ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2019 року м.Дніпро Справа № 20/244/09-6/300/09-28/176/10-28/5009/1118/11

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А.( доповідача),

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.

cекретар судового засідання: Колесник Д.А.

представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріма - Сервіс" ЛТД на ухвалу господарського суду Запорізької області від 18.06.2019 року (повний текст складено 25.06.2019 року) про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця у справі №20/244/09-6/300/09-28/176/10-28/5009/1118/11 (суддя Федорова О.В.)

за позовом Приватного підприємства "Агротем", с.Добряни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріма-Сервіс" ЛТД, м.Запоріжжя

про стягнення 2064438,10 грн,-

орган виконання Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.06.2019 року у справі №20/244/09-6/300/09-28/176/10-28/5009/1118/11 відмовлено у задоволені скарги ТОВ "Пріма-Сервіс" ЛТД від 06.06.2019 року на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (вх. №08-13/49/19 від 07.06.2019 року) про:

- визнання незаконними дій старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Боберського Р.П. в частині використання під час здійснення виконавчого провадження звітів;

- поновлення порушеного права боржника шляхом визнання такими, що не підлягають використанню при визначенні стартової ціни під час проведення торгів з реалізації майна:

- "звіт про незалежну оцінку виробничих будівель (плані позначених літ. А площею 355,1 м2 - СТО; літ. Б - незавершене будівництво площею забудови - 240,4 м2), що належить ТОВ "Пріма-Сервіс" ЛТД, виконаний ТОВ "ЕКА-Захід",

- "звіт про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки для автотехобслуговування, для розміщення та експлуатації станції технічного обслуговування площею 0,322 га (боржник ТОВ "Пріма-Сервіс" ЛТД), виконаний ТОВ "ЕКА-Захід".

Ухвала мотивована тим, що скаржник не довів та документально не підтвердив протиправність дій державного виконавця під час здійснення примусового виконання рішення суду.

Суд зазначив, що чинне законодавство не передбачає відновлення порушеного права учасника виконавчого провадження шляхом визнання незаконними дій в частині використання звітів суб`єкта оціночної діяльності або визнання такими, що не підлягають використанню звітів при визначені стартової ціни продажу майна.

Не погодившись з ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пріма-Сервіс" ЛТД звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення господарським судом Запорізької області норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що:

- відповідно до Постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 07.02.2014 року скаржник звернувся до суду. Іншого процесуального шляху на оскарження звіту про експертну оцінку вартості земельної ділянки та незалежної оцінки виробничих приміщень не існує;

- оцінювач не оглядав об`єкти оцінки, не обґрунтував в тексті звіту певного, застосованого ним методичного підходу, не врахував, що майно перебуває у податковій заставі, провів оцінку земельної ділянки, якій незаконно присвоєно кадастровий номер, не надіслав боржнику постанову про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні - Приватного підприємства "Прикарпатський земельний центр".

Скаржник також надає оцінку неправомірним, на його думку, діям виконавця щодо виготовлення технічної документації на земельну ділянку та зазначає на оскарження до суду постанови від 14.02.2019 року про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні - Приватного підприємства "Прикарпатський земельний центр" і безпідставне залишення цієї скарги судом без розгляду.

Також апелянт стверджує про сумнівну репутацію суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ "ЕКА-ЗАХІД".

Крім того, апелянт вказує, що для прийняття оскаржуваної ухвали господарський суд не видалявся до нарадчої кімнати та розглянув скаргу без витребування і вивчення матеріалів виконавчого провадження, за відсутності будь-яких пояснень державного виконавця.

Просить ухвалу господарського суду Запорізької області від 18.06.2019 року скасувати, скаргу ТОВ "Пріма-Сервіс" ЛТД на дії державного виконавця задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Боберський Р.П. зазначив, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята без порушень норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу суду на те, що рішення господарського суду Запорізької області було винесено ще 25.08.2010 року і боржнику було надано достатньо часу для належного виконання даного рішення у добровільному порядку.

Вважає, що боржник умисно затягує виконання рішення суду. Просить ухвалу господарського суду Запорізької області від 18.06.2019 року залишити без змін, скаргу ТОВ "Пріма-Сервіс" ЛТД залишити без задоволення.

07.10.2019 року представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2019 року сторони по даній справі повідомлені про час та місце розгляду справи 07.10.2019 року.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Пріма-Сервіс" ЛТД, 07.06.2019 року звернулося до господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області по справі №20/244/09-6/300/09-28/176/10-28/5009/1118/11.

В обґрунтування скарги скаржник зазначав, що:

- на виконанні державного виконавця ВДВС Галицького районного управління юстиції Івано-Франківської області знаходиться виконавче провадження з виконання наказу господарського суду у даній справі від 25.08.2010 року;

-31.05.2019 року на адресу боржника надійшов лист ДВС, в якому містилося повідомлення про здійснення оцінки майна;

- після ознайомлення зі звітами про незалежну оцінку виробничих будівель та про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки для автотехобслуговування, для розміщення та експлуатації станції технічного обслуговування, боржник дійшов висновку, що дані у звітах не можуть бути підставою для визначення дійсної ринкової ціни майна боржника, а відтак, не можуть використовуватися органами і посадовими особами ДВС під час здійснення заходів з примусового виконання судового рішення, оскільки оцінювач об`єкти оцінки взагалі не оглядав, хоча жодних перешкод для такого огляду не існувало і не існує; звіт проведено всупереч Національному стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав", який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав; проведено оцінку об`єкта нерухомості, розташованого на земельній ділянці площею 0,32 га з кадастровим номером :01:007:0110 за адресою: м. Галич, вул. Львівська. 1-а, проте відомості про цю земельну ділянку включені до ДЗК у незаконний спосіб, земельній ділянці незаконно присвоєно кадастровий номер.

Щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі, скаржник зазначав, що вказана постанова державного виконавця про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні боржнику не направлялась; була оскаржена боржником до суду, безпідставно залишена судом без розгляду.

Вважав, що технічна документація на земельну ділянку виготовлена незаконно, неуповноваженими на це особами, без відома та згоди власника.

В тексті скарги скаржник також посилався на те, що ТОВ "ЕКА-ЗАХІД" має сумнівну репутацію щодо зловживання посадовими особами своїм службовим становищем, шляхом внесення в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей, виготовлення фіктивних висновків про експертно-грошову оцінку вартості земельних ділянок та нежитлових приміщень.

Просив суд:

- поновити строк на оскарження як такий, що пропущений з поважної причини; визнати незаконними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Боберського Р.П. в частині використання під час здійснення виконавчого провадження наступних документів:

- "звіт про незалежну оцінку виробничих будівель (плані позначених літ. А площею 355,1 м2 - СТО; літ. Б - незавершене будівництво площею забудови - 240,4 м2), що належить ТОВ "Пріма-Сервіс" ЛТД", виконаний ТОВ "ЕКА-Захід",

- "звіт про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки для автотехобслуговування, для розміщення та експлуатації станції технічного обслуговування площею 0,322 га (боржник ТОВ "Пріма-Сервіс" ЛТД)", виконаний ТОВ "ЕКА-Захід";

- поновити порушене право боржника шляхом визнання такими, що не підлягають використанню при визначенні стартової ціни під час проведення торгів з реалізації майна зазначених звітів;

- зупинити реалізацію майна, вилученого у боржника, до набрання законної сили ухвалою суду за цією скаргою.

Відповідно до ухвали господарського суду Запорізької області від 18.06.2019 року у даній справі відмовлено в зупиненні реалізації майна, вилученого у боржника, до набрання законної сили ухвалою суду за цією скаргою.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Положеннями ст.341 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що скаргу може бути подано до суду:

- у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права;

- у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Строк на оскарження скаржником дотримано, оскільки він розраховує його з дня отримання листа ВДВС про проведення оцінки майна - з 31.05.2019 року. До суду скаржник звернувся 07.06.2019 року.

Відповідно до п.9.10 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 07.02.2014 року, на яку посилається апелянт в апеляційній скарзі, визначення вартості, оцінка майна боржника (стаття 58 Закону України "Про виконавче провадження") є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії, так само як і від того, ким здійснювалося рецензування звіту про оцінку майна. Тому сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати таку оцінку, визначену за результатами рецензування, до господарського суду в процесуальному порядку, передбаченому статтею 121-2 ГПК.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.12.2018 року у справі №914/81/17, викладена наступна правова позиція: за змістом статей 12, 33 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

Отже, апелянт правильно зазначає, що саме оцінка зазначених ним у поданій скарзі звітів має надаватися судом при розгляді скарги на дії державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно ст. 129 Конституції України одним із засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межам ( ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Глоба проти України" від 05.07.2012 року суд повторює, що п.1 ст.6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Невиконання державою винесеного на користь підприємства-заявника рішення становить порушення п.1 ст.6 Конвенції, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Силенок і Техносервіс-плюс проти України" від 09.12.2010 року).

Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (зокрема, рішення від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява №59498/00, п.34, ECHR 2002-III).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 07.06.2005 року у справі "Фуклев проти України", заява №71186/01, п.84).

Таким чином, оскільки п.1 ст.6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Гарантією дотримання та забезпечення прав та свобод сторін виконавчого провадження насамперед є право на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця у межах виконавчого провадження. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців визначено Законом України "Про виконавче провадження" і відповідними положеннями процесуальних кодексів, які повинні застосовуватися у сукупності заходів оскарження.

Законодавством прямо передбачено право учасників виконавчого провадження на оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Запорізької області від 11.08.2010 року у справі №20/244/09-6/300/09-28/176/10-28/5009/1118/11 позовні вимоги ПП "Агротем" задоволено та стягнуто на його користь з ТОВ "Пріма-Сервіс" ЛТД" 1 924 012 грн. основного боргу, 19 238,49 грн. державного мита та 109,96 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення суду, у відповідності до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України (чинній на час винесення наказу) 25.08.2010 року видано відповідний наказ.

10.08.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст. 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 512 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ч. 1 ст. 14 Закону України "Про виконавче провадження").

Законодавець покладає на державного виконавця коло обов`язків та надає йому права, які мають бути застосовані державним виконавцем для повного виконання, в даному випадку, рішення господарського суду, тобто державний виконавець повинен вжити всі можливі та необхідні заходи, які встановлені Законом України "Про виконавче провадження", для примусового виконання виконавчого документу.

Закон України "Про виконавче провадження" зобов`язує державного виконавця вчиняти виконавчі дії у певній послідовності для задоволення вимог стягувача та дотримання прав боржника, тобто, виконавче провадження має послідовні стадії виконання виконавчого документу і порушувати цей порядок або ставити виконання рішення суду в залежність від певних обставин незаконно.

Частиною 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 18 Закону встановлені обов`язки виконавця, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 15 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Відповідно до вимог ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно до ч. 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна (ч. 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження").

05.04.2019 року державним виконавцем винесено постанову про залучення до участі у виконавчому провадженні суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ "ЕКА-ЗАХІД".

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з положень вказаної норми, вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріма-Сервіс" ЛТД, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для висновку про обгрунтованість вимог скаржника в силу наступного:

Так, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не витребував матеріали виконавчого провадження, не з`ясував позицію державного виконавця щодо доводів скаржника колегія суддів відхиляє з огляду на те, що надані до скарги матеріали звіту дозволяють надати йому правову оцінку без витребування матеріалів виконавчого провадження.

Щодо доводів апелянта про те, що оцінювач об`єкти оцінки взагалі не оглядав, перешкод до цього не мав, звіт проведено всупереч Національному стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав", який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна повинні містити визначення понять, у тому числі поняття ринкової вартості, принципів оцінки, методичних підходів та особливостей проведення оцінки відповідного майна залежно від мети оцінки, вимоги до змісту звіту про оцінку майна та порядок його рецензування (ч.ч. 1, 4 ст.9 вказаного вище Закону).

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року N 1440 затверджено Національний стандарт N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав".

В матеріалах справи міститься висновок про вартість обєкта оцінки - станції технічного обслуговування, літ. "А" площею 355,1 м2, незавершеного будівництва площею забудови - 240,4 м2 літ. "Б", що належить ТОВ "Пріма-Сервіс" ЛТД", виконаний ТОВ "ЕКА-Захід" (том 15 а.с.20).

Визначення ринкової вартості обєкту оцінки з метою продажу через аукціон. При оцінці використано порівняльний підхід (аналогів продаж), дохідний підхід (метод капіталізації доходу), витратний підхід (метод витрат).

Апелянт не зазначає, які саме вимоги Національного стандарту №1 порушено оцінювачем при визначенні ринкової вартості вказаного обєкту.

Між тим, самостійно такі порушення колегія суддів не встановила. Методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки та підходи до оцінки застосовані оцінювачем відповідно до вимог Національного стандарту №1, оцінка обєкта без його огляду на місці є правомірною. Тому в цій частині доводи апелянта безпідставні.

Матеріали справи містять також звіт про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки для автотехобслуговування, для розміщення та експлуатації станції технічного обслуговування площею 0,322 га , виконаний ТОВ "Пріма Сервіс" на підставі договору №110/Е від 14.05.2019 року(том 15 а.с.19).

Мета оцінки -визначення експертної грошової оцінки земельної ділянки для подальшого продажу на конкурентних засадах із прилюдних торгів чи аукціону.

Оцінювачем використано метод попарного зіставлення цін продажу подібних земельних ділянок.

Щодо вказаного висновку, то апелянт зазначав, що відомості про цю земельну ділянку включені до ДЗК у незаконний спосіб, земельній ділянці незаконно присвоєно кадастровий номер. Дослідження даних обставин не входить до предмету дослідження при розгляді поданої скарги.

Також скаржником не зазначено, які вимоги Національного стандарту №1 порушено оцінювачем при визначенні експертної грошової оцінки порушено.

Щодо доводів про знаходження майна у податковій заставі, то дана обставина не впливає на законність дій оцінювача.

Крім того, апелянт зазначав, що питання законності виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі, про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні боржнику було оскаржено ним до суду, безпідставно залишено судом без розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги про сумнівну репутацію ТОВ "ЕКА-ЗАХІД", зловживання посадовими особами своїм службовим становищем шляхом внесення в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей, виготовлення фіктивних висновків про експертно-грошову оцінку вартості земельних ділянок та нежитлових приміщень, то такі доводи є припущеннями апелянта та не підтверджуються жодними доказами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що скарга ТОВ "Пріма-Сервіс" ЛТД на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області по справі №20/244/09-6/300/09-28/176/10-28/5009/1118/11 є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 269, 270, 276, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 18.06.2019 року у справі № 20/244/09-6/300/09-28/176/10-28/5009/1118/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 16.10.2019 року.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков