ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2019 р. Справа № 925/1295/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Мартюк А.І.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Корнєєвої Людмили Іванівни

на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.03.2019 р. (повне рішення складено 08.04.2019 р.)

у справі № 925/1295/18 (суддя - Чевгуз О.В.)

за позовом Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора"

до Фізичної особи-підприємця Корнєєвої Людмили Іванівни

про стягнення заборгованості у розмірі 4266,73 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора" звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця Корнєєвої Людмили Іванівни про стягнення боргу за фактично надані послуги з управління будинком та з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у розмірі 4266,73 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що Фізична особа-підприємець Корнєєва Людмила Іванівна споживала надані Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна контора" послуги з управління та утримання будинку і споруд та прибудинкової території, однак не оплатила повністю отримані послуги, чим порушила приписи Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" та Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 4266,73 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.12.2018 р. відкрито провадження у справі № 925/1295/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.03.2019 р. (повне рішення складено 08.04.2019 р.) у справі № 925/1295/18 позов Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець Корнєєва Людмила Іванівна подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора", фактично, не надавало всі послуги, зазначені у переліку, проте вимагало оплатити їх, що є порушенням прав скаржника як споживача, та суперечить приписам Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Корнєєвої Людмили Іванівни у справі № 925/1295/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 925/1295/18 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 925/1295/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

До суду 01.07.2019 р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора" заперечує проти доводів скарги відповідача, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" та рішення виконавчого комітету Канівської міської Ради № 104 від 22.03.2017 р. "Про визначення переможця конкурсу щодо призначення управителів з управління багатоквартирними будинками у місті Каневі" Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора" являється управителем багатоквартирних будинків.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Також, відповідно до ч. 5 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У такому разі ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається за результатами конкурсу, який проводиться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, а договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від імені співвласників підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя.

На підставі зазначених положень закону та рішення виконавчого комітету Канівської міської Ради 29.03.2017 р. між Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна контора" (управитель) та уповноваженою особою виконавчого комітету Канівської міської ради (замовником), що діє на підставі розпорядження міського голови № 113-р від 29.03.2017 р. та в інтересах співвласників (орендарів) багатоквартирних будинків і за рахунок співвласників (орендарів) будинків, укладено договори № 58 та № 66 про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, а саме будинку 13 по вулиці Шевченка та будинку 12 по вулиці 206 Дивізії .

Відповідно до п 1.1 договору № 58 та договору № 66 управитель зобов`язується надавати споживачам послуги з управління будинком, спорудою, житловим комплексом і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинковій території, для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні послуг відповідної якості з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а споживач - забезпечення своєчасної оплати послуг за встановленою ціною у строк та на умовах, що передбачені договором.

Згідно з п 2.1 укладених договорів розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладання цього договору зазначено в розрахунках вартості послуг з управління будинком та викладені в додатках 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 та є невід`ємною частиною даних договорів.

Відповідно до п 2.3 договорів розмір оплати за надані послуги протягом дії договорів може змінюватись в залежності від прийняття нових законодавчих і нормативних документів.

Як убачається з матеріалів даної справи, Фізична особа-підприємець Корнєєва Людмила Іванівна є власником нежитлового приміщення загальною площею 246,2 кв. м в багатоквартирному будинку 13 по вулиці Шевченка у м. Каневі на підставі договору купівлі-продажу № 402 від 24.05.2017 р.

Також, відповідно до заяви Фізичної особи-підприємця Корнєєвої Людмили Іванівни останньою здійснюється підприємницька діяльність в багатоквартирному будинку 12 по вулиці 206 Дивізії у м. Каневі , де знаходиться нежитлове приміщенням загальною площею 34,7 кв. м.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" управитель протягом одного місяця після підписання з ним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (змін до нього) зобов`язаний надати або надіслати рекомендованим листом кожному співвласнику примірник такого договору (змін до нього), завірений підписом управителя.

На виконання вказаних приписів закону, відповідно до п. 7 та п. 10 Відомості отримання копії договору про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, майстром дільниці були надані відповідачу копії договорів, а саме:

- договору № 58 від 29.03.2017 р. "Про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд" по вулиці Шевченка, 13 , у якому розташований магазин "Лідер";

- договору № 66 від 29.03.2017 р. "Про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд" по вулиці 206 Дивізії, 12 , у якому розташований магазин "Норма".

Відповідач 04.07.2017 р., не погоджуючись із тарифами на послуги, звернувся до позивача з листом № 6 та просив останнього розглянути запропоновані ним розрахунки щодо послуг.

На звернення відповідача щодо вартості послуг Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора" надіслало лист № 410 від 18.07.2017 р. та зазначило, що розрахунок послуг з утримання будинку проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 р. і не може бути самовільно змінений. Також у листі зазначено, що відповідач є власником нежитлового приміщення, яке знаходиться у багатоповерховому будинку, тому відповідно до чинного законодавства України зобов`язаний брати участь в утриманні будинку пропорційно займаній площі.

У подальшому, позивачем на вимогу відповідача було складено проекти договорів на утримання будинків і споруд відповідно до типового договору з посиланнями на те, що виконавець надає послуги відповідно до ціни, переліку послуг та вартості робіт, визначеними договорами № 58 та № 66 від 29.03.2017 р. Відповідачем було підписано дані договори, проте з протоколами розбіжностей. Позивач, у свою чергу, протоколи розбіжностей не погодив та не підписав.

Як зазначає Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора", відповідно до умов договорів № 58 та № 66 і додатків до них позивач щомісяця виставляв рахунки відповідачу, однак останній зобов`язання щодо повного та своєчасного розрахунку за надані послуги не виконав.

За твердженнями позивача станом на 01.10.2018 р. відповідно до акту звірки взаєморозрахунків у відповідача виникла загальна заборгованість у розмірі 4266,73 грн.

Невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманих послуг стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 4266,73 грн.

Задовольняючи позовні вимоги у даній справі, суд першої інстанції як доказ наявності заборгованості відповідача за послуги з управління будинком взяв до уваги наданий позивачем акт звірки взаєморозрахунків з Фізичною особою-підприємцем Корнєєвою Людмилою Іванівною з 01.01.2018 р. по 01.10.2018 р., підписаний лише з боку Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора".

При цьому, позивачем у позовній заяві вказано, що кожного місяця відповідачу виставлялися рахунки, проте відповідач здійснював оплату не у повному обсязі.

Проте, у поданій апеляційній скарзі відповідач заперечує надання всіх послуг, обумовлених договором та додатками до нього.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і, власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Також, положення ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, первинні документи повинні містити відомості, які підтверджують вчинення господарської операції, на виконання якої вони складаються, у зв`язку з чим вчинення певної господарської операції фіксуватиметься документально, що в сукупності свідчить про підтвердження між учасниками такої операції певних прав та обов`язків, зокрема, і щодо обов`язку сплатити певну суму коштів, яка складатиме еквівалент певної вартості наданих послуг.

Разом з цим, позивачем на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог до матеріалів справи не надано жодних первинних документів, які б могли підтвердити факт надання відповідачу обумовлених договорами послуг. Також позивачем не надано і жодних доказів, які б могли взагалі підтвердити чи спростувати факт оплати таких послуг з боку Фізичної особи-підприємця Корнєєвої Людмили Іванівни.

При цьому, апеляційний суд критично оцінює вищезгаданий акт звірки взаєморозрахунків, який судом першої інстанції прийнято як належний доказ існування заборгованості відповідача, з огляду на наступне.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 18.09.2019 р. у справі № 904/5545/18, акт звірки розрахунків не є зведеним обліковим документом, оскільки є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтери підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не доводить факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом, тобто акт не є належним доказом здійснення суб`єктами господарювання господарських операцій за певним правочином.

Проте, суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги у якості належного доказу надання послуг та їх часткової оплати наданий позивачем акт звірки взаєморозрахунків з Фізичною особою-підприємцем Корнєєвою Людмилою Іванівною з 01.01.2018 р. по 01.10.2018 р., підписаний лише з боку Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора", за відсутності в матеріалах справи будь-яких інших доказів надання послуг за укладеними договорами, у тому числі первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували вчинення господарських операцій.

Також судом не враховано, що відображені в акті відомості не містять посилання на договори № 58 та № 66 про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, а також додатки до таких договорів, які є підставою позовних вимог у цій справі, а лише містять посилання на незрозумілі документи, відсутні у матеріалах даної справи.

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Проте подана позивачем до суду першої інстанції позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку заборгованості із зазначенням у ньому періоду та вартості наданих послуг, сум які були сплачені відповідачем за такий період, та наявної заборгованості відповідача.

Наведені вище обставини у сукупності залишилися поза увагою місцевого господарського суду, що призвело до прийняття оскаржуваного рішення за умов порушення приписів процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для розгляду справи.

Враховуючи усе вищенаведене, рішення Господарського суду Черкаської області від 29.03.2019 р. у справі № 925/1295/18 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора".

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Корнєєвої Людмили Іванівни задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 29.03.2019 р. у справі № 925/1295/18 скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

3. Відмовити у задоволенні позову Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора".

4. Стягнути з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора" (вул. Шевченка, 69/1, м. Канів, Черкаська обл., 19003, ) на користь Фізичної особи-підприємця Корнєєвої Людмили Іванівни ( АДРЕСА_6 , ІПН НОМЕР_1 ) 2643 (дві тисячі шістсот сорок три),00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду Черкаської області видати наказ на виконання даної постанови суду.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст складено 07.10.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

А.І. Мартюк