ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 року м. Дніпро Справа № 904/1415/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Подобєда І.М., Дарміна М.О.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства

"Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2019 р.

(суддя: Бєлік В.Г., м. Дніпро, повний текст рішення підписано 02.08.2019 р.) у справі:

за позовом Приватного акціонерного товариства

"Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат",

м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю

«Січеславський машинобудівний завод»,

м. Покров, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 176 387,02 грн.

за договором поставки № 6214-08 від 16.11.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Січеславський машинобудівний завод» заборгованість у розмірі 176 387,02 грн. за договором поставки № 6214-08 від 16.11.2016 р.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2019 р. позов задоволено частково - cтягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський Машинобудівний Завод" на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" - 7 396,80 грн. пені, 47 497,92 грн. 15 % річних та 1 234,27 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" подало апеляційну скаргу про часткове скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 р. у справі № 904/1415/19 в частині відмови у стягненні неустойки за прострочку поставки обладнання в розмірі 30 542,40 грн. та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог у вказаній частині, в іншій частині оскаржуване рішення Скаржник просить суд залишити без змін.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що суд помилково дійшов до висновку, що Позивачем було взагалі отримано Вал III у зборі ч. Рз-539.00СБ та не прийнято з причин його неякісної поставки. Натомість Відповідач направляв лист № 869 від 14.09.2017 р. з повідомленням, того що їм було поставлено неякісну деталь, а саме: колесо зубчасте М20 287, яке входить до збірки Валу III cm. в зборі ч. Рз-539.00СБ, і тому він змушений поставити з порушенням строків. Даний лист було направлено вже поза строками поставки обладнання згідно Специфікації № 1 до Договору. У в`язку з порушенням строків поставки 10.11.2017 р. було направлено вимогу № 02843 про повернення 50 % передоплати за ВАЛ III ст. в зборі ч. Ре-539.00СБ. в сумі 190 890,00 грн.

Скаржник наголошує на тому, що невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання може потягнути за собою повернення суми попередньої оплати, та сплати неустойки. Згідно п. 7.3 Договору, в разі порушення термінів або обсягів поставок Обладнання, Постачальник сплачує Покупцеві неустойку в розмірі 8% від вартості не поставленого в строк Обладнання.

Відтак, на думку Скаржника, підлягають задоволенню вимоги про стягнення неустойки за несвоєчасну поставку обладнання згідно Розрахунку суми неустойки за порушення термінів поставки, згідно Специфікації №1 до Договору поставки № 6214-08 від 16.11.2016р., становить: 474 240,00 грн. * 8% = 37 939,20 грн., де 474 240,00 грн. - вартість не поставленого в строк товару; 8% - штраф від вартості непереданих в термін Ресурсів.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Січеславський машинобудівний завод», надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2019 р. у справі № 904/1415/19 залишити без змін, апеляційну скаргу ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на вказане рішення - без задоволення.

У відзиві Товариство посилається на те, що листом від 17.11.2017 р. ПрАТ «ІнГЗК» зверталося до ТОВ «СМЗ» щодо повернення попередньої оплати за Валу III ст. в зборі ч.Рэ-539.00СБ. Тобто, цим листом Позивач фактично відмовився від поставки товару, а саме Валу III ст. в зборі ч.Рэ-539.00СБ, Відповідач повернув в повному обсязі суму попередньої оплати в розмірі 190 890, 00 грн.

Товариство вважає висновки Господарського суду Дніпропетровської області з приводу того, що вимагаючи повернення коштів попередньої оплати Покупець тим самим відмовився від поставки та прийняття товару, тобто, виконання договору Постачальником, що виключає обов`язок останнього нести відповідальність за порушення строків поставки у вигляді штрафу. У зв`язку з тим, що Позивач відмовився прийняти товар за другою поставкою, неустойка в розмірі 8 % від вартості не поставленого в строк обладнання не нараховується.

Від Скаржника надійшла відповідь на відзив, в якій ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" вказує на те, що Відповідачем були допущені порушення термінів постачання Обладнання, зокрема: Вал-екскаватора кр. 3502.10.02.400 СБ - строк поставки 15.03.2017 р., був поставлений з прострочкою в 99 днів, а саме: 21.06.2017 р.; Вал III у зборі кр. Рэ-539.00СБ - строк поставки 15.03.2017 р. взагалі не поставлено. Згідно зі ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Крім того, 10.10.2019 р., від Скаржника до суду надійшло клопотання, в якому представник ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" просить суд розглядати апеляційну скаргу в судовому засіданні, з викликом сторін.

В обгрунтування свого клопотання Скаржник посилається на важливість вирішення спірного питання щодо обгрунтованості винесення рішення в частині відмови від поставки обладнання в зв`язку з вимогою повернення передоплати.

Враховуючи, що заявником не наведено будь-яке обгрунтування свого клопотання із зазначенням конкретних обставин справи, а також те, що вказане клопотання надійшло вже після надходження відзиву на апеляційну скаргу, та приймаючи до уваги те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів дійшла висновку про відхилення вказаного клопотання Позивача, та перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Подобєда І.М., Дарміна М.О.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.09.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду в оскаржуваній частині слід скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між 16.11.2016 р. між Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" ( Покупець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Січеславський машинобудівний завод» ( Постачальник ) укладено Договір поставки № 6214-08 з протоколом розбіжностей, відповідно до п. 1.1. якого, Постачальник зобов`язується передати, а Покупець - прийняти і оплатити обладнання згідно Специфікацій на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п. 3.2. договору Постачальник зобов`язується поставити Устаткування на умовах поставки, зазначених в Специфікаціях відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2000 року.

Відповідно до п. 3.3. договору строки поставки обладнання вказуються у специфікаціях.

Згідно п. 5.1. договору оплата Покупцем Обладнання здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний в цьому Договорі.

Відповідно до п. 5.2. договору оплата за поставлене обладнання буде проводитися протягом терміну, зазначеного в специфікації, який обчислюється з моменту постачання обладнання.

Між сторонами укладена специфікація № 1 від 16.11.2016 р., за умовами п. 1. якої Постачальник передає, а Покупець приймає та сплачує наступне Обладнання: Вал-екскаватора кр. 3502.10.02.400 СБ; Вал III у зборі кр. Рэ-539.00СБ.

П. 4 специфікації № 1 від 16.11.2016 р. встановлено, що термін поставки: протягом 90 календарних днів від дати 50 % передоплати.

Відповідно до п. 5 специфікація № 1 від 16.11.2016 р. термін оплати поставленого Обладнання: 50 % передоплата, 50 % протягом 10 календарних днів від дати поставки.

Місцевим господарським судом встановлено, що рахунок № 67 від 13.12.2016 р. на суму 237 120,00 грн., що складає 50 % вартості Обладнання, що мав бути поставленій згідно зі специфікацією № 1 від 16.11.2016 р. був оплачений Покупцем - 16.12.2016 р. Отже строк поставки товару настав 15 березня.

З матеріалів справи також вбачається і визнається сторонами, що Вал-екскаватора кр. 3502.10.02.400 СБ було поставлено 21.06.2017 р., тобто з прострочкою в 99 днів, а Вал III у зборі кр. Рэ-539.00СБ зі строком поставки 15.03.2017 р. взагалі поставлено не було.

Постачальник неодноразово повідомляв Покупця про затримку поставки, та перенесення кінцевої дати поставки оплаченого Обладнання, що підтверджується листами № 869 від 14.09.2017 р. та № 891 від 28.09.2017 р.

В подальшому Позивач направив Відповідачу претензію № 08/120 від 18.10.2018 р. з вимогою сплатити штрафні санкції.

Відповідач листом № 315 від 30.10.2018 р. повідомив Позивача, що штрафні санкції будуть сплачені в строк до 08.11.2018 р.

Згідно п. 7.3. договору в разі порушення термінів або обсягів поставок Обладнання, Постачальник сплачує Покупцеві неустойку в розмірі 8% від вартості не поставленого в строк Обладнання.

Позивачем нарахований штраф у відповідності з вимогами закону за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань у загальному розмірі 37 939,20 грн.

Згідно п. 7.6 договору в разі порушення Постачальником термінів поставки Обладнання, передбачених цим Договором, за яке Покупцем внесена повна або часткова попередня оплата, Постачальник за користування грошовими коштами Покупця зобов`язаний сплатити Покупцеві 15% річних, від суми грошових коштів, сплачених Покупцем, за період і до дня фактичної поставки Обладнання або дня повернення грошових коштів.

Позивачем з урахуванням заяви про уточнення розміру позовних вимог нараховано 15% річних за загальний період з 16.03.2017 по 13.03.2019 у розмірі 47 497,92 грн.

В основу оскаржуваного рішення покладено висновок місцевого господарського суду про наявність передбачених законом підстав для стягнення на користь Позивача у загальному розмірі 54 894,72 грн., який складається з сум: 7 396,80 грн. - пені ( за несвоєчасну поставку вала екскаватора кр. 3502.10.02.400СБ у кількості 1 шт. ) та 47 497,92 грн. - 15% річних.

Задовольняючи частково позовні вимоги Позивача, суд першої інстанції, послався на те, що вимагаючи повернення коштів попередньої оплати Покупець тим самим відмовився від поставки та прийняття товару, тобто, виконання договору Постачальником, що виключає обов`язок останнього нести відповідальність за порушення строків поставки у вигляді штрафу. У зв`язку з тим, що Позивач відмовився прийняти товар за другою поставкою, неустойка в розмірі 8 % від вартості не поставленого в строк обладнання не нараховується.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду в частині відмови у стягненні неустойки за прострочку поставки обладнання в розмірі 30 542,40 грн., Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду у вказаній частині скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у вказаній частині, в іншій частині оскаржуване рішення Скаржник просить суд залишити без змін.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі про наявність підстав для стягнення неустойки у повному обсязі з огляду на таке.

Спірні правовідносини сторін регулюються нормами ЦК України з урахуванням особливостей, встановлених ГК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України.

Ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно із ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ч. ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, відсутність дій Відповідача щодо поставки товару надає Позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Неповернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (пункт 74), "Пономарьов проти України" (пункт 43), "Агрокомплекс проти України" (пункт 166).

Як зазначалося раніше, 16.11.2016 р. між сторонами з протоколом узгоджень було укладено Договір поставки № 6214-08 та підписана Специфікація № 1 до Договору, згідно з якою, Відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити поставку Обладнання в термін 90 календарних днів від дати 50 % передоплати.

Вартість обладнання з НДС становила 474 240,00 грн.

Виконуючи умови Договору Позивач 16.12.2016 р. здійснив передоплату в сумі 237 120,00 грн.

Отже, беручи до уваги умови Договору, Відповідач повинен був зробити поставки Обладнання до 15.03.2017 р.

Однак, Відповідачем були допущені порушення термінів постачання Обладнання, зокрема: Вал-екскаватора кр. 3502.10.02.400 СБ - строк поставки 15.03.2017 р., був поставлений з прострочкою в 99 днів, а саме: 21.06.2017 р.; Вал III у зборі кр. Рэ-539.00СБ - строк поставки 15.03.2017 р. - не був поставлений взагалі.

У зв`язку з порушенням строків поставки 10.11.2017 р. було направлено вимогу про повернення передоплати за ВАЛ III ст. в зборі ч. Ре-539.00СБ. в сумі 190 890,00 грн.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Ч. 4 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України та ч. 6 ст. 230 ГК України передбачено, що неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно п. 7.3 Договору, в разі порушення термінів або обсягів поставок Обладнання, Постачальник сплачує Покупцеві неустойку в розмірі 8 % від вартості не поставленого в строк Обладнання.

Факт порушення термінів та обсягів поставки Обладнання матеріалами справи доведено.

Таким чином, задоволенню підлягають вимоги про стягнення неустойки за несвоєчасну поставку обладнання згідно розрахунку суми неустойки за порушення термінів поставки, згідно Специфікації № 1 до Договору поставки № 6214-08 від 16.11.2016 р., розмір якої становить: 474 240,00 грн. * 8% = 37 939,20 грн., де 474 240,00 грн. - вартість не поставленого в строк товару; 8 % - штраф від вартості непереданих в термін Ресурсів.

На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом допущено невірне застосування норм матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, яке відповідно до ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення неустойки за прострочку поставки обладнання в розмірі 30 542,40 грн. та ухваленню нове рішення у відповідній частині.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України за подачу позовної заяви та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на Відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити.

Скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2019 р. у справі № 904/1415/19 в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення неустойки за прострочку поставки обладнання в розмірі 30 542,40 грн. та ухвалити нове рішення у відповідній частині, а саме:

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський Машинобудівний Завод" ( 53300, Дніпропетровська обл., м. Покров, вул. Г. Тикви, буд. 3-A, ) на користь приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» ( 50102, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, ) - 30 542,40 грн. неустойки за прострочку поставки, 756,73 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області, про що видати наказ.

В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2019 р. у справі № 904/1415/19 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Січеславський Машинобудівний Завод" (53300, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Г. Тикви, буд. 3-А, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" ( 50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, ) суму судового збору за подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в розмірі 2 881,50 грн., про що видати наказ.

Видачу наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.М. Подобєд

Суддя М. О. Дармін