ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" жовтня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2428/19

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., роглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський (Волинська обл., м. Володимир-Волинський) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК Люкс Капітал Буд" (Київська обл., Володарський р-н., смт Володарка) про стягнення 111274,89 грн

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський (далі - позивач) подав до суду позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК Люкс Капітал Буд" (далі - відповідач) 111274,89 грн заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказано на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ІБК Люкс Капітал Буд" було порушено зобов`язання щодо належного виконання умов договорів про відшкодування вартості тимчасового розміщення працівників "ІБК Люкс Капітал Буд" №12 від 01.09.2018 та про відшкодування вартості спожитої електричної енергії №13 від 01.09.2018, укладених з Квартирно-експлуатаційним відділом м. Володимир-Волинський, в частині здійснення відшкодування коштів за тимчасове розміщення працівників та за спожиту електричну енергію.

Оглянувши позовні матеріали, які надійшли на адресу Господарського суду Київської області від позивача, суд дійшов висновку про те, що позов не відноситься до територіальної юрисдикції цього суду, а тому підлягає передачі для розгляду іншому суду з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Так, за загальним правилом та приписами ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Разом з тим, ч. 3 ст. 30 ГПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, встановлено виключну підсудність справ, що виникають зі спорів щодо нерухомого майна, які розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

За ч. 4 ст. 236 ГПК України унормовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено в постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №460/4286/16-ц та від 16.05.2018 у справі №640/16548/16-ц до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Тобто, чинна процесуальна норма ч. 3 ст. 30 ГПК України (в редакції з 15.12.2017) визначає розширений перелік спорів, до яких застосовуються правила виключної підсудності, в порівнянні з попередньою редакцією ГПК України, ч. 3 ст. 16 якого передбачала, що за місцезнаходженням майна розглядаються справи у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном (тобто лише в спорах про захист речового права, однак не в договірних відносинах).

Судом зазначається, що даний спір безпосередньо стосується права користування нерухомим майном, оскільки предметом спору у даній справі, зокрема, є стягнення заборгованості з відповідача зі сплати платежів за проживання працівників, нарахованої за неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ІБК Люкс Капітал Буд" договору про відшкодування вартості тимчасового розміщення працівників "ІБК Люкс Капітал Буд" №12 від 01.09.2018, який по суті є договором оренди житлових приміщень в будівлі 2/47, розташованій за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. 9-го Травня, 3. Тобто спір виник щодо права, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди та стосується стягнення плати за користування об`єктом нерухомого майна.

У відповідності до вимог ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що місцезнаходженням нерухомого майна, з приводу користування якого виник спір, є місто Володимир-Волинський, суд дійшов висновку, що за правилами виключної підсудності вирішення даного спору відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Волинської області.

Керуючись ст. ст. 27, 31 234 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК Люкс Капітал Буд" про стягнення 111274,89 грн заборгованості разом з доданими до неї матеріалами направити за територіальною підсудністю до Господарського суду Волинської області (адреса: м. Луцьк, пр. Волі, 54А).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 254-259 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

З інформацією про дане судове рішення учасники справи можуть ознайомитися на сайті: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.М. Антонова