ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року Справа № 906/609/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Філіпова Т.Л.

судді Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Орловська Т.Й.

за участю представників:

позивача: Довгалюк Р.О. адвокат

відповідача: Рункевич І. В. прокурор

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" на рішення Господарського суду Житомирської області від 29.07.2019 в частині відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» 14608,75 пені, 1 405,62 витрат на правову допомогу, 742,20 грн судового збору у справі № 906/609/19 (суддя Шніт А.В., м.Житомир, повний текст складено 05.08.2019)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут"

до Прокуратури Житомирської області

про стягнення 37 811,51грн

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції.

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (вх.№19535/19 від 24.07.2019) звернулося до Господарського суду Житомирської області із позовом до Прокуратури Житомирської області про стягнення 37811,51 грн. заборгованості, із яких: 2583,93 грн. - 3% річних, 6395,99 грн. - інфляційних втрат, 28831,59 грн - пені та 2027,78 грн. витрат на правничу допомогу.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що протягом січня-квітня 2018 ним було поставлено відповідачу природний газ, за який останній розрахунок вчасно та належним чином не провів, що підтверджується рішенням Господарського суду Житомирської області від 21.02.2019 у справі №906/1117/18.

3. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 29.07.2019 у справі № 906/609/19 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" до Прокуратури Житомирської області задоволено частково. Стягнуто із Прокуратури Житомирської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" - 14 222,84 грн. - пені; - 2 583,93 грн. - 3% річних; - 6 395,99 грн. - інфляційних втрат; - 1 178,80 грн. - судового збору; - 622,16 грн. - витрат на правову допомогу. В іншій частині позову відмовлено.

4. Рішення господарського суду мотивоване тим, що здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми пені, судом враховано період нарахування пені із застосуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України із встановленням моменту, коли відповідачем повинно бути виконано зобов`язання по оплаті, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення пені в сумі 14222,84 грн., із яких: - 5955,19 грн. пені за період із 12.03.2018 по 12.09.2018 на суму заборгованості 34187,56 грн. за зобов`язаннями лютого 2018 року; - 8267,65 грн. пені за період із 11.04.2018 по 11.10.2018 на суму заборгованості 47284,42 грн. за зобов`язаннями березня 2018. В задоволенні вимог про стягнення 14608,75 грн. пені суд першої інстанції відмовив у зв`язку із невірним періодом її нарахування. Твердження ТОВ "Житомиргаз збут", що умовами договору передбачено термін нарахування пені до фактичного моменту оплати є помилковим та зводиться до вільного тлумачення позивачем умов договору.

5. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, суд першої інстанції вважав його правильним та задоволив вимогу про стягнення 2583,93 грн. 3% річних. За поданим позивачем розрахунком інфляційних втрат судом першої інстанції встановлено, що він є обґрунтованим, а тому вимога про стягнення 6395,99 грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню (на суму заборгованості 85279,84 грн. за зобов`язаннями лютого - квітня 2018 року за період червень 2018 - березень 2019).

6. З огляду на заявлену позивачем ціну позову та витрат на послуги адвоката, враховуючи ступінь складності справи та обсяг наданих адвокатом послуг, зважаючи на заперечення Прокуратури Житомирської області, суд першої інстанції вважав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення із Прокуратури Житомирської області 50% від покладених на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрат на правову допомогу - у сумі 622,16грн ((23 202,76 х 2027,78 / 37811,51) - 50%).

ІІ. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

7. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення від 29.07.2019 Господарського суду Житомирськоі? області в частині відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» 14608,75 пені, 1405,62 витрат на правову допомогу, 742,20 грн судового збору, скасувати. Прии?няти рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» в частині стягнення з Прокуратури Житомирськоі? області, а саме: 14608,75 грн - пені; 742,20 грн - судового збору;

1 405,62 грн - витрат на правову допомогу.

8. Крім того, просить суд стягнути з Прокуратури Житомирськоі? області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» судові витрати в розмірі 3646,00 грн, в тому числі: 2881,50 грн - судового збору; 821,43 грн - витрати на правову допомогу.

9. Вважає, що суд першоі? інстанціі? не вірно застосовано ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу Украі?ни та надано оцінку пп. 6.2.1 п. 6.2 договору від 02.01.2018 №114102Р9QЕАВ018/41АВZhz197-17 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів передбачено, відповідальність cпоживача: у разі порушення cпоживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, cпоживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвіи?ноі? обліковоі? ставки Національного банку Украі?ни, що діяла в період за якии? сплачується пеня від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. Посилаючись на ряд судових рішень зазначає, що судом першої інстанції безпідставно та необґрунтовано здійснено перерахунок та відмовлено в частині стягнення пені в розмірі 14608,75 грн.

10. Також, суд першоі? інстанції залишив поза увагою, те що, розрахунок судових витрат має компенсаціи?нии? характер, тобто, адвокат позивача є адвокатом Адвокатського об`єднання «ГАРАНТ ГРУП», яке надає правову допомогу з юридичного супроводу господарськоі? діяльності позивача (outsourcing), а від так при розрахунку витрат на правову допомогу, позивачем взято до уваги вартість однієі? години одного працівника АО «ГАРАНТ ГРУП» і кількість затраченого часу, а тому такии? розрахунок усуває суб`єктивну оцінку вартості послуг на правову допомогу і ґрунтується виключно на об`єктивних даних, які підтверджені належними та допустимими доказами, які надавались позивачем до суду першоі? інстанціі?.

11. Зазначає, що суд першоі? інстанціі? порушив принцип змагальності, так як відповідач просив зменшити розмір витрат на правову допомогу на 70 %, однак суд першоі? інстанціі? не вирішивши питання обґрунтованості такого клопотання відповідача, самостіи?но та за власним переконанням змінив розмір відсоток зменшення витрат на правову допомогу, що вбачається з того, що в мотивувальніи? та/або резолютивніи? частині не міститься конкретного процесуального рішення суду першоі? інстанціі? щодо розгляду клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу. Загалом позивач вважає, що судом першоі? інстанціі? прии?нято не обґрунтоване рішення про зменшення розміру витрат на правову допомогу та відповідно і?х пропорціи?не задоволення, з огляду на вищевикладені обставини.

12. Позивач вважає, що пропорціи?не задоволення позовних вимог було здіи?снено судом першоі? інстанціі? всупереч нормам законодавства та без урахування діи?сних обставин справи, а від так позовні вимоги мали б бути задоволені в повному обсязі, з стягненням з відповідача судового збору в розмірі 1921,00 грн.

13. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" на рішення Господарського суду Житомирської області від 29.07.2019 у справі № 906/609/19.

ІІІ. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечень інших учасників справи.

14. На адресу суду 26.09.2019 від прокуратури Житомирської області надійшов відзив в якому просить апеляціи?ну скаргу ТОВ «Житомиргаз збут» у справі №906/609/19 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирськоі? області від 29.07.2019 - без змін.

15. Адвокат позивача в судовому засіданні 10.10.2019 підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Зазначив, що судом першої інстанції не вірно застосовано ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та надано оцінку пп. 6.2.1 п. 6.2 договору від 02.01.2018 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів. Звернув увагу суду, що враховуючи обставини справи, предмет витрат на правову допомогу становлять підготовка позову, розрахунку позовних вимог та відповіді на відзив, участь в судовому засіданні адвоката, підготовка до судового засідання до розрахунку витрат на правову допомогу не включались, а від так адвокатом позивача за основу для розрахунку було взято не складність справи при підготовці позову, розрахунку позовних вимог, відповіді на відзив, а фактично витрачений час. Просить суд рішення від 29.07.2019 Господарського суду Житомирськоі? області в частині відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» 14608,75 пені, 1405,62 витрат на правову допомогу, 742,20 грн судового збору, скасувати та прии?няти рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» в частині стягнення з Прокуратури Житомирськоі? області, а саме: 14608,75 грн - пені; 742,20 грн - судового збору;

1 405,62 грн - витрат на правову допомогу.

16. Прокурор в судовому засідання 10.10.2019 апеляційну скаргу заперечила в повному обсязі з підстав викладених у відзиві. Зазначає, що висновок суду першої інстанції про стягнення з прокуратури Житомирської області пені за лютий 2018 року (період з 12.03.2018 по 12.09.2018) у розмірі 5 955, 19 гривень, та за березень 2018 року (період з 11.04.2018 по 11.10.2018) - 8 267, 65 гривень, є обґрунтованим та таким, що повністю відповідає вимогам Господарського кодексу України. Не відповідає дійсності твердження апелянта про врегулювання між сторонами договору №114102P9QEAB018/41 ABZhz 1197-17 від 02.01.2018 питання терміну нарахування пені у спосіб, інший, ніж встановлений Господарським кодексом України. Звернула увагу суду на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Однак, будь-яких документальних підтверджень обсягу наданих послуг і виконаних робіт позивачем не надано, акт виконаних робіт до матеріалів справи не долучено. Просила апеляційну скаргу ТОВ «Житомиргаз збут» у справі №906/609/19 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 29.07.2019 - без змін.

17. Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ІV. Мотивувальна частина постанови.

18. Заслухавши пояснення адвоката Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» та прокурора в судовому засіданні 10.10.2019, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 29.07.2019 в частині відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» 14608,75 пені, 1 405,62 витрат на правову допомогу, 742,20 грн судового збору у справі № 906/609/19, без змін, виходячи з наступного.

19. Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" та Прокуратурою Житомирської області укладено договір №114102Р9QEAB018/41ABZhz1197-17 від 02.01.2018 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів(а.с. 32-36).

20. У грудні 2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Прокуратури Житомирської області 85 279,84 грн., оскільки протягом січня-квітня 2018 позивачем поставлено відповідачу природний газ, за який останній розрахунок належним чином не провів, в результаті чого утворилась заборгованість.

22. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 21.02.2019 у справі №906/1117/18 позов задоволено, стягнуто з Прокуратури Житомирської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" 85 279,84 грн. заборгованості та 1 762,00 грн. витрат зі сплати судового збору(а.с. 27-31).

23. Рішенням суду у справі №906/1117/18 встановлено, що позивач поставив відповідачу природний газ в період з січня по квітень 2018 року на загальну суму 103 526,88грн. Факт отримання природного газу на вказану суму підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2018 на суму 1 114,84 грн., від 31.01.2018 на суму 11,15 грн., від 28.02.2018 на суму 10,81 грн., від 28.02.2018 на суму 822,14 грн., від 28.02.2018 на суму 4 327,10 грн., від 28.02.2018 на суму 46 148,56 грн., від 30.03.2018 на суму 7 875,32 грн., від 27.03.2018 на суму 25 962,62 грн., від 31.03.2018 на суму 8 870,57 грн., від 31.03.2018 на суму 4 575,91 грн., від 30.04.2018 на суму 2 596,26 грн., від 30.04.2018 на суму 238,00 грн., від 30.04.2018 на суму 540,89 грн., від 30.04.2018 на суму 432,71 грн..

24. Крім того, рішенням суду у справі №906/1117/18 також встановлено, що попередньо між сторонами існували відносини з постачання природного газу, в результаті чого станом на 01.01.2018 за даними позивача, що також підтверджується відповідачем у наданому суду відзиві, за прокуратурою Житомирської області обліковувалась переплата в розмірі 18 247,04 грн. Здійснивши зарахування вказаної переплати в рахунок отриманого відповідачем природного газу за період з січня по квітень 2018 року, сума, яка підлягала сплаті позивачу, становила 85 279,84 грн. Рішення господарського суду у справі №906/1117/18 набрало законної сили 15.03.2019.

25. Згідно платіжного доручення №15 від 02.04.2019 заборгованість у сумі 85279,84 грн. сплачено Прокуратурою Житомирської області на користь ТОВ "Житомиргаз збут" (призначення платежу: безс. списання заборгованості згідно наказу Госп. суду Жит. обл. №906/1117/18 від 20.03.2019) (а.с.50).

26. Отже, несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого позивачем природного газу в період лютого 2018 - квітня 2018 на суму 85279,84 грн. стало підставою для звернення позивача із позовом про стягнення 2583,93 грн. - 3% річних, 6395,99 грн. - інфляційних втрат, 28831,59 грн. - пені.

27. Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Житомирської області від 29.07.2019 у справі № 906/609/19 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" до Прокуратури Житомирської області задоволено частково. Стягнуто із Прокуратури Житомирської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" - 14 222,84 грн. - пені; - 2 583,93 грн. - 3% річних; - 6 395,99 грн. - інфляційних втрат; - 1 178,80 грн. - судового збору; - 622,16 грн. - витрат на правову допомогу. В іншій частині позову відмовлено.

28. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" не погоджується із вказаним рішенням лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» 14608,75 пені, 1405,62 витрат на правову допомогу, 742,20 грн судового збору, скасувати. Прии?няти рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» в частині стягнення з Прокуратури Житомирськоі? області, а саме: 14608,75 грн - пені; 742,20 грн - судового збору; 1 405,62 грн - витрат на правову допомогу.

29. Таким чином, в силу вимог ст. 269 ГПК України судова колегія переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині правомірності нарахування пені та розподілу судових витрат між сторонами.

30. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

31. Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

32. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

33. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

34. Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов`язання як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постановах від 12.09.2011 у справі № 3-73гс11, від 24.10.2011 у справі № 3-89гс11, від 14.11.2011 у справі № 3-116гс11, від 23.01.2012 у справі № 3-142гс11).

35. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Житомирської області від 21.02.2019 у справі №906/1117/18 позов задоволено, стягнуто з Прокуратури Житомирської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" 85 279,84 грн. заборгованості та 1 762,00 грн. витрат зі сплати судового збору(а.с. 27-31). Даним рішенням було встановлено, що позивач поставив відповідачу природний газ в період з січня по квітень 2018 року на загальну суму 103 526,88 грн.

36. Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

37. Згідно платіжного доручення №15 від 02.04.2019 заборгованість у сумі 85279,84 грн. сплачено Прокуратурою Житомирської області на користь ТОВ "Житомиргаз збут" (призначення платежу: безс. списання заборгованості згідно наказу Госп. суду Жит. обл. №906/1117/18 від 20.03.2019) (а.с.50).

38. Пунктом 6.2.1 договору від 02.01.2018 р. №114102P9QEAB018/41ABZhz1197-17 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, сторони передбачили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

39. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зокрема просив стягнути з відповідача 28831,59 грн. пені з них 12634,41 грн. за період з 12.03.2018 по 01.04.2019 та 16197,18 грн. за період з 10.04.2018 по 01.04.2019.

40. Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені ст. 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

41. Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

42. Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

43. За змістом положень частин четвертої і шостої статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

44. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

45. Частиною шостою ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

46. Отже, встановивши розмір і термін нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі.

47. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 ЦК), у тому числі мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати).

48. Відповідно до пункту 6.2.1. договору від 02.01.2018 р. №114102P9QEAB018/41ABZhz1197-17 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

49. Тобто, сторони у пункті 6.2.1. договору від 02.01.2018 р. №114102P9QEAB018/41ABZhz1197-17 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів врегулювали відносини лише щодо розміру сплати пені за несвоєчасну оплату споживачем за постачання природного газу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №917/2013/17.

50. Колегія суддів, перевіривши наданий позивачем розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлений розмір пені частково відповідає вимогам чинного законодавства, а саме: в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 14222,84грн, із яких:

- 5955,19 грн. пені за період із 12.03.2018 по 12.09.2018 на суму заборгованості 34187,56 за зобов`язаннями лютого 2018;

- 8267,65 грн. пені за період із 11.04.2018 по 11.10.2018 на суму заборгованості 47284,42грн за зобов`язаннями березня 2018.

51. При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що судом помилково було перераховано розмір пені, з огляду на те, що за зобов`язаннями лютого 2018 року відповідач повинен був виконати зобов`язання по оплаті за поставлений газ до 12 березня 2018 року, тому нарахування пені повинно припинитись до 12.09.2018, а за зобов`язаннями березня 2018 року відповідач повинен був виконати зобов`язання по оплаті за поставлений газ до 11 квітня 2018 року, тому нарахування пені повинно припинитись до 11.10.2018, тоді як позивачем розрахунок пені здійснено по зобов`язанням за лютий 2018 року за період з 12.03.2018 по 01.04.2019, за березень 2018 року за період з 10.04.2018 по 01.04.2019.

52. Також необґрунтованим є посилання апелянта на те, що нарахування пені здійснюється протягом усього часу прострочення грошового зобов`язання, з огляду на те, що зазначене не відповідає змісту п. 6.2.1. договору від 02.01.2018 р. №114102P9QEAB018/41ABZhz1197-17 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, оскільки такого застереження даний пункт договору не містить, і за таких умов судом першої інстанції правомірно були застосовані положення ч.6 ст.232 ГК України.

53. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в задоволенні вимог про стягнення 14608,75 грн. пені слід відмовити у зв`язку із невірним періодом її нарахування.

54. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути із відповідача 2027,78 грн. витрат на правничу допомогу.

55. Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування витрат по оплаті юридичних послуг, позивач надав суду першої інстанції копію договору №38AZh961-17 від 30.11.2017 про надання правової допомоги (а.с.52-55), копії додаткових угод №5 від 27.12.2018 та №6 від 18.01.2019 до вказаного договору (а.с.56-57), розрахунки судових витрат (а.с.51, 76), копії платіжних доручень №1269 від 31.05.2019 та №1389 від 20.06.2019 (а.с.58, 83), копію довіреності №007.1-48-0319 від 20.03.2019 (а.с.61).

56. Поряд з цим, Прокуратурою Житомирської області у відзиві на позовну заяву викладено клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу позивача на 70%, оскільки справа №906/609/19 не є справою великої складності, договірні відносини сторін описані судовим рішенням господарського суду у справі №906/1117/18, а розрахунок штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язання розраховується за допомогою сертифікованих програм (а.с.64-66).

57. Дослідивши заяву позивача про розподіл судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви.

58. Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

59. Відповідно до положень частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

60. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

61. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

62. Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

63. Як зазначено, вище позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2027,78 грн.(а.с. 101).

64. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

65. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

66. Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

67. 30.11.2017 між Адвокатським об`єднанням «Гарант Груп» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут" (замовник) укладений договір №38AZhz961-17 про надання правової допомоги, відповідно до п.1.1 якого в порядку та на умовах визначених цим договором, виконавець зобов`язується надавати комплекс послуг правової допомоги, а замовник приймати та оплачувати їх. Згідно п.1.2 договору, виконавець надає юридичні послуги (надалі-послуги) за наступними напрямками, зокрема правова допомога у проведенні претензійно-позовної роботи замовника(а.с. 52-55).

68. Згідно п.3.1.1 договору в редакції додаткової угоди №6 від 18.01.2019(а.с. 57) вартість послуг виконавця складається з щомісячної плати за отримання правової допомоги у розмірі: 76666,67 грн., крім того, ПДВ 15333,33 грн.. загальна сума з ПДВ складає 92000,00 грн. щомісяця».

69. Платіжним дорученням №1269 від 31 травня 2019 року позивач сплатив Адвокатському об`єднанню «Гарант Груп» за надані послуги 92000,00 грн.(а.с. 58) та платіжним дорученням №1389 від 20.06.2019 за надані послуги 92000,00 грн.

70. Відповідно, п. 3.4 даного договору, передбачено, що виконавець щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику акт приймання-передачі послуг у двох примірниках, що складені на підставі звітів працівників виконавця. Звіти працівників виконавця про фактично надані послуги додаються до актів приймання-передачі послуг в електронному вигляді. Замовник підписує, датує і повертає виконавцю один примірник акта приймання-передачі або надсилає виконавцю мотивовану відмову від його підписання протягом 5 календарних днів після одержання акта приймання-передачі. У разі якщо виконавець до 20 числа місяця наступного за звітним, не одержить від замовника підписаний акт приймання-передачі або мотивовану відмову від його підписання, сторони визнають, що акт приймання-передачі послуг вважається підписаним, а послуги наданими виконавцем і прийнятими замовником в обсязі і на умовах зазначених у такому акті приймання-передачі.

71. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" зазначено, що суд іще раз зауважує, що в даних умовах він не зобов`язаний керуватися тими внутрішньо національними розцінками і критеріями, з яких виходять Уряд і заявник на підтримку відповідних аргументів; він керується свободою розсуду відповідно до того, що він вважає за справедливе.

72. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

73. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (аналогічної позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 9009/371/18 та постанові від 05.06.2019 у справі №922/928/18).

74. Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права. Достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17).

75. Здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами спору, господарський суд має враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні як клієнту послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи. Також у порядку статті 86 ГПК України слід надавати належну оцінку доказам фактичного надання стороні адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг із виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг (додаткова постанова КГС ВС від 07.12.2018 у справі № 922/749/18).

76. Колегія суддів вважає, що у даному випадку є необґрунтованою вимога позивача про стягнення 2027,78 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки матеріали справи не містять належних доказів (звіт адвоката, акт приймання-передачі послуг) з урахуванням вимог п.3.4 договору від 30.11.2017, які саме послуги були надані позивачу адвокатом Довгалюком Р.О. в даній справі і на підставі яких доказів вираховувалась сума 2027,28 грн. з загальної суми 92000 грн..

77. Водночас, колегією суддів враховується наявність в матеріалах справи доказів виконання представництва інтересів клієнта адвокатом Довгалюком Р.О., а саме: підготовка та підписання позовної заяви з додатками(а.с. 4-62), відповіді на відзив( а.с. 69-71), уточнення (а.с. 101) та участь в судовому засіданні по даній справі в Господарському суді Житомирської області 24.07.2019.

78. Отже, колегія суддів відзначає, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України законодавець надав суду право за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в порядку частини п`ятої статті 126 ГПК України.

79. Разом із тим обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами, як це визначено частиною шостою статті 126 ГПК України.

80. Крім того, як убачається з аналізу судової практики Верховного Суду (постанови КГС ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 у справі № 917/1071/18), якщо суд при вирішенні клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу), визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, зазначені витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, а також що їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

81. Як зазначено вище, Прокуратурою Житомирської області у відзиві на позовну заяву викладено клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу позивача на 70%, оскільки справа №906/609/19 не є справою великої складності, договірні відносини сторін описані судовим рішенням господарського суду у справі №906/1117/18, а розрахунок штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язання розраховується за допомогою сертифікованих програм (а.с.64-66). Спростування даних обставин позивачем суду не надано.

82. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції на те, що з огляду на заявлену позивачем ціну позову та витрат на послуги адвоката, враховуючи ступінь складності справи та обсяг наданих адвокатом послуг, зважаючи на заперечення Прокуратури Житомирської області, суд першої інстанції вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення із Прокуратури Житомирської області 50% від покладених на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрат на правову допомогу - у сумі 622,16грн ((23 202,76 х 2027,78 / 37811,51) - 50%).

83. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені частково, відповідно до ст. 129 ГПК України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно прийняте рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивача 1178,80 грн. витрат по сплаті судового збору.

85. Відповідно до п.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

86. Відповідно до п.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

87. Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

88. На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування рішення Господарського суду Житомирської області від 29.07.2019 в частині відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» 14608,75 пені, 1 405,62 витрат на правову допомогу, 742,20 грн судового збору.

89. З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 29.07.2019 в частині відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» 14608,75 пені, 1 405,62 витрат на правову допомогу, 742,20 грн судового збору у справі № 906/609/19, без змін.

2. Справу №906/609/19 повернути Господарському суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "15" жовтня 2019 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.