РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2019Справа № 910/7231/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Ваховської К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Діпробудмашина" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Майнінг" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15)

про стягнення 3 725 063,16 грн,

Представники сторін:

від позивача: Ступак О.В.,

від відповідача: Борисенко Д.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Діпробудмашина" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Майнінг" про стягнення неустойки у розмірі 3 725 063,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором оренди нежитлового приміщення від 10.07.2014 в частині звільнення орендованого нежитлового приміщення та повернення його позивачу після закінчення строку дії договору, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача неустойку на підставі ч. 2 ст. 85 ЦК України у розмірі 3 725 063,16 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2019 відкрито провадження по справі № 910/7231/19 та призначено підготовче засідання на 26.06.2019.

19.06.2019 через відділ діловодства суду відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку для надання відзиву на позов.

В підготовче засідання 26.06.2019 з`явився представник позивача. Представник відповідача в підготовче засідання не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами частин 1-3 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Оскільки клопотання про продовження строку для подання відзиву подано відповідачем до закінчення цього строку, Суд вважає необхідним задовольнити відповідне клопотання відповідача.

За приписами ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Частиною 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Враховуючи неявку в засідання суду представника відповідача та його клопотання, Суд визнав за необхідне його задовольнити та відкласти підготовче засідання у даній справі на 29.07.2019.

29.07.2019 через відділ діловодство господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/1380/19, що розглядається в порядку господарського судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Представник позивача проти задоволення даного клопотання заперечив.

Суд розглянувши дане клопотання встановив таке.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази, що дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Оскільки при розгляді даної справи сторонами надані докази, які дозволяють суду встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, тому суд доходить висновку, що розгляд апеляційної скарги Північним апеляційним господарським судом у справі №910/1380/19 не перешкоджає розгляду даної справи, а тому клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні 29.07.2019 оголошувалась перерва до 04.09.2019.

В судовому засіданні 04.09.2019 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду на 18.09.2019.

В судовому засіданні 18.092019 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

В судовому засіданні 18.092019 оголошувалась перерва до 07.10.2019.

За результатами розгляду справи в судовому засіданні 07.10.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва установив таке.

10.07.2014 між Публічним акціонерним товариством "Діпробудмашина", наразі - Приватне акціонерне товариство "Діпробудмашина" (далі - орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Корум Груп", наразі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Корум Майнінг" (далі - орендар, відповідач) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування приміщення загальною площею 3465,00 кв. м, іменоване далі за текстом "Предмет Договору або Об`єкт" на четвертому та п`ятому поверсі будівлі адміністративного будинку та їдальні (літ. Б), загальною площею 23306 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.15. План об`єкта оренди наведений у Додатку №1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, об`єкт оренди може використовуватися орендарем для розміщення офісу. Цільове призначення використання об`єкта оренди протягом строку дії цього договору може бути змінене за письмовим узгодженням сторін.

Згідно з п.1.5 Договору, об`єкт оренди передається орендарю не пізніше 10.07.2014 по Акту приймання-передачі (далі Акт №1).

За умовами п.1.8 Договору, цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі об`єкту оренди та діє до 09.09.2019.

У п.2.1.1 Договору визначено, що орендодавець зобов`язаний передати орендарю об`єкт оренди на умовах та в строки, передбачені Договором, в орендне користування.

Пунктом 2.2.7 Договору сторони погодили, що орендодавець має право на дострокове припинення Договору у випадках, передбачених цим договором.

Відповідно до п.2.3.1 Договору, орендар зобов`язаний виконувати зобов`язання, передбачені цим договором, належним чином (в строк та в повному обсязі).

Згідно з п.2.3.14 Договору, орендар зобов`язаний при припиненні цього договору повернути орендарю об`єкт оренди у відповідності з умовами цього договору.

Відповідно до п.3.1 Договору, орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди в розмірах та в строки обумовлені цим договором.

Пунктом 9.1 Договору визначено, що орендар передає орендодавцю об`єкт оренди в день закінчення строку оренди або дострокового припинення цього договору. Передача об`єкта оренди оформлюється Актом приймання-передачі (далі - Акт№2), який складається в двох примірниках та підписується сторонами (їх уповноваженими представниками).

За умовами п.10.1 Договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повернення об`єкта оренди по Акту №2 та повного розрахунку між сторонами згідно з умовами цього договору.

Строк оренди починається з моменту прийняття орендарем об`єкта оренди за Актом №1 і закінчується 09.09.2019 (п.10.2 Договору).

Пунктом 3.14. передбачено, орендар має зобов`язання перерахувати на поточний рахунок орендодавця протягом 5 календарних днів з моменту підписання договору грошові кошти в розмірі 765 487,80 грн, які є забезпеченням належного виконання орендарем не грошових зобов`язань за цим договором, у тому числі, але не обмежуючись, щодо повернення об`єкта оренди у належному стані та належним чином. Грошові кошти - забезпечення можуть бути направлені орендодавцем (зараховані в погашення зобов`язань по їх поверненню) по письмовому повідомленню орендодавця на адресу орендаря, виключно як неустойка (штраф) у зв`язку із не виконанням чи неналежним виконанням орендарем своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до ч.2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач листами №6 від 11.01.2019, №11 від 07.02.2019, №15/03 від 15.03.2019 та №15/05-19 від 15.05.2019 повідомив відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог та обов`язок здійснити оплату неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за весь час прострочення.

На час звернення до суду за розрахунком позивача заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті неустойки становить 3 725 063, 16 грн., нарахованої за період з 01 лютого 2019 року по 30 квітня 2019 року.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч. 7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Матеріалами справи підтверджено, що договір оренди нежитлового приміщення припинив строк дії - 16.12.2018, що також встановлено в рішенні Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у справі №910/303/19, яке набрало законної сили 23.09.2019 року, а орендар не звільнив орендовані приміщення.

Згідно з частинами 4, 7 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Відповідно до п. 9.4 договору, у випадку, якщо орендар з будь-яких причин не повертає приміщення орендодавцю після закінчення строку користування, орендар зобов`язаний сплатити орендодавцю плату за оренду та всі інші платежі за весь строк до моменту фактичного повернення приміщень орендодавцю.

Пунктом 3.4. договору передбачено, плата за оренду розраховується відповідно до додатку 2 до договору. Іншими платежами, згідно з п.3.6. договору та додатком 2 до договору, є витрати на комунальні послуги, які обчислюються на підставі виставлених орендодавцем рахунків згідно отриманих від орендодавця розрахунків фактичних витрат, а також у випадку встановлення орендодавцем лічильника - на підставі їх показників.

Відповідно до ч.2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач листами №6 від 11.01.2019, №11 від.2019, №15/03 від 15.03.2019 та №15/05-19 від 15.05.2019 повідомив відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог та обов`язок здійснити оплату неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за весь час прострочення.

Відповідно до п. 9.1 договору відповідач передає позивачу об`єкт оренди в день закінчення строку оренди або дострокового припинення цього договору. Передача оренди оформляється актом приймання - передачі, який складається в двох примірниках та підписується сторонами (їх уповноваженими представниками).

Однак в порушення умов договору відповідач, станом на день розгляду справи та прийняття рішення, орендоване приміщення не повернув позивачу по акту прийому - передачі.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Розмір такої неустойки встановлюється у сумі подвійної плати за користування річчю за період прострочення. Тобто при розрахунку неустойки наймодавцеві необхідно підрахувати вартість одного дня користування річчю, помножити цю суму на два та на кількість днів прострочення повернення речі.

Таким чином, за умовою вказаної вище правової норми позивач має право стягнути з відповідача неустойку за весь час безпідставного користування приміщенням без обмеження будь - якими строками, оскільки нормами ст. 785 Цивільного кодексу України передбачено стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за весь час прострочення зобов`язання.

За таких обставин, з наведеного вище вбачається, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та Договором обов`язку, своє зобов`язання щодо повернення орендованого приміщення не виконав, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення неустойки за період з 01.02.2019 року по 30 квітня 2019 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 3 725 063,16 грн.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували доводи позивача.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору відповідач не повернув орендовані приміщення, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Майнінг" (вул. Лейпцизька, буд.15, м. Київ, 01015, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Діпробудмашина" (вул. Лейпцизька, буд. 15, м. Київ, 01015, ) 3 725 063 грн. 16 коп. неустойки та 55 875 грн. 95 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 15.10.2019.

СуддяТрофименко Т. Ю.