СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2019 р. Справа № 917/1218/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Слободін М.М.,

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лактос Україна" (вх. №2645 П/1) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 01.08.2019 у справі № 917/1218/16

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лактос Україна", вул. Навроцького, 33, кім. 1, м. Львів, 79034 ()

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром", вул. Будька, 47, м. Гадяч Полтавська область, 37300,

про стягнення 986 910,66 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

11.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" звернулося до суду з заявою про відстрочення виконання рішення у справі № 917/1218/16 на 12 місяців.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.08.2019 у справі №917/1218/16 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" про відстрочення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 15.05.2017 у справі № 917/1218/16; відстрочено виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 15.07.2017 у справі № 917/1218/16 на 12 (дванадцять) місяців.

Позивач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить її скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви.

В обгрунтуванні апеляційної скарги наголошує, що відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили про наявність виключних об`єктивних обставин, що ускладнюють виконання рішення, або роблять його неможливим, а відстрочення виконання рішення порушує інтереси кредитора. Одночасно апелянт наголошує, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.04.2018 вже було відстрочено виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 15.05.2017 у справі № 917/1218/16 до 26.04.2019, позаяк діючим законодавством не передбачено можливість повторного відстрочення виконання рішення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лактос Україна" на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 01.08.2019 у справі №917/1218/16; призначено справу до розгляду на 16.10.2019 об 11:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132.

15.10.2019 повторним автоматизованим розподілом справи №917/1218/16, у звязку з відпусткою судді Хачатрян В.С., сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Слободін М.М.

16.10.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" надійшли копії документів -матеріалів справи судової практики в аналогічних справах.

У судове засідання, яке відбулось 16.10.2019, з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром". Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Лактос Україна" у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановила, що ухвала Господарського суду Полтавської області від 01.08.2019 у справі №917/1218/16 в повній мірі відповідає нормам матеріального та процесуального права, враховуючи таке.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Полтавської області від 15.05.2017 року позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лактос Україна" 891 000,00 грн. основного боргу, 73 062,00 грн. інфляційних втрат, 22 848,66 грн. 3% річних та 14 803,66 грн. витрат по сплаті судового збору.

На виконання вказаного рішення господарським судом Полтавської області видано відповідний наказ від 26.06.2017 року № 917/1218/16.

11.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" звернулося до суду з заявою про відстрочення виконання рішення у справі № 917/1218/16 на 12 місяців.

В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення боржник посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" є переробним підприємством харчової промисловості України. Основним видом продукції, яку виготовляє Товариство з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" є твердий сир. З метою ведення своєї господарської діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" проводить закупівлю молочної сировини у населення, юридичних осіб - сільськогосподарських виробників та посередників.

Протягом останніх 10 років Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" здійснювало торгівлю з Російською Федерацією (90% експорту) та Республікою Казахстан.

У зв`язку з проявом агресії з боку Російської Федерації до України та політичною ситуацією, що склалася в країні, заборонено ввезення та реалізація на території Російської Федерації продукції українських товаровиробників, у тому числі і сирів виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром".

Починаючи з 2014 року РФ повністю закрила свій ринок (введено продуктове ембарго) для продукції українського виробництва та ввела обмеження та заборони на транзит української молочної продукції митною територією РФ до Республіки Казахстан та Киргизької Республіки.

Таким чином, втрата основних ринків збуту в сукупності з соціальними та економічними чинниками, збільшенням вартості палива та енергоносіїв, зменшення платоспроможності населення, і, як наслідок значне зменшення внутрішнього попиту на сирну продукцію та ін. призвели до значного зниження обсягів виробництва та реалізації продукції підприємством боржника.

Зазначені обставини фактично позбавили Товариство з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" можливості своєчасного проведення розрахунків з постачальниками за отриману молочну сировину та іншу продукцію (товар), який використовується ним в процесі переробки молочної сировини та виготовлення власної продукції, зокрема сиру.

Крім того, заявник посилається на значне збільшення обсягу порушень платіжної дисципліни з боку контрагентів Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" за взятими на себе господарськими зобов`язаннями.

Тому заявник акцентує увагу суду на тому, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" перебуває у дуже скрутному фінансовому становищі.

З наданих стороною пояснень вбачається, що відповідачем проводиться ряд заходів для покращення фінансового становища підприємства, що дозволить залучити кошти для погашення заборгованості за рішенням суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та викладеним доводам сторін, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій поставляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для розстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Слід зазначити, що господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 73-74 ГПК України, тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Визначальним фактором є не тільки винятковість цих випадків, а й їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Так, з наданого відповідачем Балансу (Звіт про фінансовий стан) на 31 грудня 2015 року, на 31 грудня 2016 року, на 30 вересня 2017 року, на 31 грудня 2018 року, на 31 березня 2019 року, Звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І квартал 2019 року, Звіту з праці за січень - травень 2019 року, вбачається збитковість підприємства та наявність значної заборгованості перед працівниками по заробітній платі.

Зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" має заборгованість по виплаті заробітної плати перед своїми працівниками на загальну суму 3 722 600,00 грн.

Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" має заборгованість перед АТ Укрексімбанком за укладеними кредитними договорами, а саме: кредит в національній валюті № 6414V1/2555 від 30.10.2014 року на суму 33 541 289,18 грн.; кредит в іноземній валюті № 151209К54/SL-25-EXIM 29.12.2009 року на суму 14 041 093,14 доларів США; по нарахованих процентах (в національній валюті) № 6414V1/2555 від 30.10.2014 на суму 21 181 025,58 грн. та по нарахованих процентах (в іноземній валюті) на суму 2 749 987,98 доларів США.

До того ж, у підприємства існує значна заборгованість за податковими зобов`язаннями, зокрема, заборгованість за податками всього: 1 818 198,28 грн. з них єдиний внесок - 766 741,87 грн. та розрахунки за ПДФО - 983 265,71 грн.

Крім того, на примусовому виконанні в межах зведеного виконавчого провадження ЗВП 54596575, що перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" підлягає до стягнення сума у розмірі 5 136 267,41 грн.

З огляду на викладене вбачається, що навіть у разі звернення позивача до органу виконавчої служби з виконавчим документом, рішення Господарського суду Полтавської області від 15.05.2017 у справі № 917/1218/16 не буде виконане найближчим часом з об`єктивних причин.

У звязку з чим колегія суддів вважає доведеною з боку заявника обставини неможливості виконання рішення.

Між тим варто зазначити, що при вирішенні питання доцільності відстрочення виконання рішення слід враховувати, що безпосередня реалізація рішення суду відповідно до первісної форми може призвести до його практичного невиконання з боку боржника у бажаній кредитором сумі.

Спираючись на те, що основним принципом судочинства має бути відновлення прав та інтересів кредитора, до обовязків суду відноситься дослідження усієї сукупності обставин потенційної можливості виконання судового рішення, задля отримання кредитором повної суми коштів, що складають предмет заборгованості.

Одночасно заявником підтверджено виконання ряду заходів для покращення фінансового становища підприємства, зокрема, укладено договір №2001 від 20.01.2018 з графіком поставок на орієнтовну суму 408 252,00 доларів США, що підтверджується Додатковою угодою до Контракту № 2001 від 20.01.2018 року та договір поставки № 0902 від 09.02.2018 між Товариство з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" та Приватним підприємством "ТРАНЗИТЕКСПО" з графіком поставок на суму 10 824 000,00 грн, що підтверджується Додатковою угодою до договору поставки № 0902 від 09.02.2018.

Надання відстрочки виконання рішення є заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява № 22774/93, п. 74, ЄСПЛ 1999-V). За практикою Суду в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (див. "Корнілов та інші України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003; тривалість виконання - вісім місяців). І навіть, два роки та сім місяців, не визнавались надмірними і не розглядалися, як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00). Отже, для з`ясування обставин, чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Відстрочення виконання рішення в даному випадку не є інструментом ухилення для боржника від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити повне виконання рішення та остаточне погашення заборгованості перед стягувачем.

Всупереч доводам апелянта колегія суддів зазначає, що у цій справі відстрочення виконання рішення суду першочергово здійснюється не з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора, що можливе у випадку банкрутства боржника. Тобто, справедливий баланс інтересів сторін у цій справі дотриманий.

Виходячи з пріоритету інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Лактос Україна", відновлення його права у вигляді отримання повної суми заборгованості, балансу майнових інтересів сторін, за наявності достатніх даних вважати реальною можливістю відшкодування боржником заборгованості за рішенням по справі 917/1218/16 отримання доходів від реалізації товару за договора купівлі-продажу, колегія суддів дійшла до висновку про доцільність відстрочення виконання рішенням у даній справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року "Чижів проти України" зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

Отже, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, дослідження та оцінювання не тільки доводів боржника, а й заперечення кредитора.

При цьому, необхідно враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все необхідно врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Оцінивши як доводи боржника, так і доводи кредитора, враховуючи фінансовий стан обох сторін, колегія суддів дійшла висновку, що надання відстрочки виконання рішення на 12 місяців не порушить принципу збалансованості інтересів сторін.

Колегія суддів вважає безпідставними аргументи апелянта щодо неможливості задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром" з підстав звернення боржника поза межами строку для відстрочення виконання рішення суду та з даною заявою вдруге, з огляду на таке.

Системне тлумачення статті 331 Господарського процесуального кодексу України дозволяє дійти таких висновків.

Структурно стаття складається з 7-ми частин, серед яких частина 1, 2 і 7 присвячені порядку розстрочення та відстрочення судового рішення (процедурні питання подання та розгляду заяви), 3, 4-підставам для відстрочення та розстрочення судом, 5, 6-правовим наслідкам та питанням, які вирішуються судом при ухваленні такого рішення. Зі змісту даної норми вбачається, що момент звернення стороною до суду з відповідною заявою не визначений законодавцем в якості процедурної вимоги до строку її подання, а термін спливу з моменту ухвалення судового рішення не виступає чинником, який враховується господарським судом при вирішенні питання задоволення такої заяви.

З огляду на це, положення частини 5 статті 331 ГПК України слід розуміти як такі, що стосуються вже правових наслідків задоволення поданої стороною заяви та обмежують максимальний строк, на який суд може розстрочити або відстрочити виконання судового рішення, одним роком з дня прийняття саме рішення про відстрочення або розстрочення останнього.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією Господарського суду Полтавської області, що законодавцем у вказаній нормі права визначено річний строк на який судом може бути надано відстрочення або розстрочення, а не строк на протязі якого учасник справи може (має право) звернутися до суду з заявою про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду.

З приводу доводів апелянта про те, що заява про відстрочку виконання рішення подана вдруге суд апеляційної інстанції зазначає, що діюче процесуальне законодавство не містить заборони застосування відстрочення виконання рішення суду двічі. Відтак, господарський суд не обмежений в праві відстрочити виконання рішення за умови існування попереднього відстрочення.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законною та обґрунтованою, а тому, підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284, 331 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лактос Україна" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 01.08.2019 у справі № 917/1218/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 16.10.2019.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя М.М. Слободін