ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Черкаси справа № 925/1004/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючої судді Кучеренко О.І. без виклику учасників справи, розглянув у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до Державної установи «Черкаська виправна колонія №62»

про стягнення 6454 грн 82 коп,

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Державної установи «Черкаська виправна колонія №62» про стягнення 6454 грн 82 коп у тому числі: 5978 грн 46 коп пені, 445 грн 94 коп, три проценти річних та 26 грн 23 коп інфляційних втрат. У позові позивач також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого останнім за подання позову судового збору у розмірі 1921 грн 00 коп. В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором постачання природного газу від 13.02.2016 №106/16-ТЕ(Т)-36 щодо оплати переданого позивачем у лютому-березні 2016 року природного газу.

Ухвалою від 22.08.2019 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі, задовольнив клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, (висновки експертів і заяви свідків), що підтверджують заперечення проти позову та заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження (у разі їх наявності) протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач, у встановлені судом строки, відзив на позов та заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження, суду не надав. Ухвала суду від 22.082019 отримана відповідачем 27.08.2019, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», яке перейменоване в АТ «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (постачальник - позивач у справі) та Черкаською виправною колонією управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області №62 (споживач в відповідач у справі) був укладений договір постачання природного газу від 12.02.2016 №106/16-ТЕ(Т)-36 (далі - договір №106/16-ТЕ(Т)-36), згідно з пунктами 1.1 та 1.2 якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016 році природний газ виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої види населенню за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, споживач зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Пунктом 6.1 договору №106/16-ТЕ(Т)-36 встановлено, що оплата здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом м`ясця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за звітним поставки газу.

У пункті 8.2 договору №106/16-ТЕ(Т)-36 його сторони встановили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Пунктом 10.3 договору №00554/17-ТЕ(Т)-36 сторони встановили, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становлять п`ять років.

Строк дії договору сторонами встановлений пунктом 12.1 договору, відповідно до якого договір укладений строком з 01.02.20167 до 31.03.2016 (включно) , а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання договору №106/16-ТЕ(Т)-36 позивач у лютому березні 2016 року передав відповідачу, а останній прийняв природного газу на загальну суму 246386 грн 22 коп, що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі газу.

Відповідач свої зобов`язання за договором №106/16-ТЕ(Т)-36 належним чином не виконав, допустивши прострочення в оплаті позивачу поставленого ним у лютому - березні 2016 року природного газу, що підтверджується поданим позивачем з позовом докладним розрахунком стягуваної суми і не заперечується відповідачем.

За порушення строку оплати поставленого у лютому березні 2016 року природного газу позивач станом на 20.03.2019 нарахував відповідачу до сплати пеню у сумі 5978 грн 46 коп, а також 3% річних у сумі 445 грн 94 коп та 26 грн 23 коп інфляційних втрат, які позивач просить стягнути з відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. В силу частини 1 статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Судом встановлено, що між сторонами у справі був укладений договір постачання природного газу, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 712 Цивільного кодексу України також регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Укладений сторонами Договір підписаний повноважними представниками сторін, підписи яких скріплені печатками підприємств, містить всі істотні умови для договорів даного виду, дійсність його сторонами визнається.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 цього Кодексу повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до пункту 6.1 договору встановлено, що остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за звітним поставки газу. З матеріалів справи вбачається, що відповідач несвоєчасно оплачував вартість отриманого газу чим порушив умови господарського зобов`язання.

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписом статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) визначає грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства, суд встановив, що відповідач не виконав належним чином грошове зобов`язання за договором №106/16-ТЕ(Т)-36 щодо оплати вартості поставленого позивачем протягом лютого-березня 2016 року природного газу, допустивши прострочення його виконання, тому позивач має право на стягнення з відповідача на свою користь передбаченої пунктом 8.2 договору пені, а також передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України три проценти річних та інфляційних втрат.

Позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 5978 грн 46 коп за період з 15.03.2016 до 20.03.2019 у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду щодо стягнення пені сторони встановили у п`ять років.

Суми пені 5978 грн 46 коп за період з 15.03.2016 по 20.03.2019 та трьох процентів річних у сумі 445 грн 94 коп за період з 15.03.2016 по 20.03.2019 нараховані позивачем у відповідності з умовами договору №106/16-ТЕ(Т)-36, фактичними обставинами його виконання сторонами, вимогами чинного законодавства, тобто нараховані правильно.

Здійснивши перевірку правильності нарахування інфляційних нарахувань

за допомогою калькулятора програми "Ліга-Закон" з відповідача за вказаний позивачем період з 15.04.2016 по 28.02.2019 підлягає стягненню інфляційних втрат у розмірі 664 грн 67 коп. Інфляційні нараховані позивачем у меншому розмірі, а тому з відповідача підлягає стягненню заявлена сума 26 грн 23 коп.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не скористалися своїми правами заперечення проти позову, тому суд розглянув справу за наявними доказами, на підставі яких вважає доведеним право позивача на стягнення з відповідача 5978 грн 46 коп пені, 445 грн 94 коп, три проценти річних та 26 грн 23 коп інфляційних втрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні повністю, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 1921,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державної установи «Черкаська виправна колонія №62» (вул.Сурікова, буд.30, м.Черкаси, 18027, ) на користь Акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (вул.Б.Хмельницького, буд.6 , м.Київ, 01601, ) 5978 грн 46 коп пені, 445 грн 94 коп, три проценти річних, 26 грн 23 коп інфляційних втрат та 1921,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко