РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.10.2019Справа № 910/9483/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Крона" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 14-18; ідентифікаційний код 30726778)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 86-Н; ідентифікаційний код 33637321)

про стягнення 9 952, 50 грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Крона" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" про стягнення 9 952, 50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він на виконання умов договору страхування № 13_17_150 від 09.06.2017 виплатив страхувальнику (потерпілій внаслідок ДТП особі) страхове відшкодування в розмірі 9 192, 00 грн., а відтак позивач зазначає, що до нього перейшло право вимоги, яке належало страхувальнику до особи, відповідальної за завдані збитки - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово", що і стало підставою для звернення до суду. Поміж того, позивач зазначає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди було здійснено наступні витрати: оцінка КТЗ проста, виклик на огляд (телеграма), виїзд в межах міста на суму 760 грн, які позивач також просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2019 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Крона" залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

09.08.2019 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшов попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що згідно поштового повідомленням № 056, відповідач повідомлявся ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 910/9483/19, проте у встановлений ухвалою суду п`ятнадцятиденний строк відзиву на позовну заяву не надав.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Приписами статті 10 зазначеного Закону закріплено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" є 03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 86-Н.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 15.08.2019 направлялись судом на зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу відповідача, проте, конверт повернувся з відміткою: "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі № 910/9483/19 належним чином та про те, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.06.2017 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Крона" та ОСОБА_1 було укладено договір страхування наземного транспортного засобу № 13 _17_150, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб KIA Sportage, державний номер НОМЕР_2 .

Строк дії договору встановлено з 10.06.2017 року по 09.06.2018 року.

об 12 год. 40 хв. на вул. Богатирська, 15 в м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю наступних транспортних засобів: автомобіль KIA Sportage, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіль Самоскид ЗИЛ, 554 , державний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Здорово".

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль KIA Sportage, державний номер НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Крона".

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06.04.2018 у справі № 756/2146/18, ОСОБА_2 визнано винним визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Страхувальник 08.02.2018 повідомив страховика про настання страхового випадку та 28.02.2018 подав заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Так, позивач вказує, що на виконання умов договору страхування ним було виплачено страхове відшкодування на підставі платіжного доручення № 937 від 21.03.2018 на суму 9 192 грн.

Позивач у своєму позові також зазначає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди було здійснено наступні витрати: оцінка КТЗ проста, виклик на огляд (телеграма), виїзд в межах міста на суму 760 грн. Акт надання послуг та платіжне доручення містяться в матеріалах справи.

Тобто, збиток Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Крона" становить 9 952, 50 грн.

Відповідно до наявного в матеріалах справи ремонтної калькуляції № 24607 від 08.03.2018 вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 13 172, 05 грн.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, за заявою страхувальника на підставі розрахунку ДНТ № 11/18 від 12.03.2018 та страхового акту ДНТ № 11/18 від 12.03.2018 страховик сплатив страхове відшкодування шляхом перерахування 9 192, 50 грн на розрахунковий рахунок СТО ( ОСОБА_3 ФОП), який відкритий в ПАТ "Укрсоцбанк", із призначенням платежу: оплата страхового відшкодування ДНТ № 11/18 від 12.03.2018 за пошкоджене авто держ. номер НОМЕР_2 , без ПДВ, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 937 від 21.03.2018.

Разом з тим, згідно наявного в матеріалах справи акту надання послуг № 492 від 23.03.2018 складеного між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Крона" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АК "Укравтоекспертиза" відповідно заказу № 3345 вбачається, що виконавцем були виконані роботи (надані такі послуги), які пов`язані із завданням пошкоджень автомобілю KIA Sportage, державний номер НОМЕР_2 : оцінка КТЗ проста, виклик на огляд (телеграма), виїзд в межах міста на суму 760 грн.

Судом встановлено, що згідно платіжного доручення № 1086 від 10.04.2018 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Крона" було здійснено перерахування Товариству з обмеженою відповідальністю "АК "Укравтоекспертиза" в сумі 1 905, 00 грн, зокрема, й згідно рахунку № 3345 від 23.03.2018.

При цьому суд зазначає, що експертний висновок є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, яку необхідно витратити на відновлення транспортного засобу.

Так, норма ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Також як про це зазначає позивач Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Крона" звернулося до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" з претензією від 05.06.2019 за № 215 про відшкодування збитків з порядку регресу, проте, на даний момент коштів відшкодовано не було.

За приписами ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Крона" перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця - Самоскид ЗИЛ, 554, державний номер НОМЕР_4 , була застрахована відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Здорово" згідно полісу № АК3662133 .

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, вина ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку та підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06.04.2018 у справі № 756/2146/18.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Таким чином, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Здорово" є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки KIA Sportage, державний номер НОМЕР_2 , відповідно до положень Закону України "Про страхування" в межах, передбачених полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК3662133 , а до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Крона", як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортну перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово", як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Системний аналіз положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов`язкового страхування страховик приймає на себе зобов`язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Виплата страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (порядок, умови, розмір, тощо) регулюється положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності - полісом.

Отже, відносини щодо виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування (полісом) між страховиком (позивачем), який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування та у зв`язку з цим набув прав кредитора за договором обов`язкового страхування (відбулась заміна кредитора у зобов`язанні), та страховиком за договором обов`язкового страхування (відповідачем) так само регулюються положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності - полісом.

Заміна кредитора у зобов`язанні жодним чином не може впливати на зміст зобов`язання - права і обов`язки сторін, які виникають у правовідносинах з виплати страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, в тому числі на порядок та умови здійснення страховиком цивільно-правової відповідальності страхового відшкодування.

При цьому, суд звертає увагу, що до нового кредитора перейшли права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене вище, позивач отримав право вимагати від відповідача суми виплаченого страхового відшкодування за полісом № АК3662133 на підставі розрахунку ДНТ № 11/18 від 12.03.2018 та страхового акту ДНТ № 11/18 від 12.03.2018, які підтверджують фактичну вартість відновлювального ремонту автомобіля KIA Sportage, державний номер НОМЕР_2 на суму 9 192, 50 грн та понесених витрат на виконання робіт (надання послуг), які пов`язані із завданням пошкоджень автомобілю KIA Sportage, державний номер НОМЕР_2 в сумі 760 грн на підставі акту надання послуг № 492 від 23.03.2018. Тобто на загальну суму 9 952, 50 грн.

Разом з тим, відповідно до. ч. 12.1. ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Розмір франшизи за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК3662133 становить 0 грн 00 коп.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на викладене вище та те, що відповідачем не спростовано доводи позивача та не надано суду жодних доказів сплати страхового відшкодування позивачу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Крона" - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Здорово" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 86-Н; ідентифікаційний код 33637321) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Крона" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 14-18; ідентифікаційний код 30726778) страхове відшкодування в розмірі 9 952 (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят два) грн 50 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 15.10.2019

Суддя Д.О. Баранов