те, що боржник є державною організацією, а не державним органом, є помилковим.

6. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Подані Охтирською міськрайонною філією центру зайнятості та Сумським обласним центром зайнятості відзиви залишено судом апеляційної інстанції без розгляду на підставі ст. 118, 207 ГПК України.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Вирішуючи питання обґрунтованості постановлення судом першої інстанції судового рішення про задоволення скарги стягувача на дії державного виконавця щодо повідомлення про повернення наказу, Північний апеляційний господарський суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Господарську суду Сумської області від 15.04.2019 у даній справі задоволено та стягнуто з управління ПФУ в Сумській області на користь Сумського обласного центру зайнятості 33 067, 59 грн коштів, виплачених як допомога по безробіттю гр. ОСОБА_1 , 1 921, 00 грн витрат по сплаті судового збору.

Апеляційну скаргу управління ПФУ в Сумській області на вказане рішення було повернено ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2019 на підставі ст. 260 ГПК України. Указана ухвала не оскаржувалася. Тобто рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

17.05.2018 на виконання рішення Господарського суду Сумської області від 15.04.2019 було видано відповідний наказ про стягнення з управління ПФУ в Сумській області на користь Сумського обласного центру зайнятості 33 067, 59 грн та 1 921, 00 грн витрат на сплату судового збору.

Так, стягувач - Сумський обласний центр зайнятості, звернувся до Охтирського управління Державної казначейської служби України із заявою від 18.06.2019 №13/902 про стягнення за наказом Господарського суду Сумської області від 17.05.2019 у справі № 920/203/19.

Листом від 03.07.2019 № 04-07-06/521 Охтирське управління ДКС України повернуто виконавчий документ без виконання відповідно до пп. 3 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок № 845). Повернення наказу Господарського суду Сумської області від 17.05.2019 у справі № 920/203/19 обґрунтовано тим, що боржник - Південне об`єднане управління ПФУ в Сумській області не обслуговується за видатками в органах Казначейства Сумської області.

18.07.2019 Сумським обласним центром зайнятості подано до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Сумській області заяву про відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду Сумської області від 17.05.2019 у справі № 920/203/19.

Суд першої інстанції встановив, що 26.07.2019 стягувач отримав повідомлення від 19.07.2019 державного виконавця Ричкаля С.П. про повернення наказу Господарського суду Сумської області від 17.05.2019 № 920/203/19 на підставі п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначене мотивоване тим, що виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, а повинен виконуватися відповідно до Порядку № 845 органом Казначейства за місцем знаходження боржника.

Виходячи з викладеного, Сумському обласному центру зайнятості було повернено наказ Господарського суду Сумської області від 17.05.2019 у справі № 920/203/19.

Господарський суд Сумської області встановив, що відповідно до п. 1, 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області є територіальним органом Пенсійного фонду України.

Так, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що і боржник, і стягувач є державними органами. А тому послання скаржника на помилковий висновок суду про те, що боржник є державною організацією, а не органом, відхиляються як безпідставні.

За приписами ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Вказана норма відповідає імперативним приписам ст. 124 Основного закону України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до положень статті 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, Законом України «Про виконавче провадження», крім органів державної виконавчої служби, визначено й інші органи, до повноважень яких віднесено виконання рішень судів.

Частиною 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду (ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).

Порядок стягнення коштів з державних органів, державного або місцевих бюджетів або боржників регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Пунктом 2 Порядку № 845 визначено, що безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів; боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Пунктом 3 Порядку № 845 передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідності до абз. 1 пункту 26 Порядку безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Згідно із ч. 1 ст. 5 Бюджетного Кодексу України Бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Бюджетного Кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 Бюджетного Кодексу України закріплено, що головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, Вища рада правосуддя та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Державна судова адміністрація України, Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників.

Частиною 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України унормовано, що казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Підпункт 1 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачає, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до п. 1, 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області є територіальним органом Пенсійного фонду України. Тобто боржник є державним органом.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги те, що Південне об`єднане управління ПФУ в Сумській області (боржник) є державним органом, суд апеляційної інстанції зазначає, що органом виконання рішення Господарського суду Сумської області від 15.04.2019 у справі № 920/203/19 про стягнення з управління ПФУ в Сумській області на користь Сумського обласного центру зайнятості 33 067, 59 грн коштів, 1 921, 00 грн витрат по сплаті судового збору відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», пп. 1 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України та п. 3 Порядку № 845, є виключно Казначейство, а не державна виконавча служба. А тому висновок про можливість виконання вказаного судового рішення органами виконавчої служби є необґрунтованим.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.05.2019 у справі № 16.05.2019 за подібних правовідносин та суб`єктним складом (боржник - міська рада).

Крім того, Північний апеляційний господарський суд вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про можливість виконання наказу суду від 17.05.2019 органами державної виконавчої служби, оскільки у боржника відсутні відкриті рахунки в органах казначейства (Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і Порядок передбачають можливість здійснення списання коштів з боржника - органу державної влади за наявності таких рахунків) та наявність рахунку в банківській установі. Наведене не може бути підставою для здійснення виконання рішення державним виконавцем з огляду на таке.

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не передбачено такого винятку щодо поширення його дії на виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, боржником за яким є державний орган, як відсутність відкритих в органі казначейства відповідних рахунків боржника. Не передбачено такого винятку й іншим чинним законодавством України.

У контексті зазначеного суд бере до уваги, що відповідно до пп. 2 п. 4, пп. 2 і 7 п. 5 Порядку органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку, і під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право звертатися у передбачених законом випадках до органу, який видав виконавчий документ, щодо роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання, вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

Тобто навіть відсутність нормативної регламентації порядку виконання судового рішення за фактичних обставин, що склалися між учасниками спору, зумовлює необхідність встановлення та вжиття заходів, необхідних для виконання судового рішення саме компетентним органом, адже ефективна і законодавчо, і практично організація системи виконання рішень є позитивним обов`язком держави.

Тому мотиви, з яких виходив суд першої інстанції задовольняючи скаргу на дії державного виконавця, відхиляються судом апеляційної інстанції, як необґрунтовані.

Суд апеляційної інстанції також виходить з того, що застосування норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у спосіб, який визначений державним виконавцем, створює ситуацію правової невизначеності, що суперечить принципу верховенства права, а також призводить до порушення однієї з основних засад судочинства (обов`язковість судових рішень) та міжнародних зобов`язань України. А тому посилання скаржника на неможливість виконання наказу взагалі (щодо обов`язковості судового рішення) відхиляються судом як необґрунтовані, оскільки невиконання органом Казначейства обов`язку з реалізації судового наказу не може бути підставою для його виконання органом виконавчої служби, до компетенції якого такий обов`язок не відноситься, що, в свою чергу, суперечитиме принципу верховенства права.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03.07.2018 у справі №910/13057/16.

Виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виконавчий документ у цій справі має виконуватись органами Казначейства, що свідчить про помилкове відкриття виконавчого провадження державним виконавцем. А тому, суд першої інстанції правомірно задовольнив скаргу боржника в частині визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Північний апеляційний господарський суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 277 ГПК України із застосуванням ст. 5, 22, 25, Підпункт 1 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», п. 2, 3, 26 Порядку стягнення коштів з державних органів, державного або місцевих бюджетів або боржників регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та про відсутність підстав для задоволення скарги стягувача на дії державного виконавця щодо ухвалення оскаржуваного повідомлення, оскільки останнє прийнято в порядку встановленому Законом.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову в задоволенні скарги стягувача на дії державного виконавця.

9. Судові витрати

З урахуванням задоволення апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладається на стягувача в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, 271, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ричкаля С.П. на ухвалу Господарського суду Сумської області від 13.08.2019 у справі № 920/203/19 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 13.08.2019 у справі № 920/203/19 скасувати, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні скарги Сумського обласного центру зайнятості на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Ричкаля С.П.

3. Здійснити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Стягнути з Сумського обласного центру зайнятості (40030, Сумська обл., місто Суми, Майдан Незалежності, будинок 3-1; код 03491406) на користь Відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (40003, Сумська обл., місто Суми, вул. Герасима Кондратьєва, будинок 28, код 34933040) 1 921, 00 (тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. Матеріали справи № 920/203/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України

Повний текст постанови складено - 11.10.2019

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич