РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.10.2019Справа № 910/5598/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Д.А. БУДСНАБ"
до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" ПАТ "Укрзалізниця"
простягнення 428 470, 85 грн.
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:
від позивача:Гуртова Т.І. - представник за довіреністю;
від відповідача:Багрій Н.М. - представник за довіреністю.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Д.А. БУДСНАБ" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд" (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки № УЗ/ЦБМЕС-18385/10 від 23.08.2018, яка станом на 22.04.2019 становить 1 569 381, 50 грн. суми основного боргу, 155 879, 07 грн. пені, 31 475, 10 грн. 3% річних, 241 116, 68 грн. втрат від інфляції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 14.06.2019.

14.06.2019 позивачем надано суду заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу 1 569 381, 50 грн та про повернення суми судового збору в розмірі 23 540, 72 грн., яке було прийняте судом, у зв`язку із чим новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є 428 470, 85 грн.

14.06.2019 відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, у якому він вказав на те, що відповідачем здійснено в повному обсязі оплату заборгованості за договором поставки № УЗ/ЦБМЕС-18385/10 від 23.08.2018, у зв`язку із чим відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову та окрім того відповідач зазначив, що заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу є необґрунтованою.

26.06.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, у якій він зазначив про те, що заявлені позивачем до стягнення 3 % річних, інфляційні втрати та пеня відповідачем не спростовані. Окрім того позивач вказав на те, що разом із позовною заявою ним надано докази на підтвердження витрат на правову допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

15.08.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярія) позивачем надано заяву про врегулювання розбіжностей у розрахунку, у якій відповідач також просив суд про зменшення на 90% розміру пені від заявленої позивачем вимоги.

Також в судовому засіданні, що відбулось 04.10.2019 позивачем надано клопотання про уточнення розрахунків та додаткові пояснення по суті справі, у якій сторони погодили розмір штрафних санкцій, що підлягає стягненню з відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Д.А. БУДСНАБ" (за договором - Постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця") в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд" (за договором - Замовник) було укладено договір поставки № УЗ/ЦБМЕС-18385/10 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник передає у власність Замовника, а Замовник оплачує Товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (додаток №1 до Договору), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що розрахунки за поставлений товар здійснюються протягом десяти днів з дати реєстрації податкової накладної, оформленої та зареєстрованої у відповідності до вимог чинного законодавства України та дати отримання відповідачем необхідних документів (копія залізничної накладної, оригінал рахунку-фактури, оригінал акту приймання-передачі).

Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної (п. 7.2. Договору).

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України та є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з видаткових накладних № РН-0000005 від 06.09.2018 на суму 161 280,29 грн., № РН-0000006 від 06.09.2018 на суму 161 280,29 грн., № РН-0000007 від 11.09.2018 на суму 161 280,29 грн., № РН-0000008 від 11.09.2018 на суму 161 280,29 грн., № РН-0000009 від 12.09.2018 на суму 161 280,29 грн., № РН-0000011 від 12.09.2018 на суму 161 280,29 грн., № РН-0000012 від 12.09.2018 на суму 161 280,29 грн., № РН-0000013 від 12.09.2018 на суму 155 025,79 грн., № РН-0000015 від 13.09.2018 на суму155 025,79 грн., № РН-0000010 від 14.09.2018 на суму 144 260,11 грн., № РН-0000014 від 14.09.2018 на суму 155 025,79 грн., № РН-0000020 від 24.09.2018 на суму 144 260,11 грн., № РН-0000022 від 01.11.2018 на суму 56 672,10 грн., № РН-0000023 від 26.11.2018 на суму 167 061,06 грн., № РН-0000024 від 26.11.2018 на суму 67 255,39 грн., № РН-0000025 від 26.11.2018 на суму 24 617,64 грн., № РН-0000026 від 26.11.2018 на суму 12 308,82 грн., № РН-0000027 від 26.11.2018 на суму 177 247,01 грн., № РН-0000028 від 27.11.2018 на суму 178 477,90 грн., № РН-0000029 від 27.11.2018 на суму 168 954,11 грн., № РН-0000030 від 27.11.2018 на суму 154 756,28 грн., № РН-0000031 від 27.11.2018 на суму 168 362,53 грн., № РН-0000032 від 27.11.2018 на суму 167 652,64 грн., № PH-0000034 від 17.12.2018 на суму 176 139,22 грн., № РН-0000035 від 17.12.2018 на суму 159 399,22 грн., № РН-0000036 від 17.12.2018 на суму 164 938,19 грн., № РН-0000037 від 17.12,2018 на суму 164 815,10 грн., № РН-0000047 від 28.12.2018 на суму 118 164,67 грн., копії яких містяться в матеріалах справи, позивач, на виконання умов Договору здійснив на користь відповідача поставку товару на загальну суму 4 009 381,50 грн.

Позивачем, при поданні позову, було заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 569 381, 50 грн. суми основного боргу та в подальшому було заявлено про зменшення позовних вимог на вказану суму основного боргу, у зв`язку із його оплатою відповідачем після звернення позивача до суду, що підтверджується платіжними дорученнями № 263 від 11.05.2019 на суму 784 690,75 грн., № 1861167 від 28.05.2019 на суму 392 345,37 грн. та № 1901658 від 07.06.2019 на суму 392 345,38 грн., копії яких містяться в матеріалах справи.

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, у зв`язку із порушенням відповідачем строків поставленої за Договором продукції позивач, з урахуванням поданого в судовому засіданні 04.10.2019 клопотання про уточнення розрахунків, просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 229 815,34 грн, 3% річних в розмірі 31 296,10 грн. за загальний період з 27.09.2018 по 22.04.2019 по вказаним вище видатковим накладним та відповідно до наданого позивачем розрахунку.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд приходить до висновку про його обґрунтованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 229 815,34 грн. та 3% річних в розмірі 31 296,10 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом п. 11.2 Договору, у разі порушення строків оплати відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

Так, на підставі зазначеного п. 11.2 Договору, з урахуванням прострочення з боку відповідача терміну оплати продукції та урахуванням поданої в судовому засіданні 04.10.2019 заяви, позивачем, з урахуванням поданого в судовому засіданні 04.10.2019 клопотання про уточнення розрахунків, нараховано до стягнення з відповідача 159 787, 52 грн. пені за загальний період з 27.09.2018 по 22.04.2019 по вказаним вище видатковим накладним та відповідно до наданого позивачем розрахунку.

Поряд із тим, з приводу прохання відповідача про зменшення пені, суд зазначає наступне.

Стаття 551 ЦК України встановлює, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

У частині третій ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 216 ГК України також встановлює, господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин.

Так, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

При цьому, відповідно до частини 2 ст. 216 ГК України, застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Як встановлено частиною 3 ст. 216 ГК України, господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими:

- потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі;

- сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі;

- у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.

При цьому, відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

В обґрунтування вказаного прохання про зменшення розміру пені на 90 % відповідач, з посиланням на звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2018 рік, вказує на тяжке матеріальне становище.

Разом із тим відповідачем не доведено того, що задоволення вимог про стягнення пені є виключним та призведе до значного погіршення матеріального стану відповідача, а відтак, прохання відповідача про зменшення штрафних санкцій не підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 22 000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 3 ч. 4 і ч. 5 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, на підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу, позивачем надано договір про надання правової допомоги №425 від 08.02.2019, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням "ДОКС", а також рахунки-фактури, акти виконаних робіт та платіжні доручення, що підтверджують надання вказаним адвокатським об`єднання на користь позивача правової допомоги, загальна вартість якої склала 22 000,00 грн., які були сплачені позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких також містяться в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 22 000, 00 грн. є співмірними заявленим позовним вимогам, а тому вбачає за можливе покласти дані витрати на відповідача.

Поряд із тим позивач, у зв`язку зі зменшення розміру позовних вимог, просив суд повернути судовий збір пропорційно сумі зменшених позовних вимог.

За приписами п. 1 ч. 1. ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відтак, у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог позивачеві підлягає поверненню судовий збір в сумі 23 654, 31 грн.

Поряд із тим, відповідно до положень статті 129 ГПК України судовий збір в сумі 6 313, 48 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст., 238. ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Д.А. БУДСНАБ" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680. м. Київ, вул. Тверська, 5; ) в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" ПАТ "Укрзалізниця" (03035, м. Київ, вул. л. Толстого, 81) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Д.А. БУДСНАБ" (03150, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела/Академіка Каблукова. 51/16; ) інфляційні втрати в розмірі 229 815,34 грн, 3% річних в розмірі 31 296,10 грн. пеню в розмірі 159 787, 52 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 313, 48 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 22 000, 00 грн. Видати наказ.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Д.А. БУДСНАБ" (03150, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела/Академіка Каблукова, 51/16; ) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 23 654, 31 грн. перерахований згідно платіжного доручення № 135 від 25.04.2019, оригінал якого знаходиться в матеріалах страви № 910/5598/19.

4. Підставою повернення судового збору с дане рішення, яке затверджено гербовою печаткою Господарського суду міста Києва.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 09.10.2019 року.

Суддя Ю.О. Підченко