РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2019 Справа № 910/9430/19

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Споживчого товариства "УТФ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"

про стягнення 40 426,76 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Споживче товариство "УТФ" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 9 306,20 грн., в тому числі 4 307,25 грн. пені, 358,94 грн. 3 % річних, 4 640,01 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем за Договором поставки макухи соєвої № 124/2028/КАМ/О від 28.02.2018 в частині здійснення своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/9430/19 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Проте після відкриття провадження у справі та дослідження матеріалів позовної заяви, суд встановив, що позовна заява не відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2019 позовну заяву Споживчого товариства "УТФ" залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

30.07.2019 до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. Відповідно до поданої заяви позивач просив стягнути з відповідача 40 426,76 грн., в тому числі 26 555,84 грн. пені, 2 212,99 грн. 3 % річних, 11 657,93 грн. інфляційних втрат.

06.08.2019 до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 відкрито провадження у справі № 910/9430/19 та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що згідно зі ст. 163 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно приписів п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи наведене, суд приймає до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог та розглядає справу, виходячи з нової ціни позову, а саме стягнення заборгованості у розмірі 40 426,76 грн.

12.08.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на те, що строк оплати поставленого товару не настав, а позивачем неналежним чином було виконане зобов`язання з передання оригіналів документів, визначених п. 3.4, 3.5 Договору поставки макухи соєвої № 124/2028/КАМ/О від 28.02.2018. Крім того, відповідачем заперечується факт отримання від позивача зареєстрованих податкових накладних.

04.09.2019 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення по справі.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.02.2018 між Споживчим товариством "УТФ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (покупець) був укладений Договір поставки макухи соєвої № 124/2028/КАМ/О (надалі -Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених даним договором, постачальник бере на себе зобов`язання здійснити поставку товару, який не обтяжений правами третіх осіб, та передати його у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений постачальником товар належної якості та в обумовлені сторонами строки.

За змістом п. 1.2 Договору предметом даного договору є поставка макухи соєвої, отриманої після віджиму олії з насіння сої (далі - товар).

Згідно з п. 1.4 Договору партією товару вважається його кількість, вказана у товарно-транспортній накладній.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що поставка товару здійснюється постачальником на умовах терміну Dap (Delivered at place) за адресою: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 98.

Відповідно до п. 3.4 Договору у момент поставки на кожну партію товару постачальник зобов`язаний надати покупцю оригінали наступних документів: Сертифікат якості, в якому обов`язково повинні бути вказані показники безпеки, товарно-транспортна накладна (ТТН).

Згідно з п. 3.5 Договору після отримання від покупця реєстру надходження сировини, постачальник протягом 1 робочого дня надає покупцю наступні документи: оригінал рахунку-фактури, оригінал видаткової накладної.

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що постачальник в строки, передбачені чинним законодавством, надсилає покупцю засобами електронного зв`язку податкову накладну, зареєстровану у Єдиному реєстрі податкових накладних та заповнену згідно вимог Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 8.1 Договору даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2020.

Позивач зазначає, що на виконання умов укладеного між сторонами Договору ним було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1 014 260,00 грн., що підтверджується накладною № 4 від 15.09.2018 на суму 512 980,00 грн. та накладною № 8 від 19.09.2018 на суму 501 280,00 грн.

Проте відповідачем здійснено оплату поставленого товару з порушенням строків, внаслідок чого позивачем нараховано до стягнення з відповідача 26 555,84 грн. пені, 2 212,99 грн. 3 % річних, 11 657,93 грн. інфляційних втрат.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на суму 1 014 260,00 грн., що підтверджується накладною № 4 від 15.09.2018 на суму 512 980,00 грн. та накладною № 8 від 19.09.2018 на суму 501 280,00 грн.

Згідно платіжного доручення № від 18.09.2018 відповідачем перераховано на рахунок позивача 483 190,00 грн. з призначенням платежу - оплата згідно видаткової накладної № 2 від 11.09.2018.

Листом № 1 від 09.01.2019 відповідач повідомив позивача про те, що 18.09.2018 відповідачем відправлено суму 483 190,00 грн. згідно платіжного доручення № від 18.09.2018 з помилковим призначенням платежу. Відповідач просив вважати вірним наступне призначення платежу:

-сума 240 038,00 грн. оплата згідно видаткової накладної № 4 від 15.09.2018 за макуху соєву;

-сума 243 152,00 грн. оплата згідно видаткової накладної № 3 від 14.09.2018 за макуху соєву.

02.11.2018 відповідачем перераховано на рахунок позивача 272 942,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 02.11.2018 на суму 102 596,00 грн. та платіжним дорученням № від 02.11.2018 на суму 170 346,00 грн. з призначенням платежу - оплата згідно видаткової накладної № 4 від 15.09.2018 за макуху соєву.

Таким чином, оплата поставленого товару згідно накладної № 4 від 15.09.2018 на суму 512 980,00 грн. відбулась 18.09.2018 на суму 240 038,00 грн. та 02.11.2018 на суму 272 942,00 грн.

Згідно платіжного доручення № від 04.12.2018 відповідачем перераховано на рахунок позивача 501 280,00 грн. з призначенням платежу - оплата згідно видаткової накладної № 8 від 19.09.2018.

Таким чином, оплата поставленого товару згідно накладної № 8 від 19.09.2018 на суму 501 280,00 грн. відбулась 04.12.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що оплата за поставлений товар здійснена відповідачем з порушенням встановленого Договором строку оплати, а тому вказує на наявність підстав для стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 5.1, 5.2 Договору вартість товару визначається у рахунку-фактурі, що видається постачальником на кожну окрему партію товару. Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються покупцем у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Пунктом 5.3 Договору встановлено, що для отримання оплати є необхідність виконання наступних умов: постачальник передає покупцю всю кількість товару згідно рахунку-фактури; сторони підписують належним чином оформлену видаткову накладну; постачальник передає покупцю повний пакет оригіналів документів, зазначених в п. 3.4 та п. 3.5 даного Договору.

Відповідно до п. 5.4 Договору після виконання останньої з умов, зазначених в п. 5.3:

- покупець сплачує 80 % оплати вартості товару на розрахунковий рахунок постачальника протягом 21 робочого дня (п. 5.4.1 Договору);

- остаточний розрахунок в розмірі 20% оплати вартості замовленого товару здійснюється протягом 3 робочих днів після того, як постачальник в строки, передбачені чинним законодавством засобами електронного зв`язку надіслав покупцю податкову накладну, зареєстровану у Єдиному реєстрі податкових накладних, але в будь якому разі не раніше строку, вказаного в п. 5.4.1 (п. 5.4.2 Договору).

Судом встановлено, що оплата поставленого товару згідно накладної № 4 від 15.09.2018 на суму 512 980,00 грн. відбулась 18.09.2018 на суму 240 038,00 грн. та 02.11.2018 на суму 272 942,00 грн.

Позивач зазначає, що у порушення п. 5.4. Договору саме остаточний розрахунок за поставлений товар згідно накладної № 4 від 15.09.2018 на суму 272 942,00 грн. здійснено з порушенням строку, внаслідок чого просить стягнути 4 307,24 грн. пені, 358,94 грн. 3 % річних, 4 640,01 грн. інфляційних втрат.

Разом з тим, суд відзначає, що між сторонами було погоджено, що остаточний розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 3 робочих днів після того, як постачальник в строки, передбачені чинним законодавством засобами електронного зв`язку надіслав покупцю податкову накладну, зареєстровану у Єдиному реєстрі податкових накладних, але в будь якому разі не раніше строку, вказаного в п. 5.4.1.

Для долучення до матеріалів справи позивачем було надано копію податкової накладної № 4 від 15.09.2018, зареєстровану продавцем 19.09.2018.

Однак, належних та допустимих доказів направлення відповідачу засобами електронного зв`язку податкової накладної, зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкових накладних, позивачем не надано, а відтак і не доведено факту прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання на суму 272 942,00 грн., що становить 20% від вартості поставленого товару.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 4 307,24 грн. пені, 358,94 грн. 3 % річних, 4 640,01 грн. інфляційних втрат за порушення остаточного розрахунку за поставлений товар згідно накладної № 4 від 15.09.2018 на суму 272 942,00 грн. задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що оплата поставленого товару згідно накладної № 8 від 19.09.2018 на суму 501 280,00 грн. відбулась 04.12.2018.

Посилаючись на п. 5.4.2. позивач зазначає, що остаточний розрахунок за поставлений товар згідно накладної № 8 від 19.09.2018 на суму 501 280,00 грн. здійснено з порушенням строку, внаслідок чого просить стягнути 22 248,59 грн. пені, 2 212,99 грн. 3 % річних, 7 017,92 грн. інфляційних втрат.

Для долучення до матеріалів справи позивачем було надано копію податкової накладної № 8 від 19.09.2018, зареєстровану продавцем 08.10.2018.

Однак, належних та допустимих доказів направлення відповідачу засобами електронного зв`язку податкової накладної, зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкових накладних, позивачем не надано, а відтак і не доведено факту прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання згідно п. 5.4.2. на який посилається позивач.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 22 248,59 грн. пені, 2 212,99 грн. 3 % річних, 7 017,92 грн. інфляційних втрат за порушення остаточного розрахунку за поставлений товар згідно накладної № 8 від 19.09.2018 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги Споживчого товариства "УТФ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про стягнення 40 426,76 грн. задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено повністю, вимоги про стягнення з відповідача 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У позові Споживчого товариства "УТФ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про стягнення 40 426,76 грн. - відмовити повністю.

2.Витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн. покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне найменування сторін:

Позивач: Споживче товариство "УТФ" (04205, м. Київ, проспект Оболонський, будинок 30, офіс 287, ідентифікаційний код 30839403).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (02094, м. Київ, вулиця Пожарського, будинок 3, ідентифікаційний код 30160757).

Повний текст рішення складено 16.10.2019

Суддя С. В. Стасюк