РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2019Справа № 910/8503/19

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомАкціонерного товариства "Укртрансгаз"
доПриватного підприємства "Гарант енерго м"
простягнення 195 499 330 грн 24 коп.
Представники:
від позивачаОнищенко І.П. - представник за довіреністю;
від відповідачане з`явився;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.07.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укртрансгаз" з вимогами до Приватного підприємства "Гарант енерго м" про стягнення 195 499 330 грн 24 коп. заборгованості за договором транспортування природного газу від 30.11.2018 № /Новий розділ, в тому числі: 190 412 715 грн 94 коп. основного боргу, 4 686 440 грн 35 коп. пені та 400 173 грн 95 коп. 3 % річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору транспортування природного газу від 30.11.2018 № /Новий розділ неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 190 412 715 грн 94 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 4 686 440 грн 35 коп. пені та 400 173 грн 95 коп. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 відкрито провадження у справі № 910/8503/19, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.08.2019.

23.07.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду.

У підготовчому засіданні 08.08.2019 судом оголошено перерву до 22.08.2019.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2019 № 910/8503/19 суд викликав відповідача у підготовче засідання на 22.08.2019.

У підготовчому засіданні 22.08.2019, суд, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України, постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 05.09.2019.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2019 № 910/8503/19 суд викликав відповідача у судове засідання на 05.09.2019.

У судовому засіданні 05.09.2019 судом оголошено перерву до 19.09.2019.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2019 № 910/8503/19 суд викликав відповідача у судове засідання на 19.09.2019.

У судовому засіданні 19.09.2019 судом оголошено перерву до 03.10.2019, та надано можливість відповідачу надати пояснення по справі в строк до 03.10.2019.

27.09.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

03.10.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 03.10.2019 судом оголошено перерву до 07.10.2019 для надання часу відповідачу надати пояснення по справі, оскільки судом встановлено, що 02.10.2019 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується відповідною відміткою на клопотанні відповідача про ознайомлення з матеріалами справи, поданим 27.09.2019 через відділ діловодства суду.

07.10.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду справи.

Представник відповідача у судове засідання 07.10.2019 з розгляду справи по суті не з`явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У судове засідання 07.10.2019 для розгляду справи по суті з`явився представник позивача та надав пояснення.

Станом на 07.10.2019 відповідачем вимог ухвали суду від 08.07.2019, зокрема, щодо подання відзиву на позов, не виконано.

Разом з тим, судом встановлено надходження від відповідача через відділ діловодства суду клопотання про відкладення судового розгляду справи обґрунтоване тим, що 07.10.2019 представник відповідача буде приймати участь у проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні, досудове розслідування якого проводиться Генеральною прокуратурою України.

Представник позивача заперечив проти відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з пунктом 2 частини 2 зазначеної статті суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема, першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, судове засідання, призначене на 07.10.2019, є четвертим судовим засіданням з розгляду справи по суті, з огляду на що підстави для відкладення розгляду справи в судовому засіданні відсутні.

До того ж, відповідачем не надано доказів на підтвердження причин неявки у судове засідання.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про відкладення судового розгляду справи та вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Представник позивача надав пояснення по суті справи, відповідно до яких у повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 07.10.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

УСТАНОВИВ:

30.11.2018 між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (оператор за договором) та Приватним підприємством "Гарант енерго м" (замовник за договором) укладено договір транспортування природного газу № /Новий розділ, відповідно до умов якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Відповідно до пункту 2.2. договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 3.2. договору оператор має право, зокрема, обмежувати або припиняти транспортування природного газу у випадках, передбачених цим договором та кодексом.

За умовами пункту 15.1. договору транспортування природного газу обмежується або припиняється у порядку, передбаченому Кодексом.

Відповідно до пункту 15.2. договору замовник, який є прямим споживачем, зобов`язаний здійснити самостійне припинення споживання природного газу в точці виходу в дату і час, зазначені у відповідному повідомленні-вимозі.

Пунктом 15.7. договору передбачено, що оператор не несе відповідальності за наслідки, пов`язані з припиненням транспортування природного газу, у разі невиконання замовником вимог щодо самостійного припинення споживання природного газу відповідно до умов кодексу.

Цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2022 року (пункт 17.1. договору).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України майново-господарські зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Спір між сторонами у справі виник у зв`язку з тим, як стверджує позивач, що у відповідача у період січень-квітень 2019 року були відсутні підстави для відбору природного газу з газотранспортної системи, а саме з січня по 01.03.2019 у відповідача був відсутній постачальник природного газу, оскільки йому не було підтверджено номінації на транспортування природного газу від будь-якого замовника послуг транспортування, а з 01.03.2019 відповідач був відсутній у реєстрі споживачів постачальника, що у розумінні пункту 5 глави 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи є несанкціонованим відбором природного газу.

За умовами пункту 2 глави 1 розділу Х Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 (далі - кодекс) оператор газотранспортної системи зобов`язаний припинити (обмежити) транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.

Згідно з пунктом 5 глави 1 розділу 1 Кодексу несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу за відсутності споживача в Реєстрі споживачів постачальника будь-якого постачальника протягом розрахункового періоду.

Несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу, зокрема, за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період (в редакції Кодексу від 06.05.2016).

За умовами пункту 9 глави 1 розділу Х Кодексу у разі виникнення випадку, зазначеного в пункті 1 цієї глави, оператор газотранспортної системи має право надіслати, а у разі виникнення випадку, зазначеного в пункті 2 цієї глави, зобов`язаний надіслати на адресу суб`єкта, що приєднаний до точки входу або точки виходу, повідомлення-вимогу про самостійне припинення (обмеження) подачі природного газу в точку входу або про самостійне припинення (обмеження) споживання природного газу в точці виходу. Оператор газотранспортної системи надсилає повідомлення-вимогу не пізніше ніж за три доби до дати припинення (обмеження). На підприємствах металургійної та хімічної промисловості такий строк не може бути меншим ніж п`ять діб.

Відповідно до пункту 10 глави 1 розділу Х Кодексу повідомлення-вимога має містити інформацію про підставу припинення (обмеження) транспортування природного газу, дату і час припинення (обмеження).

Позивач звернувся до відповідача з повідомленням-вимогою про самостійне припинення споживання природного газу в точці виходу № 19/2 від 08.01.2019 (2610вих 19-61), відповідно до якого позивач вимагав здійснити самостійне припинення споживання природного газу о 07:00 13.01.2019. Вказаною вимогою позивач також повідомив, що у випадку відмови відповідача здійснити самостійне припинення споживання природного газу після вказаного вище терміну, природний газ, спожитий підприємством після 07:00 13.01.2019 до повного припинення газоспоживання, буде несанкціонованим відбором природного газу. Вказане повідомлення-вимога отримане відповідачем 09.01.2019 за вх. № 042/01-2019 та залишено без відповіді та задоволення.

25.01.2019, 25.02.2019, 01.03.2019 та 04.03.2019 позивач звертався до відповідача з повідомленнями-вимогами про самостійне припинення споживання природного газу в точці виходу від 25.01.2019 № 21-Д (2610вих-19-174), від 22.02.2019 № 19-6 (2610вих-19-239), від 01.03.2019 № 19/8 (2610вих-19-261), від 04.03.2019 № 1910 (2610вих-19-270), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями описів вкладення у цінний лист, фіскальними чеками та видатковими накладними, а також підписами уповноважених осіб відповідача про отримання вказаних повідомлень-вимог. Однак, вказані листи-повідомлення також залишилися без відповіді та задоволення.

Згідно з пунктом 11 глави 1 розділу Х Кодексу припинення (обмеження) подачі природного газу в точку входу або припинення (обмеження) споживання природного газу з точки виходу здійснюється самостійно суб`єктом господарювання, що приєднаний до точки входу або точки виходу, які обслуговують газопроводи чи газоспоживне обладнання, у присутності посадової особи оператора газотранспортної системи, яка здійснює опломбування та складає акт про припинення (обмеження) транспортування природного газу.

За умовами пунктів 12 та 13 глави 1 розділу Х Кодексу у разі відмови суб`єкта, що приєднаний до точки входу або точки виходу, самостійно припинити подачу природного газу в точку входу або самостійно припинити споживання природного газу з точки виходу або у разі самовільного його відновлення оператор газотранспортної системи здійснює примусове припинення (обмеження) шляхом часткового чи повного перекриття вхідної засувної арматури з її опломбуванням або механічного (зварного) від`єднання газопроводу, про що посадовою особою оператора газотранспортної системи складається акт.

Оператор газотранспортної системи має право залучити представників органів внутрішніх справ для безперешкодного доступу його працівників та посадових осіб до вхідної/вихідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності) та виконання ними робіт щодо припинення (обмеження) подачі природного газу в точку входу або припинення (обмеження) споживання природного газу з точки виходу.

05.03.2019 представниками Бібрського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів складено акт про відмову Приватного підприємства "Гарант енерго м" самостійно припинити споживання природного газу та підготувати до пломбування газоспоживне обладнання та акт про не допуск представників оператора газотранспортної системи до проведення робіт з примусового припинення транспортування природного газу.

Таким чином, відповідач з січня по квітень 2019 року здійснив такі несанкціоновані відбори природного газу:

- у січні 2019 року в обсязі 3 079,155 тис. м. куб., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу за січень 2019 року від 01.02.2019, підписаним та скріпленим печатками сторін;

- у лютому 2019 року в обсязі 2 514,336 тис. м. куб., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу за лютий 2019 року від 01.03.2019, підписаним та скріпленим печатками сторін;

- у березні 2019 року в обсязі 4 803,723 тис. м. куб., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу за березень 2019 року від 01.03.2019, підписаним та скріпленим печатками сторін;

- у квітні 2019 року в обсязі 229,767 тис. м. куб., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу за квітень 2019 року від 01.03.2019, підписаним та скріпленим печатками сторін.

Наведені вище акти підтверджують обсяг природного газу, несанкціонованого відібраного/використаного відповідачем як прямим споживачем у період з січня по квітень 2019 року.

Згідно з пунктом 14 глави 1 розділу Х Кодексу вартість та порядок здійснення оплати за використаний природний газ прямим споживачем з часу, вказаного в повідомленні-вимозі про самостійне припинення (обмеження) споживання природного газу, до часу фактичного припинення (обмеження) споживання природного газу визначається договором транспортування природного газу.

Пунктом 15.3. договору визначено, що вартість обсягу природного газу, що був використаний замовником, який є прямим споживачем, з часу, вказаного в повідомленні-вимозі про самостійне припинення споживання природного газу, до часу фактичного припинення споживання природного газу, що залишився не врегульованим після процедури врегулювання небалансу з його постачальником відповідно до вимог кодексу, сплачується суб`єктом, що приєднаний до точки виходу, на рахунок Оператора. Вартість такого природного газу визначається таким чином:

В = V х БЦГ х 2,

де

V - обсяг природного газу;

БЦГ- базова ціна природного газу.

Згідно з пунктом 15.4 договору базова ціна газу формується оператором відповідно до кодексу. Оператор формує базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті.

На виконання умов договору, позивач листами від 25.03.2019 № 2001вих-19-1185, від 15.03.2019 № 2001вих-19-970, від 26.04.2019 № 2001вих-19-1578 та від 15.05.2019 № 2001вих-19-1713 надіслав на адресу відповідача рахунки від 25.03.2019 № 01-19-/Новий розділ на суму 64 766 379 грн 71 коп., від 28.02.2019 № 02-19-/Новий розділ на суму 44 640 004 грн 09 коп., від 26.04.2019 № 03-19-/Новий розділ на суму 77 503 497 грн 46 коп. та від 30.04.2019 № 04-19-/Новий розділ на суму 3 502 834 грн 68 коп. та відповідні розрахунки вартості природного газу, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями описів вкладення у цінний лист (№ 699 від 26.03.2019, № 254 від 24.04.2019, № 240 від 26.04.2019), фіскальними чеками 699 від 26.03.2019, № 254 від 24.04.2019, № 240 від 26.04.2019 та № 400 від 16.05.2019) та видатковими накладними (№ 699 від 26.03.2019, № 254 від 24.04.2019, № 240 від 26.04.2019 та № 400 від 16.05.2019).

Судом перевірено розрахунки позивача за лютий, березень та квітень 2019 року та встановлено їх правильність та відповідність умовам договору та Кодексу.

Стосовно нарахування природного газу за січень місяць 2019 року, суд зазначає, що позивач нарахував несанкціоноване споживання відповідачем природного газу з 01.01.2019 по 31.01.2019, однак в повідомленні-вимозі про самостійне припинення споживання природного газу в точці виходу № 19/2 від 08.01.2019 (2610вих 19-61) позивач вимагав від відповідача здійснити самостійне припинення споживання природного газу з 07:00 13.01.2019, з огляду на що, судом здійснено перерахунок відібраного газу та встановлено, що відповідач з 13.01.2019 по 31.01.2019 спожив 1 899, 992 тис. куб. м. газу, що становить 39 964 082 грн 12 коп.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та самостійно не припинив споживання природного газу за січень-квітень 2019 року, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 165 610 418 грн 35 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати несанкціонованого споживання природного газу за січень-квітень 2019 року у розмірі 165 610 418 грн 35 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку щодо оплати вартості несанкціонованого споживання природного газу за січень-квітень 2019 року, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню частково у розмірі 165 610 418 грн 35 коп.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 4 686 440 грн 35 коп. пені та 400 173 грн 95 коп. 3 % річних.

При цьому позивач нараховує пеню по рахунку від 25.03.2019 № 01-19-/Новий розділ за період з 16.04.2019 по 30.05.2019, по рахункам від 28.02.2019 № 02-19-/Новий розділ та від 26.04.2019 № 03-19-/Новий розділ за період з 15.05.2019 по 30.05.2019.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 13.5. договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 13.5. договору та захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

На виконання умов договору, позивач листами від 25.03.2019 № 2001вих-19-1185, від 15.03.2019 № 2001вих-19-970, від 26.04.2019 № 2001вих-19-1578 та від 15.05.2019 № 2001вих-19-1713 надіслав на адресу відповідача рахунки від 25.03.2019 № 01-19-/Новий розділ на суму 64 766 379 грн 71 коп., від 28.02.2019 № 02-19-/Новий розділ на суму 44 640 004 грн 09 коп., від 26.04.2019 № 03-19-/Новий розділ на суму 77 503 497 грн 46 коп. та від 30.04.2019 № 04-19-/Новий розділ на суму 3 502 834 грн 68 коп. та відповідні розрахунки вартості природного газу, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями описів вкладення у цінний лист (№ 699 від 26.03.2019, № 254 від 24.04.2019, № 240 від 26.04.2019), фіскальними чеками 699 від 26.03.2019, № 254 від 24.04.2019, № 240 від 26.04.2019 та № 400 від 16.05.2019) та видатковими накладними (№ 699 від 26.03.2019, № 254 від 24.04.2019, № 240 від 26.04.2019 та № 400 від 16.05.2019).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства в частині стягнення пені та 3 % річних, у зв`язку із несанкціонованим споживанням природного газу в лютому та березні 2019 року за період з 15.05.2019 по 30.05.2019.

Стосовно нарахування пені, у зв`язку із несанкціонованим споживанням природного газу в січні місяці 2019 року, суд зазначає, що оскільки судом встановлено несанкціоноване споживання відповідачем природного газу за період з 13.01.2019 по 31.01.2019, що становить 39 964 082 грн 12 коп., суд, здійснивши перерахунок, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду нарахування (з 16.04.2019 по 30.05.2019), дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та 3% річних, у зв`язку із несанкціонованим споживанням природного газу в січні місяці 2019 року підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду у розмірі 1 735 426 грн 58 коп. та 147 812 грн 36 коп. відповідно.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов`язання за договором транспортування природного газу від 30.11.2018 № /Новий розділ, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та 3 % річних підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду у розмірі 3 609 409 грн 07 коп. та у розмірі 308 439 грн 43 коп. відповідно.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Гарант енерго м" (вул. Багговутівська, 17-21, м. Київ, 04107, ідентифікаційний код 34795648) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021, ідентифікаційний код 30019801) 165 610 418 (сто шістдесят п`ять мільйонів шістсот десять тисяч чотириста вісімнадцять) грн 35 коп., 3 609 409 грн (три мільйони шістсот дев`ять тисяч чотириста дев`ять) 07 коп. пені, 308 439 (триста вісім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 43 коп. 3% річних та витрати по сплаті судового збору у розмірі 583 031 (п`ятсот вісімдесят три тисячі тридцять одна) грн 82 коп.

3. В іншій частині позову про стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості у розмірі 24 802 297 грн 59 коп., пені у розмірі 1 077 031 грн 28 коп. та 3% річних у розмірі 91 734 грн 52 коп. відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено: 16.10.2019

Суддя Н.Б.Плотницька