Справа № 909/82/16
У Х В А Л А

про розгляд заяви кредитора

08.10.2019 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Назарчук І. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву (вх. № 2353/16 від 15.03.2016) Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" з вимогами до боржника та клопотання представника боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" Облещук О. П. (вх. № 19350/19 від 07.10.2019) про зупинення провадження у справі № 909/82/16, у справі

за заявою: Компанії Naran advisory corporation

представник кредитора: Бабаніна Марина Петрівна

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз"

про банкрутство,

за участі:

від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк": Слєсаренка Ярослава Володимировича,

розпорядника майна: Чопенка Дениса Вікторовича,

від ініціюючого кредитора та боржника: представники в судове засідання не з'явилися.

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа за заявою Компанії Naran advisory corporation про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз".

Так, справа перебуває на стадії розпорядження майном боржника.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" направило на адресу суду заяву (вх. № 2353/16 від 15.03.2016) про визнання кредитором з вимогами до боржника в сумі 102 600 374, 81 гривень з яких: 100 398 374, 81 гривень - вимоги не забезпечені заставою майна боржника та 2 202 000, 00 гривень - вимоги забезпечені заставою майна боржника.

Вказана вище заява була призначена до розгляду в засіданні суду та неодноразово розгляд заяви відкладався.

08.04.2016 за вх. № 4980/16 від арбітражного керуючого Тритяченка О. В. до суду надійшло повідомлення за результатами розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк", відповідно до якого боржник та розпорядник майна боржника визнають частково грошові вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в розмірі 76 942 834, 41 гривень та включають їх до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" із дотриманням наступного порядку черговості їх задоволення: 2 756, 00 гривень за судовим збором, сплаченим за подання заяви з грошовими вимогами, що підлягають включенню до 1 черги задоволення кредиторських вимог, 51 689 687, 06 гривень за основними зобов'язаннями, що підлягають включенню до 4 черги задоволення кредиторських вимог, 23 048 391, 35 гривень за штрафними зобов'язаннями, що підлягають включенню до 6 черги задоволення кредиторських вимог, вимоги кредитора в розмірі 2 202 000, 00 гривень підлягають включенню до окремої черги як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

23.02.2018 за вх. № 3145/18 від розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" Чопенка Д. В. до суду поступило повідомлення про розгляд грошових вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк", у відповідності до якого грошові вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" визнаються розпорядником майна та боржником частково у розмірі 76 942 834, 41 гривень та підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів наступним чином: окремо вимоги, що забезпечені заставою майна боржника - 2 202 000, 00 гривень, 1 черга задоволення вимог кредиторів - 2 756, 00 гривень, 4 черга задоволення вимог кредиторів - 51 689 687, 06 гривень, 6 черга задоволення вимог кредиторів - 23 048 391, 35 гривень. Грошові вимоги в сумі 25 657 540, 40 гривень визнаються необґрунтованими та не включаються до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз".

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2018, справу № 909/82/16 передано на розгляд судді Михайлишину В. В.

Ухвалою від 21.08.2018 суд прийняв до розгляду справу № 909/82/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз". Зупинив провадження у справі № 909/82/16 до перегляду Львівським апеляційним Господарським судом ухвали Господарського суду Івано-Франківської області 08.11.2017 та повернення матеріалів справи до Господарського суду Івано-Франківської області.

26.09.2018 Львівський апеляційний господарський суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08.11.2017 у справі № 909/82/16 (ухвала Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2018).

25.10.2018 суд поновив провадження у справі № 909/82/16.

14.11.2018 суд зупинив провадження у справі № 909/82/16 до перегляду Західним апеляційним господарським судом ухвали Господарського суду Івано-Франківської області 08.11.2017 та повернення матеріалів справи до Господарського суду Івано-Франківської області.

03.12.2018 Західним апеляційним господарським судом відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "Агро-Союз", смт. Слобожанське, Дніпропетровської області, б/н від 13.11.2018 на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08.11.2017 у справі № 909/82/16.

04.02.2019 Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного Господарського суду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма "Агро-Союз" на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 у справі № 909/82/16 повернув скаржнику.

27.05.2019 суд поновив провадження у справі.

27.08.2019 призначено до розгляду в судовому засіданні: заяву (вх. № 2332/16 від 15.03.2016) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Союз-Хмельницький", заяву (вх. № 2353/16 від 15.03.2016) Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк", заяву (вх. № 2250/16 від 14.03.2016) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Союз Менеджмент", заяву (вх. № 2530/16 від 21.03.2016) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Союз-Україна", заяву (вх. № 2531/16 від 21.03.2016) Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрокріль" з вимогами до боржника на 18.09.2019.

18.09.2019 представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" надав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів (вх. № 15957/19), а саме: договору від 09.08.2019 про розірвання іпотечного договору.

18.09.2019 судом відкладено в попередньому судовому засіданні розгляд заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на 08.10.2019.

Представники боржника та ініціюючого кредитора в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Учасники у справі про банкрутство належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення засідання суду, що підтверджується: ухвалою суду від 18.09.2019 та повідомленням про проведення 08.10.19 засідання суду по розгляду зазначеної заяви.

07.10.2019 розпорядник майна Чопенко Д. В. надав суду додаткові пояснення щодо результатів розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" з врахуванням судової практики (вх. № 17079/19), в яких повідомляє суд, що грошові вимоги визнає частково: 2 756, 00 гривень, як вимоги першої черги, 41 377 466, 10 гривень, як вимоги четвертої черги, 20 833 536, 54 гривень, як вимоги шостої черги. Грошові вимоги до боржника в розмірі 40 386 616, 17 гривень - не визнає.

07.10.2019 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" надав суду клопотання про зупинення провадження у справі (вх. № 19350/19). Клопотання мотивоване тим, що для надання правової оцінки правовідносинам у справі № 909/82/16 буде мати значення правовий висновок Великої Палати Верховного суду у справі № 912/1120/16 щодо встановлення правової природи процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором, нарахованих банком після настання строку погашення кредиту).

Розглянувши матеріали справи та подані заяви судом встановлено таке.

Щодо клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" про зупинення провадження у справі.

Як визначено частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України та статтею 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Основною метою Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є повне або часткове задоволення вимог кредиторів шляхом застосування судових процедур (розпорядження майном боржника, мирова угода, санація, ліквідація банкрута).

11.02.2016 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" та прийнято заяву до розгляду; визнано безспірні грошові вимоги Компанії Naran advisory corporation до Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" в сумі 600 000, 00 гривень; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника до закінчення провадження у справі; введено процедуру розпорядження майном боржника Приватного акціонерного товариства "Корпорація "Агро-Союз" строком на 115 календарних днів; призначено розпорядником майна Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" арбітражного керуючого Тритяченка О. В.

15.02.2016 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз".

В частині 1 статті 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

Станом на сьогоднішній день боржник перебуває в процедурі розпорядження майном.

Так, статтею 227 Господарського процесуального кодексу України законодавцем визначено вичерпний перелік обов'язкових для суду підстав, які зумовлюють зупинення провадження у справі.

Зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу.

Пунктом 7 Інформаційного листа ВГСУ від 28.03.2013 № 01-06/1862/2013 роз'яснено, що провадження у справі про банкрутство підлягає зупиненню у разі оскарження судових рішень, які опосередковують рух справи про банкрутство (ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство, ухвали про введення процедури санації, ухвали про затвердження плану санації, постанови про визнання боржника банкрутом тощо).

Нормами статті 8 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006 обумовлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року (ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема цивільного характеру.

Критерій розумності строку розгляду справи визначений у листі Верховного Суду України від 25.01.2006, № 1-5/45 "Щодо перевищення розумних строків розгляду справ" в якому зазначено, що критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає в разі нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при переданні або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів для дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторного направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Визначаючи ці критерії, Верховний суд посилається на рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України".

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, справи мають бути розглянуті впродовж розумного строку. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: правова та фактична складність справи, поведінка заявника, інших учасників справи та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, тощо.

До того ж у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України" Суд наголосив, що обов'язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції.

Пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках: об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Водночас, суд не може посилатись на об'єктивну неможливість розгляду справи, коли зібрані та наявні в матеріалах справи докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на викладене вище, враховуючи принцип верховенства права, з метою справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду справи про банкрутство боржника та з метою захисту інтересів кредиторів, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання представника боржника про зупинення провадження у справі.

Щодо заяви з грошовими вимогами.

В силу приписів частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Як визначено в частині 1 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

В силу статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

На підставі положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у справі про банкрутство спір не вирішується по суті, а лише встановлюються грошові вимоги кредиторів на підставі поданих документів.

Відповідно до вимог статей 13, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, належними та допустимими доказами.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами, що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору. При цьому суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Отже, аналіз норм права дозволяє зробити висновок, про те що спеціальне законодавство про банкрутство визначає особливий порядок розгляду грошових вимог кредитора у процедурі банкрутства шляхом їх визнання (відхилення) внаслідок розгляду по суті.

Відповідно до частини 10 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з метою виявлення усіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, 15.02.2016 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет (№ 28248).

29.02.2012 між Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" (позичальником) укладено кредитний договір № 1/12/к, з врахуванням змін та доповнень, внесених договорами про внесення змін № № 1 - 3, відповідно до умов якого Банк відкрив позичальнику відновлювану кредитну лінію з лімітом 40 000 000, 00 гривень на строк з 29.02.2012 по 27.02.2015 зі сплатою процентів за користування кредитом:

- з 29.02.2012 по 30.03.2014 - з 19, 0% річних, а на прострочену заборгованість - 22, 0% річних;

- з 31.03.2014 по 27.02.2015 - 22, 0% річних, а на прострочену заборгованість - 25, 0% річних.

Відповідно до пункту 1.3.2. договору (про внесення змін та доповнень № 3 від 31.03.2014) позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі у термін до 27.02.2015.

Отже, кінцевий терміном погашення боргу - 27.02.2015. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що боржник неналежним чином виконував умови договору, як наслідок утворилась заборгованість в розмірі 40 000 000, 00 гривень.

Пунктом 3.4. договору сторонами визначено, що проценти за користування кредитними коштами позичальник зобов'язався сплачувати щомісяця, не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, в день повного погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового погашення заборгованості за кредитом, або в день дострокового розірвання кредитного договору.

У заяві заявник зазначає, що боржник кредит у розмірі 40 000 000, 00 гривень не повернув, проценти за користування кредитом сплачувати перестав.

Відповідно до пункту 6.3. договору, за порушення визначених в цьому договорі строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами та/або комісій, позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку (пеню), яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачуються пеня.

На думку заявника, станом на 11.02.2016 загальна сума заборгованості позичальника за кредитним договором становить 74 738 078, 41 гривень:

- за основним зобов'язанням - 51 689 687, 06 гривень, з яких: прострочена заборгованість щодо повернення кредиту - 40 000 000, 00 гривень; прострочена заборгованість щодо сплати процентів за користування кредитом - 11 365 096, 90 гривень; прострочена заборгованість щодо сплати процентів за лютий 2016 року - 324 590, 16 гривень;

- штрафні санкції (пеня) - 23 048 391, 35 гривень, з яких: пеня, нарахована за несвоєчасне повернення кредиту - 20 125 973, 49 гривень; пеня, нарахована за несплату процентів - 2 922 417, 86 гривень.

29.02.2012 між Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком "Укргазбанк" (кредитором), Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" (поручителем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" (позичальником) укладено договір поруки № 1/12/к/П-4, а 31.03.2014 укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до цього договору.

Відповідно до пункту 1.1. договору, поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору № 1/12/к від 29.02.2012, укладеного кредитором з позичальником.

Таким чином, в забезпечення зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки № 1/12/к/П-4 (з урахуванням договору про внесення змін та доповнень № 1 від 31.03.2014 до нього), за умовами договору поруки:

- боржник поручився перед банком за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" своїх зобов'язань за кредитним договором;

- зобов'язався нести солідарну відповідальність з Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" перед банком за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору;

- відповідати за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що й позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному об'ємі.

Крім цього, 07.09.2011 між Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком "Укргазбанк" та Приватним акціонерним товариством "Агро-Союз" (позичальником) укладено кредитний договір № 4/11/к (з врахуванням змін та доповнень, внесених договорами про внесення змін № 1 від 24.07.2012, № 2 від 31.10.2012, № 3 від 18.01.2013, № 4 від 15.07.2013; № 5 від 26.09.2013; № 6 від 05.11.2013; № 7 від 31.03.2014; № 8 від 04.06.2014; № 9 від 20. 06.2014), банк відкрив позичальнику відновлювану кредитну лінію з лімітом 15 000 000, 00 гривень на строк з 07.09.2011 по 22.02.2015 зі сплатою процентів за користування кредитом:

- з 07.09.2011 по 23.07.2012 - 14, 5% річних; на прострочену заборгованість - 17, 5 % річних;

- з 24.07.2012 по 30.10.2012 - 20, 0 % річних; на прострочену заборгованість - 23, 0 % річних;

- з 31.10.2012 по 25.09.2013 - 19, 0 % річних; на прострочену заборгованість - 22, 0 % річних;

- з 26.09.2013 по 06.03.2015 - 22, 0 % річних; на прострочену заборгованість - 25, 0 % річних.

Заявником зазначено, що на виконання умов пункту 1.1. договору, банк з 08.09.2011 по 13.10.2011 п'ятнадцятьма окремими траншами перерахував на поточний рахунок позичальника кредитні кошти в загальній сумі 15 000 000, 00 гривень. В підтвердження даного факту надано виписку з особового рахунку (б/н від 01.03.2016).

Із додатку № 1 до кредитного договору вбачається, що погашення кредиту позичальник зобов'язався здійснювати в строк відповідно графіка зменшення ліміту кредитування.

За умовами кредитного договору, позичальник зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом щомісяця, не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом, в день закінчення строку, на який надано кредит, в день повного погашення заборгованості за кредитом, в день дострокового погашення заборгованості за кредитом, або дострокового розірвання кредитного договору.

Однак, позичальник в порушення взятих на себе зобов'язань, у встановлений договором строк кредит в сумі 15 000 000, 00 гривень не повернув, проценти за користування кредитом сплачувати перестав.

За порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку (пеню), яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (пункт 6.3. кредитного договору).

Заявник зазначає в заяві, що станом на 11.02.2016 заборгованість позичальника, Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз", за кредитним договором № 4/11/к від 07.09.2011 становить 27 773 721, 40 гривень, зокрема:

- за основним зобов'язанням - 19 332 488, 05 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість щодо повернення кредиту - 15 000 000, 00 гривень; прострочена заборгованість щодо сплати процентів - 4 210 766, 74 гривень; прострочена заборгованість щодо сплати процентів за лютий 2016 року - 121 721, 31 гривень;

- штрафні санкції (пеня) - 8 441 233, 35 гривень, з яких: пеня, нарахована за несвоєчасне повернення кредиту - 7 367 240, 06 гривень; пеня, нарахована за несплату процентів - 1 073 993, 29 гривень.

У забезпечення зобов'язань позичальника, Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз", за кредитним договором № 4/11/к від 07.09.2011 боржник виступив майновим поручителем, про що зазначено у договорі іпотеки № 4/11/к/3-1 від 31.03.2014 (укладеним між Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком "Укрзазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз").

Згідно договору іпотеки в іпотеку банку передано належне майновому поручителю нерухоме майно:

- цегляна будівля площею 618, 6 м2 (право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 28)та складське приміщення з офісною частиною, площею 1 797, 6 м2 (право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 28), розташовані за адресою Волинська область, Луцький район, с. Струмівка, вул. Рівненська, 74а;

- земельна ділянка на якій знаходиться предмет іпотеки загальною площею 0, 5802 га (комерційного використання).

Ринкова вартість предмету іпотеки становить 2 202 000, 00 гривень (пункт 2.2. договору).

На думку заявника, загальна сума вимог до боржника становить 102 600 374, 81 гривень.

Як наслідок, заявник звернувся до суду із заявою про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 102 600 374, 81 гривень, із яких: 100 398 374, 81 гривень не забезпечені заставою майна та 2 202 000, 00 гривень - забезпечені заставою майна боржника.

Норми права, якими керувався суд при постановленні ухвали.

Укладені між сторонами договори за своєю правовою природою є кредитними договорами, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань, згідно зі статтями 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статтями 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 2 статті 345 Господарського кодексу України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

У відповідності до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (частина 2 статті 1056 - 1 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Сторони в договорі погодили розміри процентів за користування кредитом на підставі якого позивачем правомірно обраховано суму заборгованості по сплаті процентів.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина 7 статті193 Господарського кодексу України).

Як вказує частина 1 статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Боржник порушив взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту за договорами.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов'язання простроченого боржника за договором не припиняється.

Щодо вимог за кредитним договором № 1/12/к від 29.02.2012 суд зазначає, що сторонами пунктом 1.3.2. цього договору погоджено термін повернення кредиту, а саме: по 27.02.2015. Таким чином, з 28.02.2015 боржник мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги кредитором сплатити заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси банку забезпечені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладене в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Судом встановлено, що загальна сума боргу боржника за кредитним договором № 1/12/к від 29.02.2012 становить 62 211 002, 64 гривень, із них: 40 000 000, 00 гривень боргу за кредитом, пеня за основним боргом становить 20 125 973, 49 гривень (за період з 02.03.2015 по 11.02.2016), пеня за процентами становить 707 563, 05 гривень (за період з 12.02.2015 по 27.02.2015).

Так, у відповідності до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частини 1 статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель зобов`язується перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (стаття 554 Цивільного кодексу України).

До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання (стаття 556 Цивільного кодексу України).

Зі змісту зазначених норм випливає, що договір поруки не покладає на боржника якогось нового обов`язку, крім того, який він вже має перед кредитором по основному зобов`язанню, а лише створює ймовірність переходу прав та обов`язків останнього до поручителя у разі виконання ним зобов`язання, забезпеченого порукою.

Аналіз наведених норм, у їх взаємозв`язку свідчить, що порукою може бути забезпечене лише існуюче на момент укладення договору поруки основне зобов`язання, виконання якого і буде забезпечене в подальшому, укладеним договором поруки.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Частиною 2 статті 33 Закону України "Про іпотеку" унормовано, що у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше.

Щодо вимог за кредитним договором № 4/11/к від 07.09.2011. Слід зазначити, що в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між банком та боржником укладено договір іпотеки № 4/11/к/З-1 від 31.03.2014. Водночас, 09.08.2019 між Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" укладено договір про розірвання іпотечного договору, посвідченого 31.03.2014 приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л. Л., за реєстровим номером №1025. Із договору вбачається, що сторони домовились за взаємною згодою розірвати іпотечний договір № 4/11/к/З-1 від 31.03.2014.

Водночас, сума сплаченого судового збору в розмірі 88 575, 00 гривень у справі № 01-23/903/83/16 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерним банком "Укргазбанк" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз", третя особа Приватне акціонерне товариство "Агро-Союз", про звернення стягнення на предмет іпотеки, не підлягає включенню до реєстру вимог боржника у зв'язку з відсутністю правових підстав, оскільки 25.08.2016 зупинено провадження у даній справі до закінчення розгляду заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про визнання кредиторських вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" у справі про банкрутство № 909/82/16.

Приписами частини 3 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено безспірність вимог кредитора - це грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Станом на сьогоднішній день провадження у справі № 01-23/903/83/16 зупинено, тобто рішення судом не ухвалено. З огляду на викладене, заявлена грошова вимога в розмірі 88 575, 00 гривень не відповідає вимозі встановленій частиною 3 статтею 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та не підлягає до задоволення.

Отже, заборгованість за кредитним договором № 1/12/к від 29.02.2012 (за основним зобов'язанням) становить 41 377 466, 10 гривень; заборгованість за кредитним договором № 1/12/к від 29.02.2012 (штрафні санкції) - 20 833 536, 54 гривень.

Приписами статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено черговість задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу про порушення справи про банкрутство боржника від 11.02.2016 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 15.02.2016 (№ 28248), заява кредитора поступила до суду 15.03.2016 (вих. 513021/376/2016 від 12.03.2016; направлена Укрпоштою 12.03.2016), тобто в строк встановлений статтею 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Таким чином, суд приходить до висновку що заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про визнання кредитором з вимогами до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" на суму 102 600 374, 81 гривень слід задовольнити частково; визнати грошові вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" в розмірі 62 213 758, 64 гривень, з яких 2 756, 00 гривень, як вимоги першої черги, 41 377 466, 10 гривень, як вимоги четвертої черги та 20 833 536, 54 гривень, як вимоги шостої черги; відмовити у задоволенні грошових вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" в розмірі 40 386 616, 17 гривень.

Разом із цим, розпоряднику майна Чопенку Д. В. слід внести визнану судом вимогу кредитора до реєстру вимог кредиторів боржника.

Керуючись статтями 9, 23, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні клопотання представника боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" Облещук О. П. (вх. № 19350/19 від 07.10.2019) про зупинення провадження у справі № 909/82/16 - відмовити.

2. Заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (вх. № 2353/16 від 15.03.2016) про визнання кредитором з вимогами до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" на суму 102 600 374, 81 гривень - задовольнити частково.

3. Визнати грошові вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" в розмірі 62 213 758, 64 гривень, з яких 2 756, 00 гривень, як вимоги першої черги, 41 377 466, 10 гривень, як вимоги четвертої черги та 20 833 536, 54 гривень, як вимоги шостої черги.

4. Відмовити у задоволенні грошових вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" в розмірі 40 386 616, 17 гривень.

5. Арбітражному керуючому (розпоряднику майна) Чопенку Д. В. внести вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до реєстру вимог кредиторів боржника.

6. Дану ухвалу направити:

1) представнику ініціюючого кредитора: Бабаніній М. П. (абонентська скринька 25, м. Дніпро, Україна, 49000);

2) боржнику: Товариству з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" (вул. Герцена, 16А, село Майське, Синельниківський район, Дніпропетровська область, 52511);

3) розпоряднику майна Чопенку Д. В. (вул. Мечникова, 18, оф. 519, м. Дніпро, 49000);

4) кредитору: Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк "Укргазбанк" (вул. Єреванська, 1, м. Київ, 03087).

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення - 08.10.2019.

8. Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

9. Повний текст ухвали складено - 11.10.2019.

Суддя В. В. Михайлишин