ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2019 р. Справа№ 910/3402/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

Секретар судового засідання: Майданевич Г.А.
За участю представників учасників процесу: згідно із протоколом судового засідання від 30.09.2019.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична ефективність України" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2019 у справі № 910/3402/19 (суддя Шкурдова Л.М., м. Київ, повний текст рішення складено 18.06.2019)

за позовом Приватного підприємства фірма "Ураган"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична ефективність України"

про стягнення 924 287,18 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2019 у справі № 910/3402/19 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 810 787,50 грн. основного боргу, 84 247,37 грн. інфляційних втрат, 29 252,30 грн. 3% річних, 13 864,31 грн. судового збору, 1 886,57 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Рішення мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджується поставка позивачем товару за договором, його прийняття відповідачем та існування заборгованості відповідача перед позивачем. Здійснивши перерахунок суми основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення основного боргу у розмірі 810 787,50 грн., 3% річних у розмірі 29 252,30 грн. та інфляційні втрати у розмірі 84 247,37 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з необхідністю бути присутнім у судових засіданнях 23.04.2019 та 28.05.2019 позивачем були понесені витрати у розмірі 1 886,57 грн. на залізничні квитки, які відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетична ефективність України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та направити справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржника вказує на те, що позивачем не надіслано на адресу відповідача примірника позовної заяви, а враховуючи факт неповідомлення належним чином відповідача про засідання, відповідач втратив змогу викласти свою позицію у даній справі, надати певні докази та необхідні заперечення проти доказів іншої сторони до суду першої інстанції.

Також скаржник зазначає, що ним не було отримано рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2019 у справі № 910/3402/19.

На думку скаржника, господарським судом першої інстанції не досліджено умови договору, а саме п. 3.4, відповідно до якого, позивач повинен надати відповідачу, зокрема, товарно-транспортну накладну - за вимогою.

Скаржник звертає увагу на те, що позивачем не було дотримано досудового порядку вирішення спору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/3402/19. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична ефективність України" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2019 у справі № 910/3402/19 призначено на 16.09.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2019 у справі № 910/3402/19 задоволено клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична ефективність України" про відкладення розгляду справи № 910/3402/19; відкладено розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична ефективність України" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2019 у справі № 910/3402/19 на 30.09.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 30.09.2019 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні 30.09.2019 просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі № 910/2501/19 скасувати, вимоги апеляційної скарги задовольнити.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, письмових пояснень, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 04.01.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки № 00000001, відповідно до п. 1.1 якого, позивач, за договором продавець, зобов`язується передати у встановлений договором термін у власність відповідача, за договором покупця, паливні гранули (пелети) з лушпиння соняшника, паливні гранули з деревини та інші ТМЦ (товар), а відповідач зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість відповідно до умов цього договору.

Згідно із п. 2.1 договору загальна кількість, ціна, асортимент і розгорнута номенклатура товару, що продається за цим договором, визначається на підставі усного або письмового замовлення відповідача в рахунках позивача, що являються невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.п. 3.3, 3.4 договору право власності на товар, а також усі зв`язані з ним ризики переходять від позивача до відповідача з моменту відвантаження товару. На кожну поставлену партію товару позивач повинен видати відповідачу наступні документи: рахунок 1 примірник - за вимогою; 1 примірник (оригінал); накладна 1 примірник (оригінал); товарно-транспортну накладну - за вимогою.

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що загальна вартість договору визначається сумою вартості всіх партій товару, відвантажених за даним договором.

Відповідно до п. 5.1 договору оплата за отриманий товар здійснюється протягом 25-30 числа поточного місяця.

Факт передачі позивачем відповідачу та прийняття останнім товару на загальну суму 810 787,50 грн. підтверджуються видатковими накладними, належним чином засвідчені копії яких наявні матеріалах справи.

Однак, відповідач свої зобов`язання за договором в частині оплати переданого позивачем та прийнятого відповідачем товару не виконав, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 810 787,50 грн.

Згідно із статтею 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також в ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, що з урахуванням положень статті 530 ЦК України та змісту договору строк виконання відповідачем грошового зобов`язання згідно із договором на момент розгляду справи настав.

В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати заборгованості перед позивачем у розмірі 810 787,50 грн., за поставлений позивачем товар відповідно до договору та наявних у матеріалах справи видаткових накладних.

Таким чином, позовна вимога про стягнення заборгованості у розмірі 810 787,50 грн. є такою, що відповідає нормам законодавства, підтверджена матеріалами справи, відповідачем належним чином не спростована, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши, враховуючи доведений факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання, апеляційна інстанція погоджується із висновками суду першої інстанції щодо розмірів 3% річних та інфляційних та вважає правильними суми у розмірі 29 252,30 грн. та 84 247,37 грн., відповідно.

Щодо заяви позивача про здійснення розподілу судових витрат, які пов`язані із забезпеченням явки представника позивача у судові засідання 23.04.2019 та 28.05.2019, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Враховуючи викладене, у зв`язку із необхідністю бути присутнім у судових засіданнях 23.04.2019 та 28.05.2019 позивачем були понесені витрати у розмірі 1 886,57 грн. на залізничні квитки, крім того, позивачем до матеріалів справи, в якості доказу понесення витрат на проїзд, надано копії квитків сполученням Львів - Київ-Пасажирський, Київ-Пасажирський - Львів загальною вартістю 1 886,57 грн., позовна вимога про стягнення з відповідача 1 886,57 грн. судових витрат на залізничні квитки є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Твердження скаржника про те, що позивачем не надіслано відповідачу примірника позовної заяви спростовується наявними матеріалами справи, а саме: фіскальним чеком № 0131 від 15.03.2019 та описом цінного листа (а.с. 12-13).

Слід зазначити, що отримання поштової кореспонденції є правом відповідача, яким останній не скористався для отримання як позовної заяви, так і ухвал та рішення Господарського суду міста Києва.

Також слід зазначити, що в матеріалах справи № 910/3402/19 наявні поштові відправлення Господарського суду міста Києва, зокрема, за трек номерами 016 (а.с. 4-7), 010 (а.с. 39-42) та 018 (а.с. 53-57) надіслані на адресу відповідача, а саме: вул. Здолбунівська, 7-Д, корп. Г, м. Київ, 02081.

Тобто, Господарським судом міста Києва вживались усі можливі дії, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, для повідомлення відповідача про розгляд справи № 910/3402/19.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що невжиття заходів досудового врегулювання господарського спору не може позбавити сторону права на звернення з позовом до господарського суду.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Кампус Коттон клаб" щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) від 09.07.2002 №15-рп/2002 справа № 1-2/2002 встановлено, що положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами; встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Твердження скаржника про порушення позивачем п. 3.4 договору, а саме ненадання товарно-транспортних накладних, є безпідставним, оскільки в матеріалах справи відсутнє звернення відповідача до позивача з вимогою надати такі товарно-транспортні накладні.

Нормами ГПК України не надано апеляційному господарському суду повноважень направляти справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2019 у справі № 910/3402/19 та для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична ефективність України", відсутні.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Скаржником у апеляційній скарзі не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 28.05.2019 у справі № 910/3402/19.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетична ефективність України" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2019 у справі № 910/3402/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2019 у справі № 910/3402/19 залишити без змін.

3. Справу № 910/3402/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний - 07.10.2019.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко