ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"15" жовтня 2019 р.Справа № 922/3268/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

розглянувши матеріали

позовної заявиЗаступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, м. Первомайськ в інтересах держави, в особі Врадіївської районної ради Миколаївської області, смт. Врадіївка (перший позивач); Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області, смт. Врадіївка (другий позивач) та Комунального некомерційного підприємства "Врадіївська центральна районна лікарня" Врадіївської районної ради Миколаївської області, смт. Врадіївка (третій позивач)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-Груп", м. Харків
про стягнення 99333,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області (далі - прокурор) звернувся до господарського суду Харківської області в інтересах держави, в особі Врадіївської районної ради Миколаївської області (далі - перший позивач); Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - другий позивач) та Комунального некомерційного підприємства "Врадіївська центральна районна лікарня" Врадіївської районної ради Миколаївської області (далі - третій позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-Груп" (далі - відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача на користь третього позивача безпідставно набуті кошти в сумі 99333,78 грн. В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує на те, що постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 у справі №915/346/18, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 16.04.2019, визнано недійсними додаткові угоди №2 і №3 від 19.01.2018 до договору №17-221/1 постачання природного газу від 29.12.2017, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством "Врадіївська центральна районна лікарня" Врадіївської районної ради Миколаївської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-Груп", внаслідок чого відповідачу були безпідставно перераховані грошові кошти у розмірі 99333,78 грн., які прокурор й просить повернути. Судові витрати з оплати судового збору прокурор просить суд покласти на відповідача.

Частиною четвертою статті 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Звертаючись із даним позовом до суду, прокурор зазначив, що використання відповідачем безпідставно набутого майна, яким виступають у даному випадку грошові кошти, становить суспільний інтерес, а їх неповернення не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права у країні. Факт перерахування на адресу відповідача зайвих бюджетних коштів за угодами, що у судовому порядку визнані недійсними, порушило вимоги чинного законодавства, принципи максимальної економії та ефективності, а тому призвело до протиправного витрачання публічних коштів, унеможливило раціональне та ефективне їх використання. Зазначене підриває фінансово-економічні основи держави та не сприяє забезпеченню виконання нею основних функцій та завдань. Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідає принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не належить до сфери кримінального права, наголошено, що вкрай важливо забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і щоб загальні завдання щодо захисту інтересів держави вирішувалися через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій було засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

З урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу стосовно рівноправності сторін судового провадження зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

За змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

У п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України зазначено про можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Тому необхідно з`ясувати, що мається на увазі під "виключним випадком" і чи є таким випадком ситуація у даній справі.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, проте яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, охоплює досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Право прокуратури на звернення до суду в інтересах уповноваженого суб`єкта, не може презюмуватися, як безспірне.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може захищати інтереси держави.

Сам лише факт відсутності звернення суб`єкта владних повноважень із позовом до суду, не може свідчити про свідоме зволікання уповноваженого органу щодо захисту своїх прав та інтересів.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд, зокрема у постанові від 05.12.2018 у справі № 923/129/17.

В обґрунтування звернення з цим позовом до суду, прокурор вказує на те, що у даному випадку прокурором здійснюється представництво інтересів держави у суді у особі Врадіївської районної ради, Врадіївської райдержадміністрації та КНГІ "Врадіївська центральна районна лікарня" у зв`язку із не виконанням ними своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави у суді. Відповідно до п. п. 1.1, 1.3, 1.4, 5.1, 5.3 Статуту КНП "Врадіївська центральна районна лікарня", він є закладом охорони здоров`я і створений на базі комунального майна, що знаходиться у спільній власності територіальних громад сіл, селища Врадіївської району. Засновником та власником підприємства є територіальна громада Врадіївського району в особі Врадіївської районної ради, його майно є комунальною власністю та формується за рахунок коштів місцевого та цільових коштів державного бюджетів. Отже, органом який у даному випадку має право представляти інтереси територіальної громади сіл та селища Врадіївського району є районна рада. Натомість, Врадіївською районною радою, як засновником комунального некомерційного підприємства "Врадіївська центральна районна лікарня" Врадіївської районної ради Миколаївської області, не вжито заходів до повернення коштів шляхом подання позову до господарського суду. Зокрема, на запит місцевої прокуратури районною радою 24.04.2019 повідомлено про відсутність наміру звернутись з відповідним позовом до суду через передачу рішенням районної ради від 28.12.2012 повноважень із здійснення контролю за діяльністю лікарняного закладу Врадіївській районній державній адміністрації. Водночас, згідно інформації Врадіївської РДА від 21.06.2019 райдержадміністрація не має наміру здійснювати судовий захист інтересів держави через відсутність відповідних коштів у кошторисі та наявність у лікарняного закладу повноважень самостійно вирішити питання щодо звернення до суду з позовом.

Проте, за переконанням суду, прокурор не довів, що даний випадок є виключним для представництва прокуратурою інтересів держави в суді, а також не довів що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах не здійснює захисту інтересів держави або здійснює його неналежно, оскільки сам лише факт відсутності звернення суб`єкта владних повноважень із позовом до суду, не може свідчити про свідоме зволікання уповноваженого органу щодо захисту прав та інтересів.

Крім того, відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для сплати судового збору за подання позовної заяви не може свідчити про наявність виключного випадку для представництва прокурора інтересів держави в суді.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Керуючись ст. ст. 53, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву , разом з доданими до неї документами, Заступнику керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, м. Первомайськ.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена, в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання ухвали, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Ухвала підписана 15 жовтня 2019 року.

Суддя О.В. Погорелова

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ст.174 ГПК України).