ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року Справа № 923/233/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Гладківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, с. Гладківка Голопристанського району Херсонської області,

до Головного управління Держспоживслужби в Херсонській області, м. Херсон,

про визнання права власності.

За участю представників сторін:

від позивача - адвокат Бушма Ю.В., довіреність б/н від 15.02.2019р.;

від відповідача - не з`явився.

У відповідності до ч.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суть спору: Гладківська сільська рада Голопристанського району Херсонської області звернулась до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Головного управління Держспоживслужби в Херсонській області про визнання права власності на Трактор Т-40 1990 року випуску, який належить позивачу відповідно до інвентарних даних та інвентаризаційного опису.

Позовні обґрунтовано ст.ст. 328, 392 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 01.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 923/233/19 визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Для забезпечення реалізації всіма учасниками процесу своїх процесуальних прав і обов`язків, з метою повного, об`єктивного, всебічного розгляду справи, суд, ухвалою від 02.05.2019/ відклав підготовче засідання для повторного виклику представника відповідача.

30 травня 2019 року до суду від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву.

Представником позивача у судовому засіданні 31 травня 2019 подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій на підставі ч.2 ст. 46 ГПК України просить викласти позовні вимоги в наступній редакції: "Визнати за Гладківською сільською радою Голопристанського району Херсонської області право власності на Трактор Т-40 1990 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 (90), який належить Позивачу відповідно до інвентарних даних та інвентаризаційного опису".

Суд розцінює заяву позивача про уточнення позовних вимог, як заяву про зміну предмета позову.

Ухвалою від 31 травня 2019 року суд залишив без розгляду відзив відповідача на позовну заяву, прийняв до розгляду та задовольнив заяву позивача про зміну предмета позову, продовжив строк проведення підготовчого засідання у справі № 923/233/19 та відклав підготовче засідання у справі на 30 липня 2019 року.

Ухвалою від 30 липня 2019 року суд закрив підготовче провадження у справі № 923/233/18 та призначив справу до судового розгляду по суті на 29 серпня 2019 року.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді у період з 27.08.2019р. по 30.08.2019р., судове засідання по розгляду справи, призначеної на 29.08.2019р. не відбулось.

Ухвалою від 02 вересня 2019 року суд, подовжив строк розгляду справи № 923/233/19 по суті на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та призначив справу до судового розгляду по суті на 02 жовтня 2019 року.

Представник відповідача у судове засідання 02.10.2019р. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на ті обставини, що належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами, відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 02.10.2019р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представнику позивача про дату складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

в с т а н о в и в :

Матеріали справи свідчать, що відповідно до Рішення №23 від 12.01.2017р. Гладківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області було вирішено надати згоду на повернення з оперативного керування відділу освіти, молоді та спорту Голопристанської районної державної адміністрації до Гладківської об`єднаної територіальної громади цілісних майнових комплексів.

Позивач вказує, що на виконання вказаного Рішення сесії при передачі майна було складено акт про передачу документів постійного та тривалого зберігання від 30 червня 2017 року, відповідно до п. 2 якого було передано інвентарну карту обліку основних засобів на трактор Т-40. Крім того, було складено Інвентаризаційний опис основних засобів, які були передані на виконання вказаного Рішення сільради, відповідно до якого, п. 11, Гладківській сільській раді було передано Трактор Т-40 1990 року випуску, інвентарний номер 10510005, балансовою вартістю 3335,00 грн.

18 грудня 2018 року Гладківська сільська рада звернулася до начальника Головного

управління Держпродспоживслужби в Херсонській області з проханням здійснити державну реєстрацію Трактор Т-40 1990 року випуску, інвентарний номер 10510005, який

обліковується на балансі Гладківської сільської ради.

08 січня 2019 року до Гладківської сільської ради надійшов лист за № 10/7144 Головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області про відмову в державній реєстрації вказаного транспортного засобу, так як відсутнє свідоцтво про реєстрацію за попереднім власником.

Позивач вказує, що вказане свідоцтво про реєстрацію за попереднім власником відсутнє, так як його не було, з моменту придбання вказаного транспортного засобу у 1990 році він обліковувався за навчальним закладом як приладдя для навчання по тракторній справі.

Отже, з урахуванням того, що відповідач відмовляється здійснити державну реєстрацію рухомого майна позивача, останній звернувся до суду з позовом про визнання права власності на вказаний об`єкт рухомого майна, так як на думку позивача іншого способу реєстрації права власності законодавством не передбачено.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Гладківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Позивачем до матеріалів справи долучено Рішення №23 від 12.01.2017р. Гладківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, Акт про передачу документів постійного та тривалого зберігання від 30 червня 2017 року, відповідно до п. 2 якого було передано інвентарну карту обліку основних засобів на трактор Т-40. Інвентаризаційний опис основних засобів, відповідно до п. 11 якого Гладківській сільській раді було передано Трактор Т-40 1990 року випуску, інвентарний номер 10510005, балансовою вартістю 3335,00 грн.

Листом головного управління Держпродспоживслужби в Херсонській області від 0801.2019р. №10/7144 відмовлено позивачу у реєстрації трактора колісного Т-40, 1990 року випуску, у зв`язку з відсутністю необхідних для реєстрації документів, передбачених «Порядком відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів», оскільки відсутнє свідоцтво про реєстрацію за попереднім власником.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що усі механічні транспортні засоби підлягають відомчій реєстрації та обліку, порядок яких установлюється: для тракторів, самохідних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів незалежно від форм власності, що підлягають експлуатації на вулично - дорожній мережі загального користування -уповноваженим органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань аграрної політики.

Відповідно до Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 694 від 08.07.09 року, реєстрація тракторів повинна проводитись інспекцією державного технічного нагляду з видачею реєстраційних документів та державних номерних знаків, присвоєння ідентифікаційного номеру з метою забезпечення єдиного обліку транспортних засобів, контролю за відповідністю їх номерів, конструкцій та технічного стану діючим в Україні правилам, нормативам і стандартам.

Відповідно до п.4 Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 року №694 (далі - Порядок реєстрації) машина реєструється протягом семи днів на підставі заяви власника або уповноваженої ним особи, яка подається державному інспектору у відповідному районі, у разі, коли документи, що додаються до заяви, подані у повному обсязі. Також передбачено перелік необхідних правовстановлюючих документів.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд зазначає, що в контексті ст. 392 ЦК України необхідність у даному способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними.

Проаналізувавши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач не оспорює право власності позивача на Трактор Т-40 1990 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 (90), а лише констатує факт відсутності або ненадання позивачем необхідних документів для проведення реєстрації рухомого майна.

Тобто обставин, за якими відповідач не визнає, оспорює факт чи має сумнів щодо належності позивачу спірного рухомого майна, своїми діями чи бездіяльністю перешкоджає, або зумовлює неможливість реалізації права власності, у тому числі вільно розпоряджатися рухомим майном, а також відсутності у позивача змоги реалізації своїх прав, зокрема у вчиненні правочину щодо його відчуження за відсутності свідоцтва про реєстрацію, або наявності перешкод у цьому, позивачем не доведено, матеріали справи не містять і таких обставин, а тому відсутні підстави для застосування положення ст. 392 ЦК України та задоволення позовних вимог.

Суд вважає, що позивачем не доведено обґрунтованість заявленого позову та наявність правових підстав для його задоволення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У відповідності до приписів статі 129 ГПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи покладуться на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 11.10.2019р.

Суддя С.В. Нікітенко