РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2019Справа № 910/7210/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трібо Трейд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Регенераторний завод»

про стягнення 1371016,24 грн.

Представники:

від позивача: Крутоус М.В.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трібо Трейд» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Регенераторний завод» про стягнення 1371016,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не в повному обсязі виконав зобов`язання зі сплати коштів за договором поставки № 57 від 03.09.2018, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 1371016,24 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 суд ухвалив: позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Трібо Трейд» залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: надання до суду відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви; надання до суду доказів, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви від 31.05.2019; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

21.06.2019 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на ціну позову, суд приходить до висновку про здійснення розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 30.07.2019.

У підготовче засідання 30.07.2019 прибув представник позивача. Представники відповідача в підготовче засідання не прибули, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні 30.07.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 10.09.2019.

У підготовче засідання 10.09.2019 прибув представник позивача. Представники відповідача в підготовче засідання не прибули, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні 10.09.2019 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні 10.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.10.2019.

У судове засідання 01.10.2019 з`явився представник позивача, який підтримав позов, представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 01.10.2019, за відсутності представника відповідача, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У судовому засіданні 01.10.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

03.09.2018 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки №57 (далі - Договір), відповідно до якого постачальник зобов`язується протягом дії договору поставляти покупцю полімерну сировину за його замовленням окремими партіями згідно зі специфікаціями, які є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується приймати товар та оплачувати його на встановлених договором умовах.

Згідно з п. 1.2. Договору у Специфікації на кожну партію товару сторонами погоджується найменування (асортимент, номенклатура), кількість, ціна товару, загальна вартість партії товару, строк оплати партії товару, умови та строк поставки товару, відомості про стандарти, технічні умови та інші нормативні документи, відповідно до яких виготовлений товар.

Пунктом 4.5. Договору встановлено, що приймання товару здійснюється шляхом підписання сторонами видаткової накладної.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що сторонами погоджено специфікації №№2, 3, 4 до Договору на суму 594022,44 грн., 674710,80 грн., 243052,80 грн. відповідно.

У специфікаціях №№3, 4 до Договору вказано, що оплата за партію товару здійснюється протягом 30 календарних днів з дати відвантаження зі складу продавця; у специфікації №2 вказано, що оплата за партію товару здійснюється в день відвантаження зі складу продавця.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору та специфікацій №№ 2, 3, 4, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1511786,04 грн., що підтверджується видатковими накладними №358 від 12.10.2018 на суму 243052,80 грн.,№332 від 27.09.2018 на суму 674710,80 грн., №283 від 06.09.2018 на суму 594022,44 грн.

Як зазначає позивач, відповідачем було частково сплачено за поставлений товар у розмірі 140769,80 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач не в повному обсязі виконав зобов`язання зі сплати коштів за договором поставки № 57 від 03.09.2018, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 1371016,24 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, у специфікаціях №№3, 4 до Договору вказано, що оплата за партію товару здійснюється протягом 30 календарних днів з дати відвантаження зі складу продавця; у специфікації №2 вказано, що оплата за партію товару здійснюється в день відвантаження зі складу продавця.

Пунктом 4.5. Договору встановлено, що приймання товару здійснюється шляхом підписання сторонами видаткової накладної.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору та специфікацій №№ 2, 3, 4, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1511786,04 грн., що підтверджується видатковими накладними №358 від 12.10.2018 на суму 243052,80 грн.,№332 від 27.09.2018 на суму 674710,80 грн., №283 від 06.09.2018 на суму 594022,44 грн.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначає позивач, відповідачем було частково сплачено за поставлений товар у розмірі 140769,80 грн.

В матеріалах справи наявна копія акту звірки взаємних розрахунків, підписаного позивачем та відповідачем, відповідно до якого зазначено, що заборгованість відповідача складає 1371016,24 грн.

Наявність та обсяг заборгованості відповідача за Договором у розмірі 1371016,24 грн. підтверджується матеріалами справи та відповідачем не було спростовано, зокрема, відповідачем не подано суду доказів сплати грошових коштів у вказаному розмірі та не надано будь-яких доказів у підтвердження відсутності обов`язку з оплати заявленої в позові заборгованості, з огляду на що позовні вимоги про стягнення основного боргу у розмірі 1371016,24 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Регенераторний завод» (04107, м. Київ, вул. Підгірна, 3, офіс 98; ідентифікаційний код: 42241540) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трібо Трейд» (09108, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Леваневського, 95; ідентифікаційний код: 40811049) основний борг у розмірі 1371016 (один мільйон триста сімдесят одна тисяча шістнадцять) грн. 24 коп. та судовий збір у розмірі 20565 (двадцять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 24 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.10.2019

Суддя Ю.В. Картавцева