ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.19 р. Справа № 917/1354/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Отюговій О.І., розглянувши справу № 917/1354/19

за позовною заявою Акціонерного товариства "Укргазвидобування", вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ 53,04053

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АвтоКраз", вул. Київська, 62, м. Кременчук, Полтавська область,39631

про стягнення 54 564,10 грн. заборгованості

Без виклику учасників справи

Встановив :

05.08.2019 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АвтоКраз" про стягнення 54 564,10 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 06.08.2019 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/1354/19 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені за місцем їх реєстрації про покладені на них обов`язки, про що свідчать матеріали справи (поштові повідомлення про вручення даної ухвали наявні у матеріалах справи). Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

06.04.2018 року між Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (далі - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім АвтоКрАЗ» (далі - Постачальник) укладено Договір поставки (закупівля товару за власні кошти) №УГВ8893/30-18 (а.с. 36-45, далі - Договір).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві рідину охолоджуючу (далі - Товар), зазначений в специфікації, що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а Покупець - прийняти і оплатити такий Товар (п. 1.1 Договору);

- найменування/асортимент Товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю Товару та загальна ціна Договору вказується у Специфікації (далі - Специфікація), яка є Додатком №1 до Договору та є її невід`ємною частиною (п. 1.2 Договору);

- строк поставки, умови та місце поставки Товару, інформація про вантажовідправників та вантажоотримувачів вказується в Специфікації до Договору (п.5.1 Договору);

- обсяг поставки Товару (кожної партії Товару) визначається в рознарядках Покупця та узгоджується до поставки Товару. Відвантаження Товару проводиться тільки після отримання Постачальником рознарядки. Відвантаження Товару без рознарядки забороняється. Рознарядка Постачальнику може направлятися Покупцем в електронному вигляді на електронну адресу Постачальника, вказану в Розділі XIV даного Договору (п.5.2 Договору);

- датою поставки Товару є дата підписання уповноваженими представниками Сторін акту приймання-передачі Товару або видаткової накладної. Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з дати підписання Сторонами акту приймання-передачі Товару або видаткової накладної (п.5.3 Договору);

- у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки Товару у строки, зазначені у Специфікації до Договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцяти днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару (п.7.11 Договору);

- Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін (за наявності), за умови надання Постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по Договору, які відповідають вимогам, вказаним у п. 10.2 цього Договору і діє до повного виконання Сторонами зобов`язань (пункт 10.1 Договору).

У п. 1 Специфікації №1 від 06.04.2018 року сторони передбачили поставку 45 шт. Товару на загальну вартість 95 999 998,50 грн. з ПДВ.

Пунктом 3 Специфікації №1 від 06.04.2018 року встановлено строк поставки товару: протягом 180 календарних днів з дати укладання договору.

06.11.2018 року було укладено Додаткову угоду №1 до Договору, якою Сторони домовились додаток №1 Договору №УГВ8893/30-18 від 06.04.2018 року (Специфікація №1 ) викласти у новій редакції, а саме: загальна вартість Товару за Договором складає - 91 199 998,58 грн., а граничний термін поставки Товару -31.12.2018р.

30.01.2019 року сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до Договору №УГВ 8893/30-18 від 06.04.2018 року, відповідно до якої сторони домовились продовжити строк поставки Товару, а п.3 Специфікації №1, що є Додатком №1 до Договору, встановили, що граничний строк поставки Товару - 31.01.2019р.

На виконання умов Договору позивач направив на електронну адресу Відповідача () рознарядку від 12.06.2018 року №30/226 та уточнену рознарядку від 13.06.2018 року №30/229, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією скриншоту.

Як зазначає позивач, відповідачем зобов`язання щодо поставки 41 шт. товару на загальну вартість 83 405 126,89 грн. виконано вчасно. Проте, зобов`язання щодо поставки 4 шт. товару відповідачем виконано несвоєчасно, а саме:

Відповідно до видаткової накладної від 07.02.2019 року №396 відповідач поставив Товар на загальну вартість 1 948 717,92 грн.

Відповідно до видаткової накладної від 07.02.2019 року №397 відповідач поставив Товар на загальну вартість 1 948 717,92 грн.

Відповідно до видаткової накладної від 09.02.2019 року №414 відповідач поставив Товар на загальну вартість 1 948 717,92 грн.

Відповідно до видаткової накладної від 09.02.2019 року №416 відповідач поставив Товар на загальну вартість 1 948 717,92 грн.

Тобто, відповідачем несвоєчасно поставлено 4 шт. товару на загальну вартість 7 794 871,68 грн., чим порушено п.5.1 Договору.

03.04.2019 року, з метою досудового врегулювання спору щодо сплати пені за несвоєчасну поставку Товару, згідно умов Договору №УГВ 8893/30-18 від 06.04.2018 року. позивач направив на адресу відповідача претензію №30/172, але відповіді Постачальник не надав.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення 54 564,10 грн. пені за період з 01.02.2019 р. по 08.02.2019 р. за несвоєчасне виконання зобов`язань з поставки товару за договором поставки (закупівля товару за власні кошти) №УГВ8893/30-18.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором та приписів ст. 663 Цивільного кодексу України не несвоєчасно поставив позивачу товар на загальну суму 7 794 871,68 грн.. Дана обставина відповідачем не спростована.

Отже, спір у справі виник у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з поставки товару у визначені в договорі строки

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно із п.7.11. Договору, у разі невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань з поставки Товару у строки, зазначені у Специфікації до Договору, останній сплачує Позивачу пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцяти днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого Товару

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку щодо стягнення з відповідача 54 564,10 грн. пені за період з 01.02.2019 р. по 08.02.2019 р. (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з поставки товару по кожній окремій видатковій накладній), суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 54 564,10 грн. пені за період з 01.02.2019 р. по 08.02.2019 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім АвтоКрАЗ» (, адреса: 39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Київська, буд.62) на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28) пеню у розмірі 54 564,10 грн. та 1 921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.10.2019 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М.Тимощенко