АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/463/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.

секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

за участю представників учасників справи:

від ОКП Миколаївоблтеплоенерго Іщенко Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 20.08.2019

по справі №915/463/19

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго

про стягнення 100404,89 грн.

ВСТАНОВИВ

У березні 2019 публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до господарського суду Миколаївської області із позовом до обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго в якому просило стягнути з відповідача на свою користь 100404,89 грн., з яких 78815,04 грн. пеня, 8465,24 грн. 3% річних, 13124,61 грн. інфляційні втрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ПАТ Нафтогаз України зазначає, що відповідачем було порушено договірні зобов`язання за договором постачання природного газу в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого природного газу, що зумовило нарахування позивачем пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 03.05.2019, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.06.2019, позов задоволено частково, стягнуто з Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 15763,01 грн пені, 8465,24 грн 3% річних, 13012,48 грн інфляційних втрат, 1921,00 грн судового збору. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат у сумі 112,13 грн відмовлено.

20.05.2019 Обласне комунальне підприємство Миколаївоблтеплоенерго звернулось до суду із заявою №1646/32 від 20.05.2019 про відстрочення виконання рішення суду від 03.05.2019 у справі №915/463/19 до 01.05.2020.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.08.2019 заяву Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго №1646/32 від 20.05.2019 про відстрочення виконання рішення суду від 03.05.2019 у справі №915/463/19 - задоволено частково, відстрочено виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.05.2019 у справі №915/463/19 до 01.04.2020.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції посилаючись на приписи ст.331 ГПК України зазначив, що несвоєчасне погашення заборгованості перед стягувачем сталося не з вини боржника, оскільки єдиним джерелом для оплати спожитого газу є кошти, отримані в якості оплати за спожиту теплову енергію з боку населення, бюджетних установ та госпрозрахункових підприємств та субвенцій на погашення різниці у тарифах на теплову енергію, які до цього часу не відповідають фактичній собівартості теплової енергії.

До того ж, як відзначено місцевим господарським судом, основний борг з оплати природного газу був сплачений боржником повністю, судове рішення стосується лише стягнення з боржника пені, штрафу, інфляційних втрат, 3% річних та судового збору, натомість, стягувачем не надано жодних доказів, які підтверджують понесенням ним збитків або можливості їх понесення у зв`язку з несвоєчасним виконанням боржником прийнятих на себе зобов`язань за спірним договором.

За твердженням місцевого господарського суду, перше півріччя 2019 року для ОКП Миколаївоблтеплоенерго закінчилося із чистим фінансовим результатом у вигляді збитку в розмірі 46,6 млн.грн, в порівнянні з звітами за перший квартал 2019 збитки підприємства збільшились на 15,5 млн.грн., що свідчить про значну стійку збитковість підприємства.

Вказані обставини, на думку суду, підтверджують відсутність можливості виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.05.2019 у справі №915/463/19 на даний момент та свідчать про значне погіршення фінансового стану підприємства та реальну загрозу його банкрутства, що, враховуючи соціальну значимість останнього, може призвести до негативних наслідків для споживачів теплової енергії - населення м.Миколаєва, лікувальних закладів, шкіл, інших об`єктів соціальної сфери міста, бюджетних установ та державних закладів.

Судом першої інстанції зазначено, що специфіка роботи підприємства відповідача полягає в тому, що основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та населення міста, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію. При цьому, відповідач вживає усіх залежних від нього дій на погашення заборгованості перед позивачем, боржником надані суду докази здійснення претензійно-позовної роботи відносно абонентів-боржників, проводяться заходи направлені на примусове виконання судових рішень.

Вказані обставини, на думку суду першої інстанції, свідчать про те, що боржник не уникає від свого обов`язку перед стягувачем, шукає шляхи та вживає заходи для погашення боргу, однак у зв`язку з несприятливою фінансовою ситуацією в економіці держави в цілому, підвищення тарифів та низький рівень платоспроможності населення, не може виконати рішення суду негайно

З урахуванням наведеного суд першої інстанції вирішив, що соціальний статус боржника, його матеріальний стан, вжиття ним заходів до стягнення заборгованості з безпосередніх споживачів теплової енергії, відсутність вини у несвоєчасному погашенні заборгованості перед стягувачем та наявність реальної можливості виконати рішення суду одночасно в повному обсязі після закінчення опалювального сезону 2019-2020 років, є підставою для часткового задоволення заяви боржника про відстрочення виконання рішення - до 01.04.2020, оскільки в опалювальному сезоні 2019-2020 років відповідач матиме змогу накопичити на своєму рахунку кошти, які в більшій мірі надійдуть від споживачів теплової енергії та здійснити добровільне погашення суми заборгованості відразу після закінчення опалювального сезону 2019-2020 років.

Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулось ПАТ Нафтогаз України з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 20.08.2019 у справі №915/463/19 скасувати та відмовити відповідачеві у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду в повному обсязі.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, винесеною при неповному з`ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Так, за твердженням апелянта, відповідачем не надано доказів наявності виключних обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду у відповідності до приписів ст. 331 ГПК України, а саме відсутності коштів на рахунках, відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення, наявність реальної загрози банкрутства.

Також, посилаючись на приписи ст. 96 ЦК України та ст.ст. 42, 140 ГК України апелянт відзначає, що відповідач може виконати своє зобов`язання згідно з рішенням суду.

Щодо майнових інтересів позивача, апелянт зазначає, що єдиним джерелом часткової компенсації понесених позивачем втрат є стягнення з боржників передбачених законами України та умовами договорів всіх можливих штрафних санкцій, а також трьох процентів річних та інфляційних втрат. За твердженням апелянта, несплата боргів перед іноземними постачальниками газу може призвести до зупинення постачання природного газу та територію України, як то сталося у 2006, 2009 та 2014 роках. Апелянт наголошує, що бюджетом України та фінансовим планом позивача, не передбачені фінансові можливості для кредитування споживачів природного газу.

Посилання відповідача, у заяві про відстрочення виконання рішення, на положення Закону України «Про виконавче провадження», а саме щодо сплати стягувачем для пред`явлення виконавчого документа 2 « авансового платежу, апелянт вважає необґрунтованим, оскільки вказані положення Закону України «Про виконавче провадження» визнано неконституційними.

Враховуючи зазначене апелянт вважає, що обставини, на які посилається боржник у своїй заяві не є тими виключними обставинами для надання розстрочки виконання судового рішення, а є лише способом для затягування виконання рішення суду, адже надавши розстрочку виконання вказаного рішення суд не стимулює процедуру погашення заборгованості, а сприяє відповідачу в подальшому порушувати свої зобов`язання, оскільки надана розстрочка буде істотно порушувати майнові інтереси позивача, внаслідок надзвичайно тривалого перенесення терміну виконання зобов`язання відповідача у спірних правовідносинах. В тому числі враховуючі стрімкі інфляційні процеси в державі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 відкрито провадження у справі №915/463/19 та призначено справу до розгляду на 16.10.2019.

04.10.2019 судом апеляційної інстанції отримано відзив ОКП Миколаївоблтеплоенерго на апеляційну скаргу в якому відповідач просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає, що відповідачем надано до суду першої інстанції докази, які свідчать про наявність тих виключних обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду згідно з ст. 331 ГПК України, а саме відсутність коштів на рахунках, відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення, наявність загрози банкрутств.

У судовому засіданні від 16.10.2019 представник відповідача надав пояснення відповідно до яких не погоджується з апеляційною скарго, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Представник апелянта у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Миколаївської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ Нафтогаз України не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з наявних матеріалів оскарження ухвали, звертаючись із заявою про відстрочення виконання рішення, відповідач зазначив, що визнає наявність обов`язку виконання рішення по даній справі, не відмовляється та не ухиляється від такого виконання, однак, за твердженням заявника, на теперішній час існують обставин, що не залежать від нього, які унеможливлюють виконання судового рішення найближчим часом.

Відповідач зазначає, що основною метою діяльності ОКП Миколаївоблтеплоенерго є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності підприємства та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу ОКП Миколаївоблтеплоенерго.

Посилаючись на приписи ст.19 Закону України Про теплопостачання відповідач зазначає, що ОКП Миколаївоблтеплоенерго є основним джерелом теплопостачання в м.Миколаєві та обслуговує понад 85 тисяч особових рахунків споживачів-фізичних осіб, 324 об`єкти бюджетної та соціальної сфери, до складу яких входять 40 медичних закладів, 58 шкільних закладів та 44 дитячі садки. Специфіка роботи підприємства полягає в тому, що основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та населення міста, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію. Заборгованість споживачів перед відповідачем станом на 01.08.2019 становить 100,1 млн.грн, з них: бюджетних установ становить 0,83 млн.грн, госпрозрахункових організацій становить 5,04 млн.грн. Найбільшу суму становить заборгованість населення 94,23 млн.грн, оскільки населення є головним споживачем теплової енергії, що виробляється ОКП Миколаївоблтеплоенерго. Єдиним джерелом для оплати сум, що підлягають стягненню за даним судовим рішення є кошти, отримані в якості оплати за спожиту теплову енергію з боку населення, бюджетних установ та госпрозрахункових підприємств та субвенції на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Відповідач відзначає, що діючі тарифи, встановлені НКРЕКП є збитковими (внаслідок невідповідності обсягів виробництва теплової енергії в затверджених тарифах фактичному виробництву), що і стало основною причиною незадовільного фінансового стану та виникнення різниці в тарифах, яка на сьогодні є ненарахованою та не погашеною, що призводить до накопичення кредиторської заборгованості перед основним постачальником енергоресурсів (НАК Нафтогаз України). Відсутність механізму її відшкодування на державному рівні ставить під загрозу функціонування підприємства, і разом з тим 1000 робочих місць для жителів міста та опалення більшої його частини. Враховуючи вищезазначене, підприємство звернулось до органів місцевої виконавчої влади щодо визначення Кабінетом міністрів України механізму отримання підприємством 154307323,00 грн з різниці в тарифах для погашення існуючої кредиторської заборгованості.

За твердженням відповідача, ним посилено ведуться роботи зі стягнення дебіторської заборгованості зі споживачів теплової енергії, послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, з контрагентів по господарським договорам. Так, безперервно здійснюється претензійно-позовна робота відносно абонентів-боржників, проводяться заходи направлені на примусове виконання судових рішень. Зокрема, за 2018 рік відповідачем направлено 100936 претензій боржникам на загальну суму 479877987,69 грн., пред`явлено 2359 позовів на суму 32388626,37 грн, направлено до відділів державної виконавчої служби 1166 виконавчих документів про стягнення заборгованості на загальну суму 9393638,25 грн.

Однак, як стверджує відповідач, зміни до Закону України Про виконавче провадження, які набрали чинності 05.10.2016 року, суттєво обмежили можливість для направлення виконавчих документів до відділів державної виконавчої служби, оскільки з дня набрання чинності такими змінами і дотепер стягувач для пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання повинен сплачувати авансовий внесок в розмірі 2% від суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом. Крім того, майже всі виконавчі документи, що направляються на примусове виконання, повертаються органами Державної виконавчої служби без виконання (за 2018 рік - 1749 виконавчих документів на загальну суму 8463375,40 грн.). Це призводить до суттєвого обмеження можливості практичного виконання рішень про стягнення заборгованості за судовими рішеннями на користь ОКП Миколаївоблтеплоенерго. Таким чином, протягом 2018 року на примусове виконання направлено 1166 виконавчих документів на загальну суму 9393638,25 грн., у зв`язку з чим підприємством власними коштами сплачено авансового внеску на загальну суму 231061,94 грн. Загальна сума, яка стягнута за судовими рішеннями органами виконавчої служби у 2018 році складає 1545529,89 грн, що становить близько 15% виконання судових рішень.

З посиланням на Порядок розподілу коштів, що надходять па поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків із гарантованим постачальником природного газу, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014, відповідач зазначає, що переважна більшість грошових коштів, що надійшли від споживачів, перераховуються відповідачем за спожитий природний газ на рахунок гарантованого постачальника природного газу ПАТ НАК Нафтогаз України, і в розпорядження відповідача не потрапляють. Коштів, що залишаються в розпорядженні підприємства не вистачає для виконання в повному обсязі податкових зобов`язань, зобов`язань по виплаті заробітної плати, розрахунків за енергоносії, здійснення ремонтних та аварійно-відновлювальних робіт.

З огляду на наведене, відповідач зазначає, що не має можливості на сьогоднішній день самостійно виконати у повному обсязі рішення господарського суду Миколаївської області у даній справі. Відстрочення надасть відповідачу можливість поступового виконання рішення та погашення заборгованості. Примусове ж його виконання призведе до накладання арешту на поточні рахунки відповідача, що як наслідок, паралізує роботу підприємства та призведе до реальної загрози його банкрутства. Враховуючи соціальну значимість підприємства це може призвести також до негативних наслідків для споживачів теплової енергії - населення м.Миколаєва, бюджетних установ та інших споживачів. В разі виконання найближчим часом судового рішення по даній справі ОКП Миколаївоблтеплоенерго опиниться перед загрозою необхідності закриття підприємства, скорочення працівників та відновлення роботи з початком наступного опалювального сезону, тобто ні ремонтів, ні підготовки до нового опалювального сезону не відбудеться. Це найближчим часом може призвести до повного припинення діяльності підприємства, його банкрутства та, у зв`язку з цим, відсутності централізованого теплопостачання у більшості житлових будинків, лікарень, шкіл, інших закладів соціальної сфери, підприємств тощо.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції визнав обґрунтованими та доведеними твердження відповідача, викладені у заяві про відстрочення виконання рішення та задовольнив заяву частково, відстрочивши виконання рішення суду до квітня 2020 р.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Згідно з ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст.18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 331 ГПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, предметом діяльності відповідача є здійснення виробнично-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією.

Звіт про фінансові результати за 1 півріччя 2019 та копія Балансу (Звіт про фінансовий стан) станом на 30.06.2019 свідчать, що перше півріччя 2019 року для ОКП Миколаївоблтеплоенерго закінчилося із чистим фінансовим результатом у вигляді збитку в розмірі 46,6 млн.грн, в порівнянні з звітами за перший квартал 2019 збитки підприємства збільшились на 15,5 млн.грн.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що основними споживачами природного газу, що постачається відповідачем, є установи і організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, підприємство постійно працює по збитковим тарифам та знаходиться у важкому фінансовому становищі.

Колегія суддів вважає, що наразі примусове виконання рішення та стягнення з відповідача грошових коштів може призвести до значного погіршення фінансового стану підприємства.

Основною метою діяльності ОКП Миколаївоблтеплоенерго є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Специфіка роботи підприємства полягає в тому, що основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та населення міста, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію.

Так, у відповідності до наданої відповідачем Інформації про заборгованість абонентів перед ОКП Миколаївоблтеплоенерго станом на 01.08.2019 загальна сума заборгованості становить 100,1 млн.грн, з яких: заборгованість основного споживача теплової енергії населення 94,23 млн.грн, бюджетні установи 0,83 млн.грн та інші споживачі (госпрозрахункові організації) 5,04 млн.грн.

Відповідно до наданої відповідачем Довідки про заборгованість з податків та зборів, станом на 08.07.2019 ОКП Миколаївоблтеплоенерго має непогашену заборгованість по зборах та платежам в сумі 11902746,09 грн. Заборгованість боржника по заробітній платі станом на 08.07.2019 становить 8304434,22 грн.

Відповідачем також надано докази здійснення претензійно-позовної роботи відносно абонентів-боржників та вжиття заходів направлених на примусове виконання судових рішень.

За інформацією наданою відповідачем, за 2018 рік ним направлено 100936 претензій боржникам на загальну суму 479877987,69 грн., пред`явлено 2359 позовів на суму 32388626,37 грн, направлено до відділів державної виконавчої служби 1166 виконавчих документів про стягнення заборгованості на загальну суму 9393638,25 грн. За шість місяців 2019 відповідачем направлено 66843 претензій боржникам на загальну суму 285863446,67 грн, пред`явлено 335 позовів на суму 4374921,84 грн. Станом на 01.07.2019 на примусове виконання направлено 1221 виконавчих документів на загальну суму 14999056,8 грн.

За висновками, викладеними Європейським судом з прав людини у своїх рішеннях, і, зокрема, у рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини підкреслив, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже, сама можливість надання відстрочки/розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

Прийнявши до уваги обставини, які ускладнюють одночасне виконання судового рішення - загроза банкрутства одного з базових підприємств з централізованого теплопостачання і можливі у зв`язку з цим негативні наслідки для споживачів житлово-комунальних послуг, суди дійшли обґрунтованого висновку, що у даній справі розстрочення виконання рішення суду здійснюється з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора.

Тобто, принцип "справедливої рівноваги" та "справедливого балансу" у розумінні статті 6 Конвенції при частковому задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду не буде порушено.

Підставою для розстрочки виконання рішення, у розумінні частини третьої статті 331 Господарського процесуального кодексу України можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк, а розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Поряд з цим, за змістом частини четвертої статті 331 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення суд, зокрема, враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору.

Водночас, зазначена норма не наводить вичерпного переліку обставин, за наявності яких може бути здійснено розстрочку виконання судового рішення, і покладає розв`язання цього питання, як і визначення періоду (але не більше 1 року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови), протягом якого можливо здійснити розстрочку виконання рішення суду, безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи.

З огляду на вказане, колегія суддів відзначає, що оцінка судом доказів, які підтверджують обставини неможливості чи ускладнення виконання рішення, повинна здійснюватися за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень статей 13, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що розглядаючи питання щодо відстрочки виконання рішення суду, судом першої інстанції враховані доводи обох сторін, їх матеріальні інтереси та фінансовий стан, причини неналежного виконання відповідачем зобов`язань перед позивачем, скрутне фінансове становище відповідача, яке підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що викликане несвоєчасним проведенням розрахунків контрагентами відповідача за поставлений природний газ.

Крім того, надавши правову оцінку наведеним у заяві про відстрочення виконання рішення обставинам та наданим на їх підтвердження доказам, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що стягнення в повному обсязі з відповідача спірної суми може призвести до значного погіршення фінансового стану відповідача та призвести до банкрутства останнього. Натомість відстрочення виконання рішення суду дозволить стабілізувати тяжке становище відповідача та належно виконувати свої функції.

Такі факти, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції свідчать про винятковість обставин, з якими закон пов`язує можливість надання відстрочення виконання судового рішення.

Поряд з цим із матеріалів справи вбачається, що стягнута з відповідача на користь позивача за рішенням суду першої інстанції сума, не є сумою основної заборгованості, а складається із сум неустойки, 3% річних та інфляційних втрат.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розумним строком відстрочення виконання рішення суду є строк до 01.04.2020 і таке відстрочення сприятиме як реальному його виконанню для позивача, так і запобігатиме настанню негативних наслідків для відповідача, чим буде дотримано баланс інтересів сторін.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє аргументи позивача про те, що оскаржуване ним судове рішення прийнято з порушенням статті 331 Господарського процесуального кодексу України, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду.

До того ж посилаючись на те, що відстрочення виконання рішення істотно порушить майнові інтереси позивача, АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наведених обставин.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що ухвала Господарського суду Миколаївської області від 20.08.2019 є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 20.08.2019 у справі №915/463/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.10.2019.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Мишкіна М.А.

Суддя Таран С.В.