ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" жовтня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2325/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А., при секретарі судового засідання Заболотній Я. О., розглянувши справу № 916/2325/19:

за позовом Незалежної профспілки працівників морського торгівельного порту „Чорноморськ (код 20987285, 68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6)

до відповідача Державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ (код 01125672, 68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6)

про стягнення 18765,02грн., збитків

з підстав порушення зобов`язання

Представники сторін:

від позивача: Михайленко М.М. - довіреність

від відповідача: Бондарев Р.В. - довіреність

СУТЬ СПОРУ: 13.08.2019 року Незалежна профспілка працівників морського торгівельного порту „Чорноморськ (далі Позивач), звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ (далі Відповідач) про стягнення 8765,02 грн. збитків.

19.09.2019р. до суду від Незалежної профспілки працівників морського торгівельного порту «Чорноморськ» надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 18765,02грн., з яких 5650,81грн. інфляційних, 2153,71грн. сплати 3% річних, 960,5грн. судових витрат та 10000грн. витрат на професійну правничу допомогу.

14.08.2019 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін, встановив відповідачу строк для надання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України в строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження по справі.

04.09.2019 року суд отримав відзив на позов, яким Відповідач позовні вимоги не визнав.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 07.10.2019 року о 14:40.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.08.2019 року по справі №916/2325/19 з Незалежної профспілки працівників морського торгівельного порту «Чорноморськ» на користь Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» було стягнуто 7804,52грн., з яких 5650,81грн. інфляційних, 2153,71грн. сплати 3% річних та 960,5грн. судового збору.

Позовні вимоги Державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії було обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача по вищевказаній справі - Незалежної профспілки працівників морського торговельного порту "Чорноморськ", прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору на придбання путівок на відпочинок дітей в оздоровчому комплексі „Альбатрос" від 05.06.2018р. №146-П-ІЛФ-18.

Позов ґрунтується на тому, що з вини ДП «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» у позивача виникла заборгованість по сплаті 5650,81грн. інфляційних, 2153,71грн. сплати 3% річних, 960,5грн. судового збору та 10000грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги, яка надавалась Незалежній профспілці працівників морського торгівельного порту «Чорноморськ» адвокатом Михайленко Марією Миколаївною на підставі Договору про надання правової допомоги від 10.05.2019р. та Додаткової угоди до цього договору від 13.05.2019р. під час розгляду вищевказаної справи.

Позивач стверджує, що Незалежна профспілка працівників морського торгівельного порту «Чорноморськ» є добровільною неприбутковою громадською організацією, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності, не здійснює господарську діяльність та фінансується виключно ДП «Морським торгівельним портом «Чорноморськ».

З огляду на те, що ДП МТП „Чорноморськ вчасно не здійснило фінансування позивача, останній вважає, що вищевказані збитки в розмірі 18765,02грн. є збитками, які виникли через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо фінансування Незалежної профспілки працівників морського торгівельного порту «Чорноморськ».

Відповідач не погодившись із позовом, зазначив, що з його боку не відбулось порушення будь-яких обов`язків щодо Позивача.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами пояснення суд дійшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити, виходячи з наступного:

Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 1 статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно п. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

З доданої до матеріалів справи копії платіжного доручення №278 від 16.09.2019р. вбачається, що позивачем було виконано вищевказане рішення Господарського суду Одеської області та сплачено ІФ ДП „АМПУ грошові кошти в сумі 8765,02грн.

Як зазначалось вище, позивач обґрунтовує позовні вимоги, посилаючись на той факт, що рішенням Господарського суду Одеської області 05 серпня 2019 року по справі № 916/1336/19 позов Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії (Адміністрація морського порту Чорноморськ) задоволено повністю: стягнуто з Незалежної профспілки працівників морського торговельного порту «Чорноморськ» (Позивач по цій справі) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії (Адміністрація морського порту Чорноморськ) інфляційні витрати у розмірі 5650 грн. 81 коп., 3% річних у розмірі 2153 грн. 71 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 960 грн. 50 коп.

Як на підставу позову, позивач посилається на статті 42,44 Закону України „Про професійні спілки, іх права та гарантії діяльності, тим самим стверджуючи, що, відповідно до вказаних норм Закону, у відповідача існували зобов`язання перед Незалежною профспілкою працівників морського торгівельного порту «Чорноморськ» по фінансуванню на придбання путівок.

Між тим, вказаними статтями не встановлено конкретних розмірів фінансування роботодавцями профспілок та строків такого фінансування, а зазначається про те, що перерахування членських внесків на рахунки профспілок здійснюється у строки та у розмірах, відповідно до колективного договору або окремих угод.

В позовній заяві не зазначено будь-якого правочину, угоди тощо по яким відповідач повинен був фінансувати позивача із зазначенням конкретних розмірів та строків такого фінансування.

Лише у відповіді на відзив позивач, як на підставу виникнення зобов`язань відповідача, посилається на Колективний договір в редакціях 2006р. та 2016р., укладений з адміністрацією ДП МТП „Чорноморськ. Однак відповідь на відзив не є заявою про зміну підстав позову. Тому, такі підстави позову, як порушення умов Колективного договору, судом не розглядаються.

Тим більше, що встановлення обставин щодо зобов`язань сторін Колективного договору не відноситься до компетенції господарських судів України, оскільки згідно ст. 2 Закону України „Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів) - колективний трудовий спір (конфлікт) - це розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин, щодо:

а) встановлення нових або зміни існуючих соціально-економічних умов праці та виробничого побуту; б) укладення чи зміни колективного договору, угоди; в) виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень; г) невиконання вимог законодавства про працю.

Отже, за своєю правовою природою цей спір про виконання Колективного договору - є трудовим спором, оскільки виникає внаслідок розбіжностей Позивачем та Відповідачем щодо окремих положень колективного договору ДП „МТП „Чорноморськ, а не під час здійснення сторонами договору господарської діяльності.

При цьому, справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів визначені ст. 20 ГПК України, до яких не віднесено справ, що виникають з трудових відносин.

В той же час, статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, які справи відносяться до юрисдикції загальних судів.

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд також враховує висновки відображені в Постанові Верховного суду від 17.05.2018 року по справі № 910/11188/17 в якій зазначено, що „враховуючи суть спору, спрямовану на врегулювання інтересів сторін трудових правовідносин, порядок вирішення яких визначено Законом України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)" висновок судів попередніх інстанцій про неможливість вирішення цього спору у порядку господарського судочинства є правильним..

Тобто, вина відповідача у порушенні відповідачем умов Колективного договору не може бути предметом доказування по цій справі. Факт такого порушення має бути встановлено судом цивільної юрисдикції.

Спір про стягнення збитків по цій справі, не спрямований на врегулювання інтересів сторін трудових правовідносин, тому підвідомчий господарському суду, у т.ч. за суб`єктним складом.

Суд зазначає, що спір по справі вирішується саме з підстав, заявлених у позовній заяві порушення вимог Закону України „Про професійні спілки, іх права та гарантії діяльності, а доказів такого порушення позивачем не надано.

Крім того, слід звернути увагу на те, що претензія № НП 70/47 з вимогами про сплату відповідачем грошових коштів в розмірі 113400грн. датована 16-м травня 2019р. Оскільки позивачем не доведено строків, в які ДП МТП „Чорноморськ ніби-то був зобов`язаний перераховувати Незалежній профспілці працівників морського торгівельного порту «Чорноморськ» кошти на придбання путівок, то навіть, якщо і прийняти до уваги існування такого зобов`язання - воно мало б бути виконано протягом 7 днів з моменту заявленої вимоги, відповідно до ст.530 ЦК України. Тобто, до 23.05.2019р.

Між тим, як вбачається з Рішення Господарського суду Одеської області від 05.08.2019р. по справі № 916/1336/19 інфляційні та 3% річних з Незалежної профспілки працівників морського торгівельного порту «Чорноморськ» на користь ДП „Адміністрація морських портів України за прострочення оплати по договору на придбання путівок на відпочинок дітей від 05.06.2018р. №146-П-ІЛФ-18 за період з 01.01.2019р. по 09.05.2019р.

Однак, заборгованість позивача по вищевказаному договору, стягнення якої було предметом розгляду по справі №916/1336/19 (із зазначеного вище рішення вбачається, що ухвалою Господарського суду Одеської області 05.08.2019р. провадження у справі в частині стягнення 113400грн. було закрито у зв`язку з погашенням Незалежною профспілкою працівників морського торгівельного порту «Чорноморськ» основного боргу) виникла щонайменше до 01.09.2019р.

Тобто, станом на момент, коли у Незалежної профспілки працівників морського торгівельного порту «Чорноморськ» виникли зобов`язання перед Державним підприємством „Адміністрація морських портів України по оплаті за путівки у Державного підприємства МТП „Чорноморськ будь-яких зобов`язань Незалежною профспілкою працівників морського торгівельного порту «Чорноморськ» - не існувало. Виходячи з матеріалів справи, такі зобов`язання могли б виникнути тільки з 23.05.2019р.

За таких обставин, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача збитків у вигляді, сплачених Державному підприємству „Адміністрація морських портів України за судовим рішенням 5650,81грн. інфляційних, 2153,71грн. сплати 3% річних та 960,5грн. судового збору слід відмовити.

Що стосується вимог про стягнення 10000грн. збитків у вигляді витрат на оплату професійної правничої допомоги під час розгляду Господарським судом Одеської області справи №916/1336/19, то крім вищевикладених підстав для відмови у позові, слід зазначити, ще й те, що позивачем не надано доказів понесених витрат на вказані послуги адвоката у зазначеному розмірі.

На підставі викладеного, у задоволенні позову слід відмовити з покладенням судових витрат на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.253-259 ГПК України .

Повний текст рішення складено 11.11.2019р.

Суддя О.А. Демешин