ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 жовтня 2019 р. Справа № 903/624/19

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Коваль Олександр Миколайович

за участю представників сторін:

від позивача: Мохнюк М.В. - договір про надання правничої допомоги від 08.08.2019, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 13.08.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №473 від 13.12.2010

від відповідача: н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/624/19 за позовом фізичної особи-підприємця Маньчик Ніни Павлівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Притані» про стягнення 34051,53 грн.,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2019 фізична особа-підприємець Маньчик Ніна Павлівна звернулася в суд з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Притані" про стягнення 34051,53 грн.

Заява обґрунтована не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно договору купівлі-продажу №12/01/17-01 від 12.01.2017.

Ухвалою суду від 16.8.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 10.09.2019.

Ухвалою суду від 10.09.2019 розгляд справи по суті відкладено на 01.10.2019.

Представник відповідача 01.10.2019 подав пояснення на позовну заяву, в яких позов не визнає, але підтверджує наявність заборгованості в розмірі 24870,00 грн. основного боргу. Зазначає, що даний борг буде погашено найближчим часом та просить не застосовувати штрафні та компенсаційні санкції.

Ухвалою суду від 01.10.2019 розгляд справи по суті відкладено на 15.10.2019.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення №406.

З врахуванням того, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.01.2017 між фізичною особою-підприємцем Маньчик Ніною Павлівною (падалі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Притані" (надалі - Покупець) укладений договір купівлі-продажу №12/01/17-01 (далі - Договір, а.с.11-12).

Відповідно до п. 1.1 Договору, продавець зобов`язується протягли дії нього договору поставляти та передавати у власність другій Стороні - покупцеві заготовку для європіддонів, в подальшому - Товар, окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою), в кількості, в обумовлені строки, що погоджуються Сторонами, а покупець зобов`язується приймати товар і сплачувати за нього певні грошові суми па умовах вказаних у Договорі.

Пунктом 2.2. сторони визначили, що при виявленні недоліків Товару, які виникли не з вини Покупця, Постачальник зобов`язується за свій рахунок здійснити заміну неякісного Товару у термін до 14 календарних днів (дострокова поставко допускається). Виявлені недоліки оформляються актами та підписуються сторонами.

Згідно п.п. 3.1-3.2 договору 3.1.продавець зобов`язаний:

- передати Товар Покупцю у повному обсязі в момент оплати;

- забезпечити покупця такими документами щодо Товару як видаткова накладна, рахунок (товарний чек).

Перехід права власності відбувається в момент передачі Товару, що оформляється видатковою накладною (товарним чеком).

Відповідно до п. 4.2. Договору, загальна сума договору складається з суми вартості всіх партій Товару, відпущених Покупцю за видатковими накладними (товарними чеками) протягом строку дії даного Договору.

Згідно п. 6.8. Договору, за односторонню необгрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань, що випливають з цього Договору, винна Сторона несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 50 % від ціни Товару.

Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до моменту його письмового розірвання однією зі Сторін (п.7.1. договору).

На виконання умов договору, позивач взяті на себе зобов`язання по поставці і передачі продукції виконав в повному обсязі на загальну суму 24870,00 грн. Даний факт підтверджено накладною №1 від 12.01.2017 (а.с.13), яка підписана сторонами та скріплена печатками.

Проте, відповідач взяті на себе, згідно договору, зобов`язання в частині проведення розрахунків за поставку товару не виконав.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Згідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідач не заперечує про наявність заборгованості в сумі 24870,00 грн. перед позивачем, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2017 по 08.08.2019, який підписаний та скріплений печаткою боржника, а також поясненнями на позовну заяву (а.с.14, 28-29).

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Отже, акт звірки взаємних розрахунків, підписаний уповноваженою особою відповідача (боржника) є доказом, що свідчать про фактичне визнання відповідачем наявності у нього перед позивачем боргу з оплати отриманого товару (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду № 910/1389/18 від 05.03.2019).

На день розгляду справи заборгованість становить 24870,00 грн.

Відповідно до ст. 144 ГК України, ст.11 ЦК України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли цивільні права та обов`язки на підставі договору купівлі-продажу № 12/01/17-01 від 12.012017.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або зобов`язується передати у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з представленими господарському суду розрахунками до позовної заяви позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу 7294,82 грн. інфляційних втрат та 1886,71 грн. - 3% річних.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення «ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ» по відсотках та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування та підлягає стягненню з відповідача:

- 1886,71грн. - 3% ;

- 7101,83 грн. - інфляційних втрат;

У стягненні нарахованих 192,99 грн. - інфляційних втрат слід відмовити, як безпідставно заявлених.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача за договором купівлі продажу від 12.01.2017 підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована підлягає до задоволення в сумі в сумі 33858,54 грн., в т.ч.: 24870,00 грн. основний борг, 1886,71 грн. 3% річних та 7101,83 грн. інфляційні витрати. В решті позову слід відмовити.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору пропорційно до суми задоволених вимог в сумі 1910,11 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Притані» (вулиця Центральна, будинок 87, село Скулин, Ковельський район, Волинська область, 45043, ) на користь фізичної особи-підприємця Маньчик Ніни Павлівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 33858,54 грн. (тридцять три тисячі вісімсот п`ятдесят вісім гривень п`ятдесят чотири копійки), (з них: 24870,00 грн. основний борг, 1886,71 грн. 3% річних та 7101,83 грн. інфляційні витрати) та 1910,11 грн. (одна тисяча дев`ятсот десять гривень одинадцять копійок) витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 16.10.2019.

Суддя І. О. Гарбар