РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.10.2019Справа № 910/10835/19
За позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 12 266, 75 грн

Суддя Я.А.Карабань

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - відповідач) про стягнення вартості недостачі вантажу - коксу доменного, що була зафіксована комерційним актом №485604/411, який було складено 18.04.2019 на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці в сумі 12 266,75 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2019 вищенаведену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10835/19 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, для подання заперечень на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня його отримання.

Зазначена ухвала суду вручена представнику відповідача 16.08.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 509, однак у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі договору від 01.02.2016 №245/108/16Сб (надалі - договір), укладеного між позивачем, як покупцем, та ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод», як постачальником, останнім було здійснено поставку коксу доменного позивачу.

Одночасно, між позивачем та відповідачем, як перевізником, було укладено договір № 00039/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018, відповідно до якого залізничним транспортом, за накладною № 49335649 у вагонах, зокрема вагоні №52735271 сполученням Авдіївка - Маріуполь-сортувальний було здійснено перевезення вище вказаного вантажу, а саме коксу доменного. Судом досліджено указану накладну, та встановлено, що вона оформлена належним чином відповідно до Правил оформлення перевізних документів (затв. наказом Мінтрансу України 21.11.2000 N644 у редакції наказу Мінінфраструктури України від 08.06.2011 N138).

18.04.2019 на станції Маріуполь-сортувальний на підставі ст. 24 Статуту залізниць України залізницею було перевірено кількість та масу вантажу, що зазначені у вищевказаній накладній та вагоні, та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена в цій накладній по вказаному вагону, про що зроблено відповідну відмітку в накладній та складено комерційний акт на підставі ст. 129 Статуту Залізниць та п. 2 Правил складання актів (затв. наказом Мінтранспорту України від 28 травня 2002 р. N 334), а саме №485604/411 в якому зазначено, що комісією проводилось контрольне зважування вагона №52735271 і його огляд, та комісією було встановлено, що навантаження в вагоні вище рівня бортів на 400-500мм, шапкоподібне; маркування нанесено вапном двома смугами по центру вагона; справа над 2-7 люками виїмка розміром 7500мм х 1500мм х 600мм в глибину вагона; маркування порушено; вагон прибув технічно справний, протікання вантажу нема; зважуванням встановлено, що фактична маса вантажу менше документу на 2150 кг; при повторному зважуванні нестача підтвердилась.

Судом вказаний комерційний акт досліджено та встановлено, що він оформлений належним чином з дотриманням вимог указаних Правил складення актів.

Розрахунок вартості нестачі вантажу, наведений позивачем у позові, судом перевірено, визнано обґрунтованим та арифметично правильним, зокрема оскільки позивачем було враховано норми недостачі, передбачені Правилами видачі вантажів (затв. наказом Мінтранспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644), та оскільки розрахована позивачем вартість нестачі обрахована без перевищення розміру нестачі, яка вказана у комерційному акті.

Вартість недостачі вантажу є доведеною наступними документами у сукупності: сертифікат якості № 26959 (містить посилання на номер вагону із зазначенням ваги та на накладну), рахунок-фактура №92524563 від 16.04.2019 (містить посилання на договір поставки товару, його вагу, тип, номенклатуру, дату відвантаження), платіжне дорученням № від 11.06.2019 (містить посилання на договір поставки товару) та реєстром оплачуваних рахунків до платіжного доручення (містить посилання на оплату за рахунком-фактурою №92524563).

Отже, за розрахунком позивача, який не спростований відповідачем, перевірений та визнаний обґрунтованим судом, сума недостачі складає 12 266, 75 грн.

За приписами ст.ст. 909, 920 та 924 ЦК України перевізник має відповідати за нестачу прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях і несуть відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами перевезення іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України, за нестачу прийнятого до перевезення вантажу перевізник несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що нестача виникла з незалежних від нього причин.

За приписами п. б ст. 130 Статуту залізниць України, право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Документи, які необхідні за вказаними вимогами ст. 130 Статуту залізниць України, описані вище в рішенні суду та залучені до справи. Згідно вищеописаної залізничної накладної одержувач вантажу - позивач.

За приписами ст.ст. 224, 225 ГК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Вину у недостачі спірного вантажу на суму 12 266, 75 грн, внаслідок його не збереження, яка є доведеною з огляду на обставини, встановлені вищеописаним комерційним актом (виїмки у вантажі де відкриваються люки, маркування порушено, протікання вантажу нема, вагон технічно справний, перевантажування здійснювалось відповідачем на його станції, після повторного перевантажування нестача підтвердилася) відповідач перед судом належними засобами доказування не спростував і також не довів, що нестача вантажу виникла з незалежних від відповідача причин.

З огляну на все вищенаведене позовні вимоги про стягнення суми вартості нестачі вантажу визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (місто Київ, вулиця Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (місто Маріуполь, вулиця Левченка, 1, ідентифікаційний код 00191129) 12 266 (дванадцять тисяч двісті шістдесят шість) грн 75 коп. вартості нестачі вантажу, а також 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн судового збору.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Я.А.Карабань