ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2270/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи:

за позовом: Фізичної особи - підприємця Марченко Михайла Михайловича ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бессарабія Плюс" (68720, Одеська обл., Болградський р-н, с. Кубей, вул. Успенська, 18)

про стягнення 81 216,00 грн

ВСТАНОВИВ:

07.08.2019 р. Фізична особа - підприємець Марченко Михайло Михайлович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бессарабія Плюс", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 81 216,00 грн.

Позовні вимоги ФОП Марченко Михайлом Михайловичем обґрунтовано порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №04/01-19-3 від 04.01.2019 р. в частині оплати вартості автотранспортних послуг.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.08.2019р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/2270/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Ухвала суду від 12.08.2019р. була надіслана позивачу на визначену у позовній заяві адресу, та отримана останнім 23.08.2019р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.41).

Відповідачу по справі ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.31-40) та отримана останнім 20.08.2019р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.42).

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст.248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Проаналізувавши надані сторонами докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як встановлено судом, 04.01.2019р. між Фізичною особою-підприємцем Марченко Михайлом Михайловичем (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бессарабія Плюс" (Замовник) було укладено договір №04/01-19-3 (а.с.11-12), відповідно до умов якого Перевізник зобов`язався надати Замовнику послуги з перевезення вантажів, наявних в його розпорядженні, автомобільним транспортом, а замовник взяв на себе зобов`язання оплатити Перевізнику надані послуги згідно виставленим рахункам чи інших розрахункових документів.

Згідно п.4.1. договору вартість автотранспортних послуг визначається сторонами по факту їх надання та фіксується в актах виконаних робіт.

У відповідності до п. 4.2. договору розрахунки за виконані послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок перевізника після підписання акта виконаних робіт за погодженням сторін.

Згідно п. 4.3. договору приймання наданих послуг здійснюється шляхом підписання повноважними представниками сторін актів виконаних робіт (наданих послуг).

Підписання актів виконаних робіт (наданих послуг) свідчить про відсутність у Замовника претензій до Перевізника (п.4.4. договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2019р., а в частині взаємних розрахунків до повного їх виконання.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надавши відповідачу в січні 2019р. послуги, обумовлені договором, на загальну суму 81 216 грн, про свідчать наявні в матеріалах справи акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1 від 09.01.2019р. (а.с.24) та товарно-транспортні накладні (а.с.13-23).

Одночасно з наданням на підпис відповідачу акта здачі-прийняття робіт №1, за твердженням позивача, повноважному представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Бессарабія Плюс" також було надано рахунок-фактуру №1 від 09.01.2019р. (а.с.25).

Аналізуючи надані позивачем документи, а саме акт №1 від 09.01.2019р., суд зауважує, що наявність у відповідному документі посилань на рахунок №1 від 09.01.2019р. свідчить про обізнаність відповідача щодо існування останнього.

Відповідно до ч.3 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оцінивши надані позивачем докази у сукупності, суд доходить висновку, що виставлений відповідачу 09.01.2019р. рахунок-фактура №1 фактично є платіжною вимогою позивача щодо оплати наданих послуг перевезення, з урахуванням чого, з огляду на положення ч.3 ст.530 Цивільного кодексу України, обов`язок відповідача щодо оплати наданих послуг мав бути виконаний останнім у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Натомість відповідачем, за твердженням позивача, надані послуги перевезення оплачені не були, доказів, підтверджуючих зворотне, матеріали справи не містять.

Враховуючи зазначене та те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 81 216 грн відповідач, згідно приписів ст.ст. 74, 76-77 ГПК України, суду не надав, а вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Марченко Михайла Михайловича цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бессарабія Плюс" (68720, Одеська обл., Болградський р-н, с. Кубей, вул. Успенська, 18, ) на користь Фізичної особи - підприємця Марченко Михайла Михайловича ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_1 ) заборгованість у сумі 81 216 /вісімдесят одна тисяча двісті шістнадцять/ грн, судовий збір у сумі 1 921 /одна тисяча дев`ятсот двадцять одна/ грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили

Суддя Ю.М. Щавинська