ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"01" жовтня 2019 р. Справа № 924/593/19

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Фрей В.В., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина" с. Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області

до 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" м. Дніпро

про визнання договору поруки № 2П/24АФ-14 від 30.03.2018р. припиненим

За участю представників учасників справи:

від позивача: Савчук Ю.М. - згідно ордеру серії ВХ №1000387 від 29.07.2019р.

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: Перепелиця О.С. - згідно ордеру серії ДП 2263/017 від 30.01.2019р.

Рішення ухвалюється 01.10.2019р., оскільки в судовому засіданні 25.09.2019р. оголошувалась перерва.

01.10.2019р. в судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

10.06.2019р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина" с. Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" м. Дніпро про визнання договору поруки № 2П/24АФ-14 від 30.03.2018р. припиненим.

Ухвалою суду від 14.06.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/593/19, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11:40год. 08.07.2019р.

Ухвалою суду від 08.07.2019р. судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання із занесенням до протоколу судового засідання.

Ухвалами суду від 08.07.2019р. відповідачів повідомлено про відкладення підготовчого засідання на 15:30год. 29.07.2019р.

29.07.2019р. на адресу суду через службу діловодства від другого відповідача надійшов відзив на позов (вх.№05-08/1626/19), в якому проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у його задоволенні. Свої заперечення обгрунтовує тим, що при укладенні договору поруки відповідачі повідомили позивача про наявність додаткових угод та ознайомили позивача з основним Договором, додатками, доповненнями, змінами та додатковими угодами до нього, що підтверджується п.п. 1.3 Договору поруки № 2П/24-АФ-14 від 30.03.2018р.

Крім цього, 29.07.2019р. на адресу суду через службу діловодства від відповідача 2 надійшли додаткові пояснення (вх.№ 05-22/6669/19) до відзиву на позовну заяву. В своїх поясненнях відповідач 2 зазначає, що при укладенні договору поруки, сторони передбачили можливість внесення змін до основного договору і для запобігання припиненя договору поруки, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України сторони погодили та застосували у договорі поруки п.п. 6.3. Також, у поясненнях вказує, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 та ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в даному випадку, не підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Звертає увагу суду на те, що договір поруки був укладений після укладення останніх додаткових угод, якими було змінено умови договору в частині графіку внесення лізингових платежів, графіку погашення простроченої заборгованості та зміни відсотків річних, а після укладення договору поруки, до основного договору не було внесено жодних змін.

Ухвалою суду від 29.07.2019р. залишено без розгляду заяву відповідача 2 про продовження процесуального строку подання відзиву на позов, продовжено з ініціативи суду процесуальний строк подання відзиву на позов та прийнято його до розгляду, також продовжено за заявою відповідача 2 строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання у даній справі відкладено на 11:30год. 08.08.2019р.

Ухвалою суду від 08.08.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні на 12:00год. 03.09.2019р.

У зв`язку із неявкою представника відповідача 1 в судові засідання, ухвалами суду від 03.09.2019р. та від 25.09.2019р. його повідомлено про час розгляду справи, які ним отримано, що підтверджується наявними у справі повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач 1 належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні 01.10.2019р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити у його задоволенні із посиланням на обставини, викладені у поданому відзиві на позов.

Відповідач 1 письмового відзиву на позов не подав, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки та неподання відзиву не повідомив, своїм процесуальним правом не скористався, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач 1 не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 2, висловлені в судовому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

27.03.2014р. між ТзОВ "Агротек" (Лізингодавець) та ТзОВ "Серединецьке" (Лізингоодержувач) було укладено Договір фінансового лізингу №24АФ-14.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у платне користування Предмет лізингу, а Лізингоодержувач приймає предмет лізингу та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору. Найменування, марка, модель, ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладення Договору наведені в Додатку №1 "Специфікація".

Строк користування Лізингоодержувачем Предметом лізингу починається з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі Предмета лізингу та не може бути менше одного року.

Згідно п.п. 2.1 Договору, вартість Майна становить гривневий еквівалент 435620,00 доларів США та на дату укладання цього Договору становить 4905081грн. 20коп. Вартість майна у гривні підлягає перерахунку за міжбанківським курсом на дату, що передує даті підписання Акту приймання-передачі Майна.

Відповідно до п. п. 3.1 Договору, усі платежі за Договором Лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до умов цього Договору та Додатку №2 "Графік внесення лізингових платежів" до Договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця, вказаний у цьому Договорі.

Згідно п.п. 12.1, 12.2, 12.3, строк дії Договору з 27.03.2014р. по 20.12.2016р., але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами всіх зобов`язань за цим договором. Зазначений строк може бути змінений відповідно до умов даного Договору.

Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання. Даний Договір втрачає свою чинність після виконання Сторонами всіх зобов`язань по ньому. Розірвання або припинення Договору, а так само відмова Сторони від Договору не звільняє Сторони від виконання всіх зобов`язань по ньому.

Відповідно до п.п. 13.1 Договору, Специфікація, Графік та Акт приймання-передачі Майна є невід`ємними частинами цього Договору.

Пунктом 13.4 договору сторони погодили, що усі зміни і доповнення до договору оформляються додатковою угодою, що підписується сторонами та є невід`ємною частиною даного договору.

Договір підписаний представниками та скріплений відтисками печаток сторін.

Також сторонами погоджено та підписано Додатки №№1, 2, 3 до Договору.

На виконання умов Договору, на підставі акту приймання-передачі від 09.04.2014р., Лізингодавець передав Лізингоодержувачу майно, а саме: сівалки John Deere 1890 в кількості 2 штук та бункер John Deere 1910 в кількості 2 штук загальною вартістю 435 620,00 доларів США. Акт підписаний представниками сторін та скріплений відтиском печаток.

01.09.2014р. між ТОВ "Агротек" та ТОВ "Серединецьке" укладено та підписано Додаткову угоду №1 до договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014 року (Додаткова угода №1), якою внесені зміни до умов Основного договору, а саме: змінено графік внесення платежів, змінено вартість майна, ціну договору, визначено графік погашення для прострочених платежів, збільшено відповідальність до 365% річних за несвоєчасну сплату лізингових платежів.

15.05.2015р. між ТОВ "Агротек" та ТОВ "Серединецьке" укладено та підписано Додаткову угоду №2 до договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014 року (Додаткова угода №2), якою внесені зміни до умов Основного договору, а саме: змінено графік внесення платежів, змінено вартість майна, ціну договору, визначено графік погашення для прострочених платежів.

13.07.2016р. між ТОВ "Агротек" та ТОВ "Серединецьке" укладено та підписано Додаткову угоду №4 до договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014 року (Додаткова угода №4), якою внесені зміни до умов Основного договору, а саме: змінено графік внесення платежів, змінено вартість майна, ціну договору, визначено графік погашення для прострочених.

30.03.2018р. між ТОВ "Агротек" та ТОВ "Серединецьке" укладено та підписано Додаткову угоду №5 до договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014 року (Додаткова угода №5), якою внесені зміни до умов Основного договору, а саме: змінено графік внесення платежів, змінено вартість майна, ціну договору, визначено графік погашення для прострочених платежів.

Додаткові угоди №1- №5 підписані представниками та кріплені відтисками печаток сторін.

30.03.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротек" (Лізингодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина" (Поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" (Лізингоодержувач) укладено договір поруки №2П/24АФ-14.

Відповідно до п.п. 1.1 Договору, предметом цього договору є зобов`язання Поручителя перед Лізингодавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання Лізингоодержувачем своїх зобов`язань перед Лізингодавцем, які випливають з умов Договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014р., а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014р.

Підпунктом 1.2 Договору поруки, сторони Договору встановили, що зобов`язання Поручителя перед Лізингодавцем є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цим Договором та основним Договором не потребують.

Згідно п.п. 1.3 Договору поруки, поручитель свідчить, що він ознайомлений зі змістом основного Договору та обсягом зобов`язань Лізингоодержувача за основним договором, повністю з ними згоден, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень не має. Для внесення будь-яких змін та доповнень до основного договору Лізингодавцю та Лізингоодержувачу не потрібно отримувати згоду поручителя.

Підпунктом 3.1.1. Договору поруки встановлено, що Поручитель зобов`язаний протягом одного робочого дня, від дати отримання письмової вимоги Лізингодавця про прострочення Лізингоодержувачем забезпеченого порукою зобов`язання або листа Лізингодавця про неможливість виконати зобов`язання за Основним договором, виконати відповідне зобов`язання, шляхом перерахування коштів на погашення заборгованості Лізингоодержувача за Основним договором на рахунок Лізингодавця.

У відповідності до п.п. 3.1.2 Договору поруки, Поручитель зобов`язаний у разі невиконання Лізингоодержувачем забезпеченого порукою зобов`язання, відповідати перед Лізингодавцем як солідарний боржник всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення.

Згідно п.п. 6.2, 6.3 Договору поруки сторони встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Порука припиняється, якщо Лізингодавець протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання за основним Договором не пред`явить вимоги до Поручителя. Сторони Договору встановлюють, що у тому разі, якщо без згоди Поручителя до основного Договору вносяться зміни, що тягнуть за собою збільшення відповідальності Поручителя, обсяг відповідальності Поручителя залишається без змін (попереднім).

Договір поруки підписано представниками та скріплено відтиском печаток сторін.

Посилаючись на невизнання відповідачем 2 припинення відповідних правовідносин та вважаючи, що договором поруки №2П/24АФ-14 від 30.03.2018 р., який укладений між позивачем як поручителем та відповідачами як лізингоодержувачем та лізингодавцем за договором фінансового лізингу від 27.03.2014 р. №24АФ-14, порушені його права та охоронювані законом інтереси, позивач просить визнати припиненим зазначений договір поруки на підставі ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України та обгрунтовуючи, що стягувач протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимогу до поручителя. Також наголошує, що ні Лізингодавець, ні Лізингоодержувач не повідомили Поручителя про існування додаткових угод №1-№5 до договору лізингу.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом береться до уваги таке.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому необхідно враховувати, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Посилаючись на невизнання відповідачем 2 припинення відповідних правовідносин та вважаючи, що договором поруки №2П/24АФ-14 від 30.03.2018 р., який укладений між ним як поручителем та відповідачами як лізингоодержувачем та лізингодавцем за договором фінансового лізингу від 27.03.2014 р. №24АФ-14, порушені його права та охоронювані законом інтереси, позивач просить визнати припиненим зазначений договір поруки.

Судом враховується, що згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 та ст. 509 Цивільного кодексу України в силу зобов`язання боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, тобто сплати боргу.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Матеріалами справи підтверджується, що 27.03.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Агротек" (лізингодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №24АФ-14, за умовами якого лізингодавець зобов`язався передати на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу (майно), а лізингоодержувач зобов`язався прийняти майно та сплачувати лізингові платежі.

До договору сторонами укладено додаток №2 - "Графік внесення лізингових платежів", в якому встановлено, зокрема строки сплати платежів (останній - 20.12.2016р.).

До договору фінансового лізингу сторонами укладено додаткові угоди №1 від 01.09.2014р., №2 від 15.05.2015р., №; від 13.07.2016р., №5 від 30.03.2018р., якими, зокрема викладено Графік внесення лізингових платежів в новій редакції, яка передбачала сплату останнього платежу відповідно до 20.12.2016р. та подовжено строк дії договору відповідно до 20.12.2016р., до 20.11.2017р. і до 20.06.2019р.

Згідно зі статтею 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема порукою.

Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Так, 30.03.2018 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Агротек" (лізингодавець), товариством з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер" (поручитель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" (лізингоодержувач) було укладено договір поруки №2П/24АФ-14 про зобов`язання поручителя перед лізингодавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань перед лізингодавцем, які випливають з умов договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014р., а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014р.

У ст. 553 ЦК України зазначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Разом з тим, позивач стверджує, що договір поруки №2П/24АФ-14 від 30.03.2018 р. є припиненим, посилаючись, зокрема на положення ч. ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла станом на момент укладення договору поруки).

Так, загальні підстави припинення поруки, яка за своєю правовою природою є зобов`язанням, передбачені у главі 50 Цивільного кодексу України, а спеціальні (додаткові) підстави її припинення визначено у статті 559 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, виходячи із змісту статей 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які забезпечувальні зобов`язання, що випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти свою дію у разі, якщо основне зобов`язання залишилося невиконаним.

Як зазначалось вище, сторонами договору фінансового лізингу №24АФ-14 27.03.2014р., останній платіж за яким та строк дії якого було визначено до 20.12.2016р., укладено додаткові угоди №1 від 01.09.2014р., №2 від 15.05.2015р., №; від 13.07.2016р., №5 від 30.03.2018р. з відповідним визначенням терміну оплати останнього платежу та продовження строку дії договору - 20.12.2016р., до 20.11.2017р. і до 20.06.2019р.

Судом враховується, що укладаючи договір поруки №2П/24АФ-14 від 30.03.2018 р., сторони погодили, що порукою забезпечено зобов`язання, які випливають з умов договору фінансового лізингу, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договору фінансового лізингу; що зобов`язання поручителя перед лізингодавцем є безумовним і ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та основним договором, не потребують: поручитель засвідчив, що він ознайомлений зі змістом основного договору та обсягом зобов`язань лізингоодержувача за основним договором, повністю з ними згоден, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень не має. Для внесення будь-яких змін та доповнень до основного договору лізингодавцю та лізингоодержувачу не потрібно отримувати згоду поручителя на внесення таких змін; договір відображає повне розуміння сторонами предмета цього договору та інших питань, зазначених у цьому договорі (п. п. 1.1-1.3, 6.7 договору поруки).

Крім того, додаткові угоди до договору лізингу містять умову про те, що вони є невід`ємною частиною договору лізингу (п. 6 додаткових угод).

Відповідно до ч.3 ст.653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що на момент укладення Договору поруки №2П/24АФ-14 від 30.03.2014р. діяла редакція договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014р. (зі змінами внесеними згідно додаткових угод №1, №2, №4, №5), тому твердження позивача, про те, що йому не було відомо про наявність додаткових угод спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, судом звертається увага на те, що у п. 6.3 договору поруки сторони встановили, що у тому разі, якщо без згоди поручителя до основного договору вносяться зміни, що тягнуть за собою збільшення відповідальності поручителя, обсяг відповідальності поручителя залишається без змін (попереднім).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

У п. 6.2 договору поруки сторони зазначили, що порука припиняється, якщо лізингодавець протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Таким чином, сторони у договорі поруки за взаємною згодою передбачили інший строк для пред`явлення вимоги до поручителя, ніж той, який існував у редакції ст. 559 ЦК України станом на момент укладення договору поруки, що не суперечить законодавству.

Аналогічна позиція в частині можливості визначення строку для пред`явлення вимоги кредитора до поручителя в договорі поруки викладена в постанові ВСУ у справі №6-6цс14 від 17.09.2014 року та постанові ВСУ від 03 лютого 2016 року у справі № 6-18цс16.

Крім того, ст. 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спору, передбачає, що якщо строк поруки у договорі не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя.

При цьому, судом зауважується, що до правовідносин, які виникли під час дії нормативно-правового акта, який згодом втратив чинність, застосовуються його норми. Однак, до правовідносин, які виникли раніше і регулювалися нормативно-правовим актом, який втратив чинність, але права й обов`язки зберігаються і після набрання чинності новим нормативно-правовим актом, застосовуються положення нових актів цивільного законодавства (постанова ВС від 23.05.2018 р. у справі 35010/276/2012-П-3/10-9/61).

Беручи до уваги вищенаведене та погоджений сторонами п.6.2 договору поруки, положення частини четвертої статті 559 ЦК у чинній редакції, відповідно до яких порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимог до поручителя, спростовуються доводи позивача щодо застосування шестимісячного строку для пред`явлення вимоги кредитора до поручителя.

Судом враховується, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 Цивільного кодексу України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 17.09.2014 р. у справі № 6-53 цс14, Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 р. у справі №905/2475/15.

Вказаний строк є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, та для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.05.2019 року у справі № 913/320/18.

Разом з тим, враховуючи те, що при укладенні договору лізингу строк його дії було встановлено до 20.12.2016р. та у подальшому продовжено до 20.06.2019р., суд вважає, що відповідачем 2 не пропущено визначений договором поруки та законодавством строк для пред`явлення вимоги до поручителя, та, як наслідок, неприпинення поруки за договором №2П/24АФ-14 від 30.03.2018р.

Також судом критично оцінюються посилання позивача на необхідність застосування п. п. 5.3.1 та 8.1.1 договору лізингу, оскільки зазначені умови наділяють лізингодавця відповідним правом, а не встановлюють його обов`язок. При цьому доказів реалізації таких прав лізингодавцем суду не подано.

Щодо такої підстави припинення поруки як непред`явлення кредитором позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки (ч. 4 ст. 559 ЦК України в редакції станом на час укладення оспореного договору) чи протягом трьох років з дня укладення договору поруки (ч. 4 ст. 559 ЦК України в чинній редакції) суд зауважує, що відповідна норма не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки сторонами основного зобов`язання встановлено строк (строки) його виконання, що підтверджується наявними у матеріалах справи графіками внесення лізингових платежів.

Судом береться до уваги, що станом на час розгляду справи доказів припинення основного зобов`язання за договором фінансового лізингу від 27.03.2014р. №24АФ-14, забезпеченого договором поруки №2П/24АФ-14 від 30.03.2018р., суду не подано.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

З огляду на спірні правовідносини сторін у справі, законодавчі норми у їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що наведені позивачем обставини не є підставами для припинення договору поруки, які передбачені законодавством та самим договором. Інших належних, допустимих та достатніх доказів наявності підстав для припинення оспореного договору суду не подано.

Враховуючи зазначене, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, від 10 лютого 2010 року, Трофимчук проти України, №4241/03, від 28.10.2010 року).

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 75, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина" с. Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" м. Дніпро про визнання договору поруки № 2П/24АФ-14 від 30.03.2018р. припиненим відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 10.10.2019р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 4 примірники: 1-до справи;

2-позивачу (60235 Чернівецька обл., Сокирянський район, с. Ломачинці);

3-відповідачу 1 (30440 Хмельницька обл., Шепетівський район, с. Мокіївці);

4-відповідачу 2(49083 м. Дніпро, вул. Собінова, 1).

Адресатам рекомендованим з повідомленням про вручення.