ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2019 р. Справа № 911/1587/19

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., при секретарі судового засідання Литовці А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Малого приватного підприємства фірма «Ерідон»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор Зернотрейд»

про стягнення 1382539,97 грн.

за участю представників

позивача: Боровик Б.М. - адвокат, договір про надання правової допомоги №20/02/19 від 20.02.2019;

відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Мале приватне підприємство фірма «Ерідон» (позивач, МПП Фірма «Ерідон») з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор Зернотрейд» (відповідач, ТОВ «Елеватор Зернотрейд») про стягнення 1467539,97 грн., з яких: 1093886,40 грн. основної заборгованості, 35931,28 грн. інфляційних втрат, 189811,45 грн. пені, 52825,30 грн. 10% річних та 95085,54 грн. відсотків за користування товарним кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки № 1383/18/194 від 01.02.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.07.2019 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 29.07.2019.

Відповідачем 26.07.2019 через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує наявність заборгованості перед позивачем в розмірі 1093886,40 грн. у зв`язку з тим, що за даними ТОВ «Елеватор Зернотрейд» заборгованість становить 1008886,40 грн., що, на думку відповідача, підтверджується актом звірки взаєморозрахунків та відповідними платіжними дорученнями. Також відповідач заперечує правомірність нарахованих позивачем штрафних санкцій. Таким чином відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.07.2019 підготовче засідання відкладено на 12.08.2019.

Від позивачем 05.08.2019 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якому позивач зауважує, що ним подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій зменшено розмір вимог щодо стягнення основної суми заборгованості з 1093886,40 грн. до 1008886,40 грн., у зв`язку із здійсненням відповідачем часткової оплати боргу. Крім того позивач зазначив, що відповідач, заперечуючи проти правомірності нарахованих позивачем штрафних санкцій не наводить жодних аргументів та доказів для обгрунтування своєї позиції.

Через канцелярію суду 08.08.2019 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, яка на підставі ухвали суду від 12.08.2019 прийнята судом до розгляду, відповідно подальший розгляд справи здійснюється, виходячи з нової ціни позову - 1382539,97 грн.

Ухвалою суду від 12.08.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.09.2019.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.09.2019 повернено МПП Фірмі «Ерідон» з Державного бюджету України переплачений судовий збір у розмірі 1275,00 грн., у зв`язку з прийняттям судом заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог.

В судовому засіданні 16.09.2019 судом оголошено перерву до 30.09.2019.

Через канцелярію суду 30.09.2019 надійшло клопотання представника відповідача від 27.09.2019 про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю його прибуття в судове засідання, що обумовлено його участю в інших судових засіданнях.

Присутній в судовому засіданні 30.09.2019 представник позивача заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, з урахуванням позиції представника позивача, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч. ч. 1-3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, оскільки відповідач є юридичною особою, то відповідно до ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України має право брати участь у справі також через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від його імені відповідно до закону, статуту, положення.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що метою судового представництва є необхідність забезпечення реалізації процесуальних прав осіб, які беруть участь у справі. Про призначення справи до розгляду відповідач був повідомлений через свого представника під розписку в судовому засіданні 16.09.2019, тобто, мав час та можливість як для вибору представника своїх інтересів під час розгляду справи, так і для реалізації своїх прав як відповідача по справі, зокрема, для ознайомлення з матеріалами справи, подачі доказів тощо. Крім того відповідач мав можливість здійснити повний та професійний судовий захист своїх інтересів не лише направивши свого адвоката в судове засідання для надання усних пояснень, а й підготувавши письмові пояснення по суті господарського спору та надавши (за наявності) відповідні письмові докази у спростування позовних вимог МПП Фірми «Ерідон».

Відсутність представника відповідача, відповідно до ст.216 Господарського процесуального кодексу України, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість розгляду справи у відповідному судовому засіданні і, у даному випадку, таких обставин судом не встановлено. До того ж, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

За наведених обставин клопотання представника відповідача від 27.09.2019 про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача, за наявними у ній матеріалами, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Присутній в судовому засіданні 30.09.2019 представник позивача обгрунтував в усному порядку заявлені вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

30.09.2019, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

між Малим приватним підприємством фірмою «Ерідон» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор Зернотрейд» (покупець) 01.02.2018 укладено договір поставки № 1383/18/194 (далі - Договір), в порядку та на умовах якого постачальник зобов`язався поставити покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити вартість такого товару (п. 1.1.).

Відповідно до п. 1.2. Договору найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в Додатках, які є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. п. 2.1., 2.3. Договору ціна товару в національній валюті та її еквівалент в іноземній валюті (долар США або Євро), зазначається у Додатках до цього Договору. Загальна вартість товару, що постачається за цим Договором (ціна Договору), визначається Додатками та видатковими накладними, з врахуванням пункту 3.2. Договору. У випадку розбіжності даних у Додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни товару, перевагу має видаткова накладна.

Сторонами у Договорі погоджено, зокрема, наступні умови оплати:

- оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором та Додатками до нього. У випадку поставки товару на умовах попередньої оплати, допускається оплата та поставка товару на підставі рахунку на попередню оплату, що містить істотні умови поставки, без укладення Додатків до цього Договору. Датою оплати товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника (п. 3.1.);

- сторони погодили, що визначення ціни та загальної вартості товару, що підлягає оплаті покупцем, здійснюється в національній валюті України, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківській валютній біржі на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати товару (надалі - «курс Міжбанку»). Для визначення «курсу Міжбанку» сторони використовують дані, розмішені на веб-сайті http://minfin.com.ua/currency/mb/archive/, якщо інші джерела визначення курсу іноземних валют не зазначені в Додатках до цього Договору (надалі - «Джерело курсу іноземних валют») (п. 3.2.);

- оплата товару, який постачається на умовах відстрочення оплати чи з використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється покупцем, з дотриманням умов пунктів 3.2. та 3.5. цього Договору (п. 3.3.);

- оформлення видаткових накладних на товар, який постачається на умовах відстрочення оплати або з використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється за цінами, визначеними на дату формування видаткової накладної з дотриманням умов пунктів 3.2. цього Договору (п. 3.4.);

- здійснюючи оплату товару, покупець зобов`язаний зазначити у платіжному дорученні за яким саме додатком до цього Договору та/або рахунком на оплату, та/або видатковою накладною, а також, у разі необхідності, за який саме товар здійснюється оплата. У разі відсутності такої інформації, а також у разі порушення покупцем грошових зобов`язань за цим Договором, отриманий платіж зараховується постачальником на власний розсуд (п. 3.7.).

Згідно з п. 5.1. Договору умови та строки поставки товару зазначаються у Додатках до цього Договору або у рахунку на оплату, який містить істотні умови поставки.

Пунктом 5.3. обумовлено, що перехід права власності на товар від постачальника до покупця, а також приймання товару по кількості та якості, здійснюється в момент передачі товару за видатковою накладною. Датою передачі товару є дата оформлення видаткової накладної, яка підписується представником покупця. Підпис представника покупця у видатковій накладній може бути завірений відтиском печатки покупця та свідчить про отримання товару покупцем: по кількості - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної у видатковій накладній; по якості - відповідно до показників та характеристик, зазначених у документах про якість та походження товару.

Відповідно до п. 9.2. Договору останній вступає в силу з моменту його підписання вповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2018, а в частині проведення розрахунків за поставлений товар - до моменту проведення остаточних розрахунків. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Цей Договір, включаючи Додатки до нього, складає повний обсяг домовленостей сторін та замінює собою всі попередні усні або письмові проекти, договори, домовленості та угоди, усні або письмові, укладені між сторонами щодо предмету цього Договору. Будь-які зміни або доповнення до Договору дійсні лише у випадку, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані повноважними представниками обох сторін (п. 9.3. Договору).

Між постачальником та покупцем 01.02.2018 укладено додаток № 1383/18/194/2-ВВН до Договору (далі - Додаток № 1383/18/194/2-ВВН), відповідно до п. 1 якого сторони погодили асортимент, кількість, ціну та вартість товару, який підлягає поставці.

Пунктом 2 Додатку № 1383/18/194/2-ВВН сторони обумовили, що загальна вартість товару за цим Додатком включаючи ПДВ - 1161158,40 грн.

Оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2.-3.3. Договору поставки в наступному порядку: 100,00% від загальної вартості товару покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 15.11.2018 (п. 3 Додатку № 1383/18/194/2-ВВН).

Матеріали справи свідчать про те, що постачальник передав, а покупець прийняв у власність визначений Додатком № 1383/18/194/2-ВВН товар на загальну суму 1161158,40 грн., що підтверджується долученими до позовної заяви належним чином оформленими видатковими накладними: № 34277 від 20.04.2018 на суму 179366,40 грн. та № 34283 від 20.04.2018 на суму 981792,00 грн.

В подальшому між постачальником та покупцем 06.03.2018 укладено додаток № 1383/18/194/3-ВВН до Договору (далі - Додаток № 1383/18/194/3-ВВН), відповідно до п. 1 якого сторони погодили асортимент, кількість, ціну та вартість товару, який підлягає поставці.

Пунктом 2 Додатку № 1383/18/194/3-ВВН сторони обумовили, що загальна вартість товару за цим Додатком включаючи ПДВ - 520128,00 грн.

Оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2.-3.3. Договору поставки в наступному порядку: 100,00% від загальної вартості товару покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 15.11.2018 (п. 3 Додатку № 1383/18/194/3-ВВН).

Судом встановлено, що постачальник передав, а покупець прийняв у власність визначений Додатком № 1383/18/194/3-ВВН товар на загальну суму 217728,00 грн., що підтверджується долученими до позовної заяви належним чином оформленими видатковими накладними: № 34262 від 20.04.2018 на суму 184128,00 грн. та № 44246 від 04.05.2018 на суму 33600,00 грн.

Покупець на виконання своїх зобов`язань з оплати вартості отриманого товару в період з 26.10.2018 по 10.05.2019 перерахував на рахунок постачальника грошові кошти в загальному розмірі 370000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: № 662 від 26.10.2018 на суму 75000,00 грн.; № 147 від 08.11.2018 на суму 30000,00 грн.; № 156 від 13.11.2018 на суму 20000,00 грн.; № 707 від 15.11.2018 на суму 40000,00 грн.; № 655 від 22.11.2018 на суму 20000,00 грн.; № 734 від 30.11.2018 на суму 50000,00 грн.; № 694 від 17.12.2018 на суму 20000,00 грн.; № 899 від 15.03.2019 на суму 30000,00 грн.; № 1028 від 10.05.2019 на суму 85000,00 грн.

У зв`язку з тим, що у встановлені строки відповідач свої зобов`язання з повної оплати вартості товару не виконав, позивач звернувся з позовом, в якому просить суд, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, стягнути на свою користь основний борг в розмірі 1008886,40 грн.

При вирішенні спору по суті суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис закріплено ч. ч. 1, 7 ст. 193 ГК України.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 та ст. 629 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори, які є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 712 ЦК України закріплено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2).

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із ч. 1 ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Пунктами 3 Додатків № 1383/18/194/2-ВВН та № 1383/18/194/3-ВВН, які є невід`ємними частинами Договору, сторонами погоджено наступні умови оплати: 100,00% від загальної вартості товару покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 15.11.2018.

Проте, як свідчать матеріали справи, в порушення умов Договору відповідач лише частково здійснив оплату отриманого товару, у зв`язку з чим сума основного боргу склала 1008886,40 грн.

Враховуючи те, що станом на час прийняття рішення у справі по суті спору до суду не подано доказів оплати відповідачем суми основної заборгованості в повному обсязі, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Елеватор Зернотрейд» 1008886,40 грн. боргу. Як наслідок, відповідна позовна вимога підлягає задоволенню судом в повному обсязі.

З підстав несвоєчасного здійснення розрахунків за поставлений товар позивачем на підставі п. 6.2. Договору нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню в загальному розмірі 189811,45 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно положеннями Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

У позовній заяві наведено розрахунки пені, виходячи з заборгованості по кожному Додатку до Договору окремо.

За Додатком № 1383/18/194/2-ВВН пеня нарахована наступним чином: на заборгованість в сумі 906158,40 грн. - за період з 16.11.2018 по 14.03.2019; на заборгованість 876158,40 грн. - за період з 15.03.2019 по 07.05.2019. Загальний розмір пені склав 152732,07 грн.

Судом здійснено перевірку розрахунку позивача та встановлено, що під час його проведення позивачем не було враховано те, що день фактичних сплат суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення, зокрема, пені.

Відповідно до здійсненого господарським судом перерахунку пені за Додатком № 1383/18/194/2-ВВН в межах визначеного позивачем періоду, судом встановлено, що сума пені складає 149186,68 грн.

За Додатком № 1383/18/194/3-ВВН пеня розрахована позивачем на суму боргу в розмірі 217728,00 грн. за період з 16.11.2018 по 07.05.2019. Сума пені склала 37079,38 грн.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, виходячи з заборгованості за Додатком № 1383/18/194/3-ВВН, суд встановив, що вказаний розрахунок є арифметично вірним та заявлена до стягнення сума пені в розмірі 37079,38 грн. є такою, що підлягає задоволенню повністю.

Таким чином судом встановлено, що пеня нарахована на заборгованість за Додатками № 1383/18/194/2-ВВН та № 1383/18/194/3-ВВН сумарно складає 186266,06 грн., у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення пені підлягає задоволенню частково.

Також позивачем на підставі п. 6.7. Договору та ст. 625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 10% річних в загальному розмірі 52825,30 грн. та 35931,28 грн. втрат від інфляції.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами п. 6.7. Договору в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару чи невиконання зобов`язань передбачених п. п. 3.2. та 3.3. цього Договору, покупець, відповідно до ст. 625 ЦК України, сплачує на користь постачальника 10% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст. 625 ЦК України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

Судом встановлено, що розрахунки 10% річних за Додатками до Договору проведено позивачем на заборгованість та періоди аналогічні при здійсненні розрахунків пені. Так, 10% річних нараховані позивачем по Додатку № 1383/18/194/2-ВВН склали 42505,59 грн., по Додатку № 1383/18/194/2-ВВН - 10319,71 грн.

Здійснивши перевірку розрахунків 10% річних, не виходячи за межі визначених позивачем періодів прострочення та за виключенням днів фактичних сплат відповідачем боргу, які позивачем зараховано в якості оплат заборгованості по Додатку № 1383/18/194/2-ВВН, судом встановлено, що загальна сума 10% річних складає 52276,09 грн., а саме: за Додатком № 1383/18/194/2-ВВН - 41956,38 грн., за Додатком № 1383/18/194/3-ВВН - 10319,71 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення втрат від інфляції, слід зазначити, що нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З урахуванням викладеного судом за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга:Закон» перераховано інфляційні втрати в межах визначних позивачем періодів та з урахуванням здійснених відповідачем часткових сплат, та встановлено, що інфляційні втрати складають 47019,49 грн.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в розмірі, визначеному позивачем.

Крім того позивач, на підставі пунктів 4 Додатків до Договору заявив до стягнення 18% річних плати за користування товарним кредитом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного. Відповідно до ч. 5 ст. 694 ЦК України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Відповідно до умов пунктів 4 та 5 Додатків до Договору сторони передбачили та встановили, що у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк понад 30 (тридцять) календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 ЦК України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами) у розмірі 18% (вісімнадцять відсотків) річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару.

Перевіривши за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга:Закон» розрахунки позивача 18% річних, в межах визначених позивачем періодів прострочення та за виключенням днів фактичних сплат відповідачем боргу, судом встановлено, що загальна сума 18% річних складає 94096,96 грн., а саме: за Додатком № 1383/18/194/2-ВВН - 75521,48 грн., за Додатком № 1383/18/194/3-ВВН - 18575,48 грн., з огляду на що позовна вимога про стягнення 18% річних підлягає задоволенню частково.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище в сукупності, позовні вимоги МПП Фірми «Ерідон» до ТОВ «Елеватор Зернотрейд» підлягають частковому задоволенню в сумі 1377456,79 грн., а саме: 1008886,40 грн. основного боргу, 35931,28 грн. інфляційних втрат, 186266,06 грн. пені, 52276,09 грн. 10% річних та 94096,96 грн. 18% річних за користування чужими грошовими коштами

Судовий збір, на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор Зернотрейд» (09201, Київська обл., Кагарлицький р-н, м. Кагарлик, вул. Кагатна, буд. 13; ) на користь Малого приватного підприємства фірми «Ерідон» (08143, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Княжичі, вул. Воздвиженська, буд. 46; ): 1 008 886 (один мільйон вісім тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 40 коп. основного боргу, 35 931 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот тридцять одну) грн. 28 коп. інфляційних втрат, 186266 (сто вісімдесят шість тисяч двісті шістдесят шість) грн. 06 коп. пені, 52276 (п`ятдесят дві тисячі двісті сімдесят шість) грн. 09 коп. 10% річних, 94096 (дев`яносто чотири тисячі дев`яносто шість) грн. 96 коп. 18% річних за користування чужими грошовими коштами та 20661 (двадцять тисяч шістсот шістдесят одну) грн. 85 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16.10.2019.

Суддя О.В. Щоткін