ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1516/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Бєляновського В.В., Поліщук Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області

на ухвалу господарського суду Одеської області від 03.06.2019 № 916/1516/19, постановлену суддею Смелянець Г.Є.

про повернення без розгляду позовної заяви заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до відповідачів:

1. Громадської організації "Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів"

2. Державного реєстратора Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича

3. ОСОБА_1

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року заступник прокурора Одеської області (далі прокурор) в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Громадської організації "Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів" (далі Громадська організація), Державного реєстратора Шостої Одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчева Костянтина Леонтійовича (далі Державний реєстратор) та ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1) про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора (індексний номер: 25906972 від 06.11.2015) про реєстрацію виправлень до запису про право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: автостоянки АДРЕСА_1 (далі автостоянка, нерухоме майно).

Позов мотивований наступним.

03.04.2013 за Громадською організацією зареєстровано право власності на автостоянку, яка розташована на земельній ділянці площею 17142 кв.м. В подальшому 06.11.2015 державним реєстратором проведено державну реєстрацію виправлень до об`єкта нерухомого майна, в результаті чого змінено загальну площу автостоянки з 96,3 кв.м. на 7607,07 кв.м.

На підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2015 № 2338 право власності на 25/1000 частин автостоянки зареєстровано за ОСОБА_1 .

Проте, жодних правових підстав для проведення таких виправлень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зазначено.

На підставі спірного рішення державного реєстратора фактично збільшено площу об`єкта нерухомого майна за рахунок споруд, які взагалі не підлягають державній реєстрації, оскільки є некапітальними спорудами.

Враховуючи, що державна реєстрація виправлень проведена з порушенням положень Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спірне рішення державного реєстратора щодо реєстрації виправлень до права власності об`єкта нерухомості є протиправним та підлягає скасуванню.

Обґрунтовуючи підстави для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради, прокурор зазначив, що Одеською міською радою не приймалось рішення з приводу розпорядження земельною ділянкою, інформація щодо оформлення будь-яких правовстановлюючих документів на земельну ділянку відсутня.

Збільшення площі спірного об`єкта нерухомості відбулось за рахунок земель Одеської міської ради, всупереч вимогам чинного законодавства України.

Прокурор також зазначив, що Одеською міською радою не вжито жодних заходів на захист інтересів територіальної громади м. Одеси щодо зазначеної земельної ділянки, в тому числі щодо оскарження рішення державного реєстратора, що підтверджується листом юридичного департаменту Одеської міської ради від 12.04.2019 № 41-пр/вих.

Дії Державного реєстратора порушують встановлений чинним законодавством порядок реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, що є підставою для захисту інтересів держави в судовому порядку.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.06.2019 № 916/1516/19 вищезазначену позовну заяву та додані до неї документи повернуто прокурору без розгляду на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України (відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави).

Ухвала мотивована тим, що прокурором не доведено обставин не здійснення захисту інтересів держави у вигляді усвідомленої пасивної поведінки Одеської міської ради та не доведено відсутність у останньої наміру захищати інтереси держави.

Судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Одеською міською радою, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади м. Одеси.

Не погодившись з постановленою ухвалу суду, заступник прокурора Одеської області подав на неї апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що Одеською міською радо не вжито жодних заходів щодо скасування спірного рішення державного реєстратора, підтвердженням чого є копія листа прокуратури Одеської області від 03.04.2019, яким Одеську міську раду повідомлено про виявлені прокуратурою порушення вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" під час вчинення спірних реєстраційних дій.

Проте, жодних заходів щодо звернення з позовом до суду або повідомлення про наміри звернення з таким позовом Одеською міською радою не здійснено, що і свідчить про нездійснення цим уповноваженим органом інтересів держави, внаслідок чого і виникли підстави для представництва інтересів держави прокуратурою.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 (головуючий суддя Лавриненко Л.В., судді Аленін О.Ю., Бєляновський В.В.) за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу чи інших заяв та клопотань протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали, розгляд апеляційної скарги призначено на 14.08.2019 о 15:00 год.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Лавриненко Л.В. та судді-учасника колегії Аленіна О.Ю. у відпустці, за розпорядженням керівника апарату суду № 568 від 13.08.2019 призначено повторний автоматизований розподіл апеляційної скарги.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2019 для розгляду апеляційної скарги заступника прокурора Одеської області визначено колегію суддів у складі головуючого судді Будішевської Л.О., суддів Бєляновського В.В., Поліщук Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 апеляційну скаргу заступник прокурора Одеської області прийнято до провадження вищевизначеним складом колегії суддів за правилами спрощеного позовного провадження зі стадії підготовки справи до апеляційного розгляду, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 02.09.2019 та роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 02.09.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області на ухвалу господарського суду Одеської області від 03.06.2019 № 916/1516/19 зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц на підставі п. 7 ст. 228 ГПК України.

Колегією суддів встановлено, що Великою Палатою Верховного Суду у справі №587/430/16-ц прийнято постанову. Повний текст зазначеної постанови оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 30.09.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 апеляційне провадження поновлено, вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, зобов`язано заступника прокурора Одеської області надати Південно-західному апеляційному господарському суду оригінал позовної заяви з доданими до неї документами, яку йому було повернуто ухвалою господарського суду Одеської області від 03.06.2019 № 916/1516/19.

15.10.2019 на виконання вимог вищезазначеної ухвали суду від прокурора надійшла позовна заява та додані до неї документи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 ГПК України передбачена участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. При цьому передумовою участі органів та осіб, зазначених у цій статті, в господарському процесі є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, і наявність процесуальної правосуб`єктності, яка охоплює процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

На відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов`язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень.

Необхідною умовою зазначеної участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені у статті 53 Господарського процесуального кодексу України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь у процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

Згідно частин 3 - 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

В рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Насамперед, враховуючи приписи ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".

"Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Згідно з ч. 3 цієї норми прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

За змістом ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, прокурор, звертаючись з даним позовом в інтересах Одеської міської ради, зазначив, що останньою не вжито жодних заходів на захист інтересів територіальної громади м. Одеси щодо спірної земельної ділянки, зокрема, не оскаржено рішення Державного реєстратора.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що Одеською міською радою не заперечуються та не спростовуються посилання прокуратури на можливе порушення діями Державного реєстратора встановленого законодавством порядку реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна.

Разом з тим, отримавши лист прокуратури від 03.04.2019 № 05/1-947 вих. 19, Одеська міська рада не вчинила жодних заходів щодо врегулювання спірних питань, не звернулась до господарського суду з відповідним позовом та не повідомила про наміри такого звернення.

Таким чином, прокурором підтверджено, що Одеською міською радою не вживались заходи щодо усунення можливих порушень інтересів держави.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції").

Водночас є категорія справ, де ЄСПЛ зазначив, що підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" ЄСПЛ у рішенні висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Між тим, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що звертаючись до суду з даним позовом, прокурор відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 ГПК України обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому саме полягає порушення інтересів держави та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність в даному випадку підстав для звернення прокурора до суду в інтересах Одеської міської ради є помилковим.

Згідно зі ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ГПК України, у випадках, зокрема, скасування судом апеляційної інстанції ухвал про залишення позову без розгляду, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали господарського суду Одеської області від 03.06.2019 з направленням матеріалів №916/1516/19 на розгляд до місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236, 240, 269, 270, 271, 275, 280, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну заступника прокурора Одеської області задовольнити.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 03.06.2019 № 916/1516/19 скасувати.

Позовну заяву заступника прокурора Одеської області та додані до неї матеріали (вх. 1533/19 від 30.05.2019) передати на розгляд до господарського суду Одеської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.В. Поліщук