ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2019 р. Справа№ 910/4721/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Мартюк А.І.

Жук Г.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЖК-ЗАПОРІЖЖЯ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2019

у справі №910/4721/19 (суддя Чинчин О. В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МІКС КОРМ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЖК-ЗАПОРІЖЖЯ"

про стягнення заборгованості у розмірі 158 660 грн. 16 коп.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст первісних позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "МІКС КОРМ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЖК-ЗАПОРІЖЖЯ" про стягнення заборгованості у розмірі 158 660 грн. 16 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором поставки №141101 від 14.11.2018 року.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2019 позовні вимоги задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач, в порушення норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату отриманого товару в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2019 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що товар не міг бути поставлений в інший спосіб, ніж за 100 % попередньою оплатою відповідно до п.2.3 договору. А тому, у даному випадку відбулась позадоговірна поставка, у зв`язку з чим строк оплати поставленого товару не настав.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/4721/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/4721/19 та роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2019 у зв`язку із перебуванням суддів Пономаренка Є.Ю. та Руденко М.А. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/4721/19 колегію суддів у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.А., судді - Жук Г.А., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2019 було прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЖК-ЗАПОРІЖЖЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2019 у справі №910/4721/19 до провадження вказаною колегією суддів.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не заявлено.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

14.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІКС КОРМ" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЖК-ЗАПОРІЖЖЯ" (Покупець) було укладено Договір поставки №141101, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передавати у власність, а Покупець приймати і оплачувати товар. Під товаром сторони розуміють - шрот соєвий та шрот соняшниковий.

Загальна вартість (ціна) договору визначається сумарною ціною всього товару, поставленого Постачальником на виконання умов цього договору згідно з видатковими накладними. (п.2.2 Договору)

Згідно з п.2.3 Договору Покупець зобов`язується оплачувати кожну окрему партію товару у безготівковому порядку на поточний рахунок Постачальника таким чином: 100% вартості товару Покупець оплачує на поточний рахунок Постачальника по факту завантаження автомобіля перевізника. Товар не покидає склад до повної оплати на поточний рахунок Продавця.

У п.п.3.3, 3.4 Договору зазначено, що доказом передачі партії товару у власність Покупця є оформлені належним чином відвантажувальні документи. Датою фактичного постачання товару є дата оформлення видаткової накладної.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати партії товару більше ніж на 5 календарних днів Покупець сплачує штраф у розмірі 1% вартості партії товару, що мала бути оплачена згідно з видатковою накладною.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки №141101 від 14.11.2018 року Позивач передав, а Відповідач в свою чергу прийняв товар, що підтверджується видатковими накладними №22 від 14.11.2018 р. на суму 138 000 грн. 00 коп., №25 від 23.11.2018 р. на суму 135 660 грн. 08 коп., №34 від 04.12.2018 р. на суму 133 000 грн. 08 коп., №39 від 13.12.2018 р. на суму 133 000 грн. 08 коп., а загалом на суму в розмірі 539 660 грн. 24 коп., а також товарно - транспортними накладними.

Крім того, на виконання умов Договору поставки №141101 від 14.11.2018 року Позивач виставив Відповідачу рахунки на оплату №21 від 14.11.2018 р. на суму 138 000 грн. 00 коп., №26 від 23.11.2018 р. на суму 135 660 грн. 08 коп., №35 від 04.12.2018 р. на суму 133 000 грн. 08 коп., №41 від 13.12.2018 р. на суму 133 000 грн. 08 коп., які були лише частково оплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЖК-ЗАПОРІЖЖЯ" на загальну суму в розмірі 383 660 грн. 08 коп., що підтверджується платіжними дорученнями.

Спір у даній справі виник з підстав того, що Відповідач не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які мають ознаки договору поставки, згідно якого в силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За правовою природою договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної сторони прав та обов`язків.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як було встановлено вище, на виконання умов договору поставки позивач передав, а відповідач в свою чергу прийняв товар на загальну суму 539 660,24 грн., що підтверджується видатковими накладними №22 від 14.11.2018 р. на суму 138 000 грн. 00 коп., №25 від 23.11.2018 р. на суму 135 660 грн. 08 коп., №34 від 04.12.2018 р. на суму 133 000 грн. 08 коп., №39 від 13.12.2018 р. на суму 133 000 грн. 08 коп., а також товарно - транспортними накладними, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п.2.3 Договору Покупець зобов`язується оплачувати кожну окрему партію товару у безготівковому порядку на поточний рахунок Постачальника таким чином: 100% вартості товару Покупець оплачує на поточний рахунок Постачальника по факту завантаження автомобіля перевізника. Товар не покидає склад до повної оплати на поточний рахунок Продавця.

Твердження апелянта, що у даному випадку відбулась позадоговірна поставка, колегією суддів відхиляється, оскільки позивач скористався своїм правом на здійснення відвантаження товару без проведення попередньої оплати з боку відповідача. Судом першої інстанції вірно враховано, що спірні видаткові накладні містять посилання саме на Договір поставки №141101 від 14.11.2018 року.

Крім того, в будь-якому випадку відповідно до ст. 692 ЦК України відповідач зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, а тому заперечення Відповідача з приводу того, що мала місце позадоговірна поставка, строк оплати за якою не настав, колегією суддів відхиляються.

В той же час, колегія суддів відзначає, що відповідачем не заперечується факт отримання від позивача спірного товару та останній здійснив часткову оплату отриманого товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за договором поставки позивачем взяті на себе зобов`язання були виконані належним чином, тоді як відповідачем в порушення умов договору поставлений товар був оплачений частково, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у сумі 156 000,16 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати партії товару більше ніж на 5 календарних днів Покупець сплачує штраф у розмірі 1% вартості партії товару, що мала бути оплачена згідно з видатковою накладною.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок штрафу, погоджується з ним та вважає його вірним, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф у розмірі 2 660,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за договором поставки позивачем взяті на себе зобов`язання були виконані належним чином, тоді як відповідачем в порушення умов договору поставлений товар був оплачений частково.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2019 у справі № 910/4721/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЖК-ЗАПОРІЖЖЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2019 у справі № 910/4721/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2019 у справі № 910/4721/19 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/4721/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді А.І. Мартюк

Г.А. Жук