ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1883/19

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком

до Управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області

про стягнення 34 771,64 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява № 14-08/36 від 25.07.2019 року Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком до Управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області про стягнення 34 771,64 грн. заборгованості з відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки, ціна позову у справі № 911/1883/19 не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня року, в якому подано відповідну позовну заяву, справа є не складною з огляду на наявні в ній матеріали, суд, в силу ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

У зв`язку з чим, ухвалою Господарського суду Київської області від 13.08.2019 року відкрито провадження у справі № 911/1883/19, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

13.09.2019 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з тим, що він не є розпорядником коштів для відшкодування пільг на послуги зв`язку. Також зазначив про відсутність бюджетних асигнувань на погашення послуг зв`язку. Окрім того, зазначав, що твердження позивача щодо неповернення Актів звіряння наданих послуг є хибним, оскільки, як стверджує відповідач, вказані Акти щомісяця передавались уповноваженому представнику позивача.

Відповідач зазначив, що 21.12.2017 року Миронівською районною радою Київської області на 15 сесії 7 скликання було прийнято рішення Про затвердження Програми надання пільг та компенсацій окремим категоріям громадян Миронівського району, які мають на це право на 2018 рік. У даній програмі були передбачені окремі пільгові категорії громадян Миронівського району та сума видатків, яка виділена з місцевих бюджетів на 2018 рік на оплату послуг зв`язку. У зв`язку з чим, відповідач 28.03.2018 року направив лист керівництву ПАТ Укртелеком за № 07-07/378е, яким повідомив про затвердження Програми надання пільг та компенсацій окремим категоріям громадян, які мають на це право Миронівського району на 2018 рік. У даному листі були зазначені пільгові категорії громадян, яким буде відшкодовуватись пільга за послуги зв`язку, та вказані кошторисні призначення на 2018 рік у розмірі 170 000,00 грн.

Однак, у зв`язку з тим, що виділених коштів було недостатньо для погашення існуючої заборгованості, відповідачем було надіслано лист голові Миронівської районної державної адміністрації Київської області за № 01-04/683 від 24.07.2019 року з проханням внести зміни та доповнення до діючої Програми про надання пільг та компенсацій окремим категоріям громадян Миронівського району, оскільки виділені кошти уже внесені в рахунок погашення наданих телекомунікаційних послуг у 2018 році. Після чого, відповідачем розроблено і надіслано листом № 07-07/736 від 13.08.2019 року голові Миронівської районної державної адміністрації Київської області проект відшкодування витрат за телекомунікаційні послуги за 2018 рік, в якому відповідач повідомив про неоплату телекомунікаційних послуг у 2018 році на суму 34 771,64 грн. та просив виділити кошти на погашення вказаної заборгованості, яка залишена без відповіді та задоволення. Відтак, відповідач вважає, що ним вжито всіх необхідних заходів щодо виконання своїх зобов`язань.

26.09.2019 року представником позивача подано відповідь на відзив відповідача, в якій останній зазначив, що чинним законодавством, яке регулює питання щодо надання та отримання телекомунікаційних послуг, не передбачено випадків повного або часткового звільнення відповідача від обов`язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг наданих на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань, тому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Окрім того, звертав увагу на укладений між сторонами Договір про порядок відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян за рахунок коштів з районного бюджету від 02.01.2018 року № 11 та передбачений ним обов`язок відповідача оплачувати надані позивачем послуги.

10.10.2019 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній повторно наголосив на тому, що вжив всіх необхідних заходів щодо виконання своїх зобов`язань за спірним Договором, а також зазначив про відсутність додаткових джерел фінансування, відтак просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, Публічне акціонерне товариство Укртелеком (позивач) є оператором телекомунікацій і у своїй діяльності керується нормами діючого законодавства, зокрема Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України Про телекомунікації, Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 11.04.2012 року № 295 (далі - Правила № 295), іншими законодавчими актами України.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України Про телекомунікації та п. 63 Правил № 295 оператори телекомунікацій повинні надавати споживачам, які мають установлені законодавством пільги, телекомунікаційні послуги з урахуванням цих пільг, відповідно до законодавства України.

Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Законом України Про жертви нацистських переслідувань, Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи, Законом України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист, Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Законом України Про охорону дитинства встановлені пільги з оплати за послуги зв`язку для окремих категорій осіб.

Київська міська філія позивача надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах категоріям споживачів, на яких поширюється дія вищезазначених законів.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв`язку визначається Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 (далі - Порядок № 256).

Зокрема, п. 3 Порядку № 256 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг є Управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови, Порядку № 256, відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до п. 2 постанови КМУ № 256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги».

Згідно п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 117 (далі - Положення) підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці згідно з формою " 2-пільга".

Відповідно до п. 11 Положення № 117 уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, та складають акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою « 3-пільга».

Як зазначає позивач, 02.1.2018 року між Публічним акціонерним товариством Укртелеком в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (далі Виконавець, позивач) та Управлінням соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області (далі Платник, відповідач) було укладено Договір № 11 про порядок відшкодування витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, цей договір регламентує взаємовідносини сторін щодо відшкодування коштів за пільгове надання послуг звязку пільговим категоріям громадян за рахунок коштів з районного бюджету, які здійснюються Виконавцем, відповідно до Закону України «Про державний бюджет» на відповідний рік, постанов Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» (зі змінами), від 29.01.2003 року № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право пільги» (із змінами) за видами пільг відповідних категорій громадян (дані-пільговики), визначених вищезазначеними постановами Кабінету Міністрів України тощо.

Згідно пп. 2.4.1 п. 2.4 Договору Платник зобов`язується в повному розмірі перераховувати Виконавцю кошти для компенсації витрат по наданню послуг пільговим категоріям громадян.

Пунктами 3.1, 3.2 Договору передбачено, що Виконавець щомісяця до 7 робочого дня наступного за звітним, подає Платнику на паперових та електронних носіях розрахунки на відшкодування витрат (форма 2-пільга) та акти звіряння (форма 3-пільга), з підписами уповноважених осіб та печаткою Виконавця. Платник щомісяця на протязі 3-х робочих днів після отримання документів подає Виконавцю на паперових та електронних акт звіряння (форма 3-пільга), з підписами уповноважених осіб та печаткою Платника, в якому вказує погоджену із своєї сторони суму відшкодувань або подає списки невідповідностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику.

Виконавець на протязі календарного місяця в своїй базі даних відповідно до списків розбіжностей проводить виправлення (п. 3.3 Договору).

Як передбачено п. 3.4 Договору, Платник на підставі розрахунків та актів звіряння про надання телекомунікаційних послуг, перераховує суму відшкодування по пільговому наданню послуг Виконавцю.

У пункті 5.1. Договору сторони погодили що даний договір набуває законної сили з 01.01.2018 року і діє до 31.12.2018 року.

Як зазначив позивач, на виконання вищезазначених норм законодавства та умов Договору, ним в період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року було надано телекомунікаційних послуг на пільгових умовах на суму 191 872,57 грн., що підтверджується Актами звіряння розрахунків за надані населенню телекомунікаційні послуги (форма № 3-пільга) та Розрахунками на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (форма 2-пільга), які знаходяться в матеріалах справи.

Вказані Акти разом із розрахунком видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг листом з проханням прийняти щомісячний звіт та оплатити надані послуги щомісячно надсилались відповідачу рекомендованим листом з описом вкладення в цінний лист, які були отримані уповноваженими представниками відповідача, про що свідчать відмітки на рекомендованих повідомленнях, які, як стверджує позивач, залишені без відповіді та задоволення з боку відповідача (копії наявні в матеріалах справи), що відповідачем під час розгляду спору не спростовано.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконаїи роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 та 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктами 1, 6 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії.

Статтею 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії встановлено, що виключно законами України визначаються пільги в тому числі щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Вказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов`язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Однак, як стверджує позивач, відповідач не виконав в повному обсязі обов`язки щодо відшкодування витрат, які понесені позивачем в результаті надання послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, розрахувався частково на загальну суму 157 100,93 грн., у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість по відшкодуванню витрат на телекомунікаційні послуги, надані на пільгових умовах ветеранам війни, ветеранам військової служби, потерпілим ЧАЕС, багатодітним сім`ям за спірний період в сумі 34 771,64 грн., що й стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом.

В ході розгляду спору, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з тим, що він не є розпорядником коштів для відшкодування пільг на послуги зв`язку. Також зазначив про відсутність бюджетних асигнувань на погашення послуг зв`язку. Окрім того, зазначав, що твердження позивача щодо неповернення Актів звіряння наданих послуг є хибним, оскільки, як стверджує відповідач, вказані Акти щомісяця передавались уповноваженому представнику позивача.

Відповідач зазначив, що 21.12.2017 року Миронівською районною радою Київської області на 15 сесії 7 скликання було прийнято рішення Про затвердження Програми надання пільг та компенсацій окремим категоріям громадян Миронівського району, які мають на це право на 2018 рік. У даній програмі були передбачені окремі пільгові категорії громадян Миронівського району та сума видатків, яка виділена з місцевих бюджетів на 2018 рік на оплату послуг зв`язку. У зв`язку з чим, відповідач 28.03.2018 року направив лист керівництву ПАТ Укртелеком за № 07-07/378е, яким повідомив про затвердження Програми надання пільг та компенсацій окремим категоріям громадян, які мають на це право Миронівського району на 2018 рік. У даному листі були зазначені пільгові категорії громадян, яким буде відшкодовуватись пільга за послуги зв`язку, та вказані кошторисні призначення на 2018 рік у розмірі 170 000,00 грн.

Однак, у зв`язку з тим, що виділених коштів було недостатньо для погашення існуючої заборгованості, відповідачем було надіслано лист голові Миронівської районної державної адміністрації Київської області за № 01-04/683 від 24.07.2019 року з проханням внести зміни та доповнення до діючої Програми про надання пільг та компенсацій окремим категоріям громадян Миронівського району, оскільки виділені кошти уже внесені в рахунок погашення наданих телекомунікаційних послуг у 2018 році. Після чого, відповідачем розроблено і надіслано листом № 07-07/736 від 13.08.2019 року голові Миронівської районної державної адміністрації Київської області проект відшкодування витрат за телекомунікаційні послуги за 2018 рік, в якому відповідач повідомив про неоплату телекомунікаційних послуг у 2018 році на суму 34 771,64 грн. та просив виділити кошти на погашення вказаної заборгованості, яка залишена без відповіді та задоволення. Відтак, відповідач вважає, що ним вжито всіх необхідних заходів щодо виконання своїх зобов`язань.

Позивачем було подано відповідь на відзив відповідача, в якій останній зазначив, що чинним законодавством, яке регулює питання щодо надання та отримання телекомунікаційних послуг, не передбачено випадків повного або часткового звільнення відповідача від обов`язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг наданих на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань, тому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Окрім того, звертав увагу на укладений Договір про порядок відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян за рахунок коштів з районного бюджету від 02.01.2018 року № 11 та передбачений ним обов`язок відповідача оплатити надані позивачем послуги.

Щодо посилань відповідача на відсутність бюджетних асигнувань, суд погоджується із запереченнями позивача, викладеними в відповіді на відзив, та зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення особи від обов`язку виконання свого зобов`язання належним чином.

Як визначено ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Поряд з цим, Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007).

Зокрема, у рішенні від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію та несе негативні наслідки відсутності такого правового регулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Тобто, відповідач, як юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

При цьому, згідно ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачем вимог норм законодавства, порядку відшкодування витрат, які понесені позивачем в результаті надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року та умов спірного Договору, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку позову та належним доказів, які спростовують викладені позивачем обставини, відповідач зобов`язаний компенсувати ПАТ Укртелеком такі витрати в сумі 34 771,64 грн.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 34 771,64 грн. витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, є доведеними, обґрунтованими, відповідачем належним чином не спростованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сумі 1 921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 123, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком до Управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області про стягнення 34 771,64 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області (08800, Київська обл., м. Миронівка, вул. Соборна, 48, код 03193689) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18, ) в Київської міської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01033, м. Київ, вул. Антоновича, 40, код 01189910) 34 771 (тридцять чотири тисячі сімсот сімдесят один) грн. 64 коп. боргу та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленомуст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 15.10.2019 р.

Суддя Т.П. Карпечкін