ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Черкаси справа № 925/1002/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючої судді Кучеренко О.І., із секретарем судового засідання Юхименко О.В., без виклику учасників справи, розглянув у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради

про стягнення 4378 грн 11 коп,

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про стягнення 4378 грн 11 коп, у тому числі: 4013 грн 27 коп пені та 364 грн 84коп три проценти річних. У позові позивач також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого останнім за подання позову судового збору у розмірі 1921 грн 00 коп. В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором постачання природного газу від 21.12.2015 №2151/16-ТЕ(Т)-36 щодо оплати переданого позивачем у січні-вересні 2016 року природного газу.

Ухвалою від 22.08.2019 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі, задовольнив клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, (висновки експертів і заяви свідків), що підтверджують заперечення проти позову та заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження (у разі їх наявності) протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач через канцелярію 09.09.2019 направив до суду відзив на позов, у якому проти позову заперечив вважає, що позивач зловживає своїми правами, оскільки на момент укладення договору на постачання природного газу діяли норми Постанови Кабінету Міністрів №758 від 1 жовтня 2015 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» у редакції від 23.02.2017. Відповідно до пункту 16 Положення НАК «Нафтогаз України» у період з 1 травня 2016 по 31 березня 2017 (включно) постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів та населенню у розмірі 4942 гривні за 1000 куб метрів, а для виробництва теплової енергії для релігійних організацій - у розмірі 2471 грн за 1000 куб метрів. Пункт 16 вказаного Положення у частині визначення ціни за 1000 куб метрів газу змінений Постановою КМ №315 від 27.04.2016. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 у справі №826/9665/16 постанову Кабінету Міністрів України №315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року № 758» визнано протиправною та не чинною з моменту її прийняття, а саме з 27.04.2016, а тому нарахування позивачем заборгованості за природний газ за ціною, яка визначена п.16 Постанови є неправомірним та необґрунтованим. Відповідно до умов попереднього договору про постачання природного газу №2151/16 -ТЕ-36 від 21.12.2015 між позивачем та відповідачем, де ціна газу визначена на рівні 1770,74 грн, до цієї ціни додається збір у вигляді цільової надбавки до ціни на природний газ 2%, ПДВ - 20%, що дорівнює 2167,38 грн. Позивач зобов`язаний здійснити перерахунок вартості спожитого природного газу з урахуванням ціни газу, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року №758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) в редакція від 31.03.2016. На момент звернення позивача до суду з позовом рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року вже було винесено.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», яке перейменоване в АТ «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (постачальник - позивач у справі) та Комунальним підприємством теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (споживач - відповідач у справі) був укладений договір постачання природного газу №2151/16-ТЕ(Т)-36 (далі - договір), згідно з пунктами 1.1 та 1.2 якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016 році природний газ виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої види населенню, споживач зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Згідно з пунктом 1.3 договору газ споживачу постачається власного видобутку (видобутий на території України), а у разі його нестачі, імпортний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України).

Ціна газу визначена сторонами у Розділі 5 договору, у якому вказано, що у період з 01.01.2015 до 31.03.2016 регульована ціна (без врахування тарифів за послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758. Ціна за 100 куб м газу за цим договором становить 1770,74 грн, крім того, збір у вигляді надбавки до ціни на природний газ 2%, додаток на додану вартість 20%, а всього 2167,38 грн (пункт 5.2 договору).

Пунктом 6.1 договору встановлено, що оплата здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом м`ясця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за звітним поставки газу.

У пункті 8.2 договору його сторони встановили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Пунктом 10.3 договору сторони встановили, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань,відсотків річних, становлять п`ять років.

Строк дії договору сторонами встановлений пунктом 12 договору, відповідно до якого договір укладений строком з 01.01.2016 до 31.03.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

У подальшому між сторонами договору було укладено ряд додаткових угод:

Додаткова угода №1 від 31.12.2015, якою сторони внесли зміни до пунктів 1.3, 2.1.5, 3.1, 4.1, 4.2 договору. А також до пунктів 5.1, 5.2, згідно з якими встановили, що тарифи на транспортування природного газу є обов`язковими за цим договором. Ціна за 1000 куб м газу за цим договором у період з 01.01.2016 до 31.03.2016 становить 1770,74 грн, крім того, податок на додану вартість 205. До ціни на газ додається тариф на транспортування природного газу 373,30 грн, ПДВ 20%, а всього 2572,85 грн.

Додаткові угоди №2 від 29.01.2016, №3 від 18.03.2016, якими сторони вносили зміни до пунктів 1.3, 2.1 договору.

Додаткова угода №4 від 31.03.2016, якою сторони внесли зміни до Розділів 3, 6, 8, 9, 10 договору, а також до пунктів 5.1, 5.2, згідно з якими встановили, що регульована ціна (без врахування тарифів за послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) у період з 01.04.2016 до 30.04.2016 встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 із змінами, які внесені Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 №234. Ціна за 100 куб м газу за цим договором у цей період становить 1770,74 грн, крім того, податок на додану вартість 20%, а всього 2124,89 грн.

Додаткова угода №4/5 від 13.04.2016 та №6 від 15.08.2016, якими сторони вносили зміни до Розділів 2, 3, 6, 7, 8, 11 договору.

На виконання договору позивач у січні-вересні 2016 року передав відповідачу, а останній прийняв природного газу на загальну суму 57217026 грн 67 коп, що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі газу.

Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, допустивши прострочення в оплаті позивачу поставленого ним у квітні-травні 2016 року природного газу, що підтверджується поданим позивачем з позовом докладним розрахунком стягуваної суми.

За порушення встановленого пунктом 6.1 договору строку оплати поставленого у квітні-травні 2016 року природного газу, позивач нарахував відповідачу до сплати передбачену у пункті 8.2 договору пеню у сумі 4013 грн 27 коп, а також передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України 3% річних у сумі 364 грн 84 коп, які просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. В силу частини 1 статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Судом встановлено, що між сторонами у справі був укладений договір постачання природного газу, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 712 Цивільного кодексу України також регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Укладений сторонами Договір підписаний повноважними представниками сторін, підписи яких скріплені печатками підприємств, містить всі істотні умови для договорів даного виду, дійсність його сторонами визнається.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 цього Кодексу повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до пункту 6.1 договору встановлено, що остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за звітним поставки газу. З матеріалів справи вбачається, що відповідач несвоєчасно оплачував вартість отриманого газу чим порушив умови господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписом статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) визначає грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства, суд встановив, що відповідач не виконав належним чином грошове зобов`язання за договором щодо оплати вартості поставленого позивачем природного газу, допустивши прострочення його виконання, тому позивач має право на стягнення з відповідача на свою користь пені, а також три проценти річних.

Позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання із врахування фактичних платежів за поставлений газ у сумі 4013 грн 27 коп у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Стягувані суми пені 4013 грн 27 коп за прострочення оплати отриманого у квітні-травні 2016 року та трьох процентів річних у сумі 364 грн 84 коп нараховані позивачем у відповідності з умовами договору, фактичними обставинами його виконання сторонами, вимогами чинного законодавства, тобто нараховані правильно, а тому підлягають до задоволення в заявлених позивачем сумах.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Щодо заперечень відповідача, які викладені ним у відзиві на позов, посилаючись на скасування судом Постанови Кабінету Міністрів України №315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року №758», то як вбачається з матеріалів справи, зокрема, змісту договору, який виконувався сторонами та який є дійсним на час прийняття судом рішення у справі, вартість природного газу визначалася сторонами у порядку, який визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758, а також цією ж Постановою із змінами, які внесені Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 №234. Отже, факт скасування судом Постанови Кабінету Міністрів України №315 від 27 квітня 2016 року ніяким чином не впливає на визначення ціни газу, який постачався Публічним акціонерним товариством «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» Комунальному підприємству теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» у період дії договору від 21.12.2015 №2151/16-ТЕ(Т)-36.

Згідно з нормами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні повністю, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 1921,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (вул.О.Дашковича, буд.62, м.Черкаси, ) на користь Акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (вул.Б.Хмельницького, буд.6 , м.Київ, 01601, ) 4013 грн 27 коп пені, 364 грн 84 коп три проценти річних та 1921,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко