СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2019 р. Справа №922/810/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В. , суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі судового засідання Ярош В.В.,

за участю представників:

позивача - Кузьменка В.С., посвідчення №1033 від 06.10.2017, дов. б/н від 26.02.2019, свідоцтво ДП №3468 від 06.10.2017,

відповідача - Орішенко Н.С., свідоцтво ПТ №847 від 24.02.2017, дог №214 від 07.08.2019,

першої третьої особи - не з`явився,

другої третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Альянс» (вх.№2567Х/1 від 16.08.2019) на рішення Господарського суду Харківської області від 10.07.2019 у справі №922/810/19 (м. Харків, суддя Лаврова Л.С., повний текст рішення складено 15.07.2019),

за позовом Приватного акціонерного товариства «Племінний Завод «Червоний Велетень», м. Дніпро,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Альянс», с. Роздольне, Харківська обл.,

третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державний реєстратор сектору з питань державної реєстрації речових прав на нерухомого майна та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефан Олександр Анатолійович, м. Зміїв, Харківська обл,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , м. Мерефа, Харківський р-н, Харківська обл,

про скасування рішення державного реєстратора,-

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство «Племінний Завод «Червоний Велетень» звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Альянс», в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 42330641 від 01.08.2018, прийнятого державним реєстратором Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефаном Олександром Анатолійовичем; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Альянс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.07.2019 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 42330641 від 01.08.2018, прийнятого державним реєстратором Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефаном Олександром Анатолійовичем. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Альянс» на користь Приватного акціонерного товариства «Племінний Завод «Червоний Велетень» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 10.07.2019 у справі №922/810/19 в повному обсязі; прийняти у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі; розгляд апеляційної скарги здійснювати за участю представника відповідача; зупинити дію оскаржуваного рішення.

В обґрунтування своєї позиції по справі апелянт зазначає, що при оформленні права на спадщину третьою особою було отримано витяг з Державного земельного кадастру, в якому відомості про зареєстровані права інших осіб на вказану земельну ділянку були відсутні. Апелянт звертає увагу на те, що вимог про визнання недійсним договору оренди, на підставі якого державним реєстратором було зареєстроване право оренди за ТОВ «Слобожанський Альянс» заявлено не було. При цьому позивач вказує на порушення своїх прав саме державним реєстратором Штефан О.А., вважає його рішення незаконним та відповідно оскаржує таке рішення. Відтак предметом доказування в цій справі є обставини, що підтверджують законність чи незаконність саме прийнятого державним реєстратором рішення, яке за своєю юридичною природою є рішенням суб`єкта владних повноважень та повинне прийматися в порядку, на підставі та у спосіб, визначені законом. Крім того, зважаючи на вказаний аргумент, неналежним є і спосіб захисту, визначений позивачем, оскільки скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в даному разі не дозволило б поновити порушені (на думку позивача) права.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Альянс» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у справі №922/810/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Альянс». Зупинено дію рішення Господарського суду Харківської області від 10.07.2019 у справі №922/810/19. Призначено справу до розгляду на 11.09.2019.

04.09.2019 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№8370), в якому він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

В обґрунтування своєї позиції по справі позивач зазначає, що посилання апелянта на зміну власника земельної ділянки, не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди земельної ділянки, крім того, матеріали справи містять докази обізнаності нового власника землі про оренду ПрАТ «Племінний Завод «Червоний Велетень» земельної ділянки. Також позивач зазначає, що оскільки по даній справі суд повинен, перш за все, визначити належного користувача земельної ділянки, наявність порушень в діях державного реєстратора є супутньою обставиною, а залучення його до справи як співвідповідача є виключно правом позивача, що не впливає на суть спору та результат розгляду справи. Позивач зазначає, що державним реєстратором Штефан О.А. не перевірено інформацію про вже зареєстроване право на земельну ділянку та в порушення ч.3 ст.3, п.1 та п.3 ч.3 ст. 10, п.4 ч.1 ст. 18 та п.5 ч.1 ст.24 Закону від 01.07.2004 №1952-ІV проведено державну реєстрацію іншого речового права: право оренди за ТОВ «Слобожанський Альянс» на земельну ділянку, яка є об`єктом оренди за договором укладеним з ПрАТ «Племінний Завод «Червоний Велетень», чим істотно порушено права та законні інтереси позивача, що призвело до існування подвійної державної реєстрації права оренди на вказану вище земельну ділянку. Щодо тверджень апелянта про незаявлення позивачем вимоги про визнання недійсним договору оренди, останній зазначає, що позовна вимога в даній справі про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора є самостійною вимогою та не потребує додаткового визнання недійсним договору оренди. Також позивач зазначає, що ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» на підставі вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» може звернутись до будь-якого державного реєстратора із заявою про скасування запису про державну реєстрацію права оренди за відповідачем на відповідну земельну ділянку на підставі рішення суду.

Відповідач подав відповідь на відзив (вх.№8545 від 09.09.2019), в якій заперечує проти доводів позивача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Від апелянта надійшло клопотання (вх.№8623 від 11.09.2019), в якому просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з неможливістю представника взяти участь в призначеному судовому засіданні, через відрядження до м. Дніпро.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.09.2019 розгляд справи відкладено. Призначено судове засідання на 09.10.2019.

В судове засіданні 09.10.2019 представники третіх осіб не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про призначення справи до розгляду була отримана державним реєстратором Штефан О.А. - 20.09.2019.

Ухвала суду від 11.09.2019, надіслана на адресу третьої особи ОСОБА_1 повернулась на адресу суду із позначкою Укрпошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

Вказана ухвала надсилалася рекомендованим листом з поміткою «судова повістка».

Відповідно до п. 99 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку», рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п. 116 розділу «Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів» постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку», у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

З залученого до матеріалів справи листа, у якому відповідачу направлялася копія ухвали, вбачається, що даний лист було суду повернуто поштою у зв`язку з закінченням терміну його зберігання.

З пунктів 99 та 116 указаних Правил вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання» можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував - не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду третьою особою та повернення його до суду з поміткою «повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання» є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) особи щодо його належного отримання, тобто є власною волею учасника справи.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи шляхом надіслання копій ухвал про слухання справи на юридичні адреси учасників справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, а також положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Представник відповідача в судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 09.10.2019 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити її в повному обсязі. Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників учасників справи, перевіривши правильність застосування господарським судом норм права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

06.08.2012 Публічне акціонерне товариство «Племінний Завод «Червоний Велетень» (перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Племінний Завод «Червоний Велетень») з ОСОБА_2 уклало договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0824, площею 0,1044 га (Номер запису у Державному реєстрі земель 01372, дата державної реєстрації 05.10.2012), що знаходиться на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, строком на 10 років.

За приписами п.2. договору 1, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1044 га, у тому числі 0,1044 га рілля.

Відповідно до п.3., п.4., п.5. договору, на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна немає, а також інші об`єкти інфраструктури немає. Земельна ділянка передається в оренду разом з немає. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2012 становить 538 грн.

Згідно з п.8. договору, договір укладено на 10 років.

Умовами п.9. договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 26,90 грн. у грошовій формі.

Передача земельних ділянок орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації договору за актом її приймання-передачі (п.20 договору).

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п. 43 договору).

Вказаний Договір оренди землі був зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис (Номер запису у Державному реєстрі земель 01372, дата державної реєстрації 05.10.2012).

Відповідно до акту приймання-передачі від 06.08.2012, орендодавець - в особі ОСОБА_2 передав, а орендар - в особі ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» прийняв земельну ділянку площею 0,1044 га, кадастровий номер :02:000:0824.

Відповідно до листа Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області від 06.02.2019 №64/111-19 станом на 29.12.2012 згідно Книги реєстрації державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок між вищезазначеними громадянами та ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» укладено вищезазначені договори, а інші записи про зміну або припинення цих договорів відсутні.

Аналогічна інформація надана Головним Управлінням Держгеокадастру у Харківській області в листі від 06.02.2019 №32-20-11-1036/0/19-19.

За змістом свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2014 реєстровий номер №1684, що видане приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожуніною Л.М. земельна ділянка площею 0,1044, кадастровий номер :02:000:0824 отримана у спадок онукою ОСОБА_2 - ОСОБА_1 .

Позивач у позові зазначив, що 24.01.2019 року при перевірці інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ПрАТ «Племінний Завод «Червоний Велетень» стало відомо, що державним реєстратором Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефаном Олександром Анатолійовичем прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за якими зареєстровано інше речове право: право оренди на земельні ділянки, які перебувають в оренді ПрАТ «Племінний Завод «Червоний Велетень», в тому числі згідно вищезазначеного Договору оренди землі за новим орендарем ТОВ «Слобожанський Альянс» (Код ) (підтверджується інформаційною довідкою, що додається до позову), а саме 28.07.2018 укладено договір, а 01.08.2018 за №42330641 прийнято рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0824, площею 0,1044 га (Дата державної реєстрації права оренди: 28.07.2018; строк оренди: 28.07.2025).

На думку позивача, ТОВ «Слобожанський Альянс» неправомірно уклало та подало для реєстрації відповідний договір оренди землі, а Державний реєстратор Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефан Олександр Анатолійович неправомірно зареєстрував такий договір, чим було порушено законні права та інтереси ПрАТ «Племінний Завод «Червоний Велетень», і здійснено подвійну реєстрацію права оренди за ТОВ «Слобожанський Альянс» на земельну ділянку, яка знаходяться в правомірному користуванні (оренді) ПрАТ «Племінний Завод «Червоний Велетень».

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду за захистом свої порушених прав.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи вказане рішення, порушив вимоги чинного законодавства, зокрема Закону України від 01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №1952-IV) щодо встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладання позивачем договору оренди 06.08.2012), договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент реєстрації договору оренди землі 05.10.2012) передбачено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

За змістом статті 6 вказаного Закону, систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав. Адміністратором Державного реєстру прав є державне підприємство, що належить до сфери управління Міністерства юстиції України, здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Державного реєстру прав та відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних, що містяться у Державному реєстрі прав.

При цьому, суд зазначає, що станом на момент укладення договору оренди землі та його реєстрації діяв Порядок ведення Поземельної книги та Порядок ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 №1021.

Цей Порядок визначає процедуру ведення за формою згідно з додатком Поземельної книги - документа, який є складовою частиною державного реєстру земель, містить відомості про земельну ділянку, обмеження на використання земельної ділянки, суб`єктів прав на земельну ділянку та правовстановлюючі документи, а також дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, її цільове призначення, склад земельних угідь. Поземельна книга є власністю держави (пункт 1 Порядку ведення Поземельної книги). Цей Порядок визначає процедуру ведення за формою згідно з додатком Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів) - документа, який є власністю держави і складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок (пункт 1 Порядку ведення Книги записів).

У пункті 6 та 8 вказаного Порядку ведення Поземельної книги зазначено, що поземельна книга відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку: у паперовому вигляді - територіальними органами Держземагентства; в електронному вигляді - операторами - структурними підрозділами державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», яке є адміністратором автоматизованої системи державного земельного кадастру, які мають доступ та вносять відомості до автоматизованої системи державного земельного кадастру, формують з її використанням аркуші Поземельної книги та аркуші витягів з неї, перевіряють результати робіт із землеустрою в електронному вигляді, дані про які містяться в файлі обміну даними про результати робіт із землеустрою в електронному вигляді. Автоматизована система є інформаційною системою, що містить відомості про правовий режим земель, державну реєстрацію земельних ділянок, кадастрове зонування, кадастрові зйомки, бонітування ґрунтів, економічну оцінку земель, грошову оцінку земельних ділянок, а також про кількісний облік земель та їх якість. Поземельна книга у паперовому вигляді зберігається у територіальному органі Держземагентства за місцем розташування земельної ділянки. Одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги робляться записи у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів).

Відповідно до п. 4 Порядку ведення Книги записів, остання відкривається та ведеться: у паперовому вигляді - територіальним органом держземагентства; в електронному вигляді - операторами - структурними підрозділами державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» - адміністратора автоматизованої системи державного земельного кадастру.

Додатком до Порядку ведення Поземельної книги передбачено, що Поземельна книга містить, зокрема, Розділ 4 «Земельна ділянка. Оренда, суборенда». У даному розділі вказуються відомості про орендодавця, орендаря, підставу виникнення права, відомості про договір оренди земельної ділянки, зокрема, номер договору та строк його дії, а також відомості про державну реєстрацію цього договору.

Згідно пункту 8 Порядку ведення Книги записів записи із зазначенням дати вносяться до розділів Книги записів у паперовому вигляді посадовою особою територіального органу Держземагентства, яка має вищу освіту за спеціальністю «землевпорядкування та кадастр» і уповноважена в установленому Держземагентством порядку вести державний реєстр земель на рівні району, міста обласного (республіканського Автономної Республіки Крим) значення, мм. Києва та Севастополя

Колегія суддів враховує, що договір оренди земельної ділянки від 06.08.2012, на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, містить відмітку про його реєстрацію Управлінням Держкомзему у Зміївському районі за №01372 від 05.10.2012, підпис особи, яка провела реєстрацію, скріплено печаткою.

При цьому в матеріалах справи наявний лист Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в особі Відділу у Зміївському районі №04/111-19 від 06.02.2019, який був направлений позивачу, де зазначено, що договір оренди землі строком на 10 років ОСОБА_1 (спадок від ОСОБА_2 ) та ПАТ «Племінний Завод «Червоний Велетень» (кадастровий номер :02:000:0824, площа - 0,1044 га) зареєстровано 05.10.2012 за № 01372 в Книзі реєстрації державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок.

У відповідності до п. 11 Порядку ведення Книги записів, дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Таким чином, з моменту внесення запису (запис датований 05.10.2012) про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 06.08.2012 до розділу Книги записів, останній вважається таким, що зареєстрований у порядку, визначеному законодавством.

У зв`язку з чим, відповідач помилково вважає, що матеріали справи не містять доказів того, що реєстрація відбулась, оскільки відповідний договір оренди земельної ділянки від 06.08.2012 набув чинності з моменту внесення запису до розділу Книги записів - 05.10.2012.

Стосовно посилань відповідача на відсутність під час реєстрації спадкового права у витязі з Державного земельного кадастру відомостей про зареєстровані права інших осіб на вказану земельну ділянку, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ризик відсутності реєстрації договору від 06.08.2012 в Національній кадастровій системі не несе позивач на підставі наступного.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20.01.2012 «Рисовський проти України» зазначив, що ризик будь-якої помилки державного органу, у тому числі тої, причиною якої є їх власна недбалість, повинен покладатись на саму державу та її органи. Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з позицією Господарського суду Харківської області, що договір оренди земельної ділянки від 06.08.2012 станом на день розгляду справи є діючим, оскільки строк дії договору не закінчився, договір не розірвано, не визначено недійсним, акт приймання-передачі (на повернення) земельної ділянки сторони не підписували.

Не спростовує наявність у ПрАТ «Племінний Завод» «Червоний Велетень» права користування земельною ділянкою зміна власника земельної ділянки, у зв`язку із спадкуванням права, оскільки згідно зі статтею 141 Земельного кодексу України не вчинення відповідних дій, як і смерть власника земельної ділянки, не є підставою для припинення відповідного права особи. Додатково, відповідно до п.40 договору оренди земельної ділянки від 06.08.2012 перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. У зв`язку з чим відповідні доводи відповідача відхиляються.

Одночасно колегія суддів зазначає, що з 01.01.2013 почала діяти нова система реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, передбачена викладеним у новій редакції Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до пункту 1, 2 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент реєстрації договору оренди від 28.07.2018), державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Такий обов`язок узгоджується із закріпленими частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» засадами державної реєстрації прав, зокрема гарантуванням державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження (пункт 1).

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент реєстрації договору оренди від 28.07.2018) визначено, що порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень включає, зокрема, встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 встановлено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Отже, до повноважень державного реєстратора входить дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження, а також встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.

Державний реєстратор у силу свого правового статусу має обов`язок з виконання в повному обсязі усіх залежних від нього дій задля надання учасникам обороту нерухомості державних гарантій охорони та захисту їх прав на нерухомість. Ця обставина, у свою чергу, має позитивно впливати на весь оборот об`єктів нерухомого майна й захищеність прав його учасників, оскільки мінімізує ризики державної реєстрації прав на нерухоме майно або їх обтяжень з помилками.

Тобто, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов`язаний перевірити, зокрема, інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав у тому числі з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації, зокрема повинен запитувати інформацію про наявність чи відсутність державної реєстрації у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013.

Відповідний обов`язок визначений у листі Державної реєстраційної служби України від 06.08.2013 №2951/05-15-13, який хоча і не є нормативно-правовим документом, проте носить роз`яснювальний характер щодо проведення реєстраційних дій державним реєстратором, деталізуючи порядок виконання дій, спрямованих на встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. При цьому сама по собі ліквідація Державної реєстраційної служби України не виключає необхідність його застосування, оскільки в останньому містяться вказівки щодо проведення реєстраційних дій державними реєстраторами в незалежності від їх обставини їх включення саме до Державної реєстраційної служби України.

Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну земельну ділянку суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів позивача, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно та не припинялося.

Аналогічний висновок міститься і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №823/378/16.

Подання для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку документів, зокрема тих, які є невід`ємною частиною договору оренди цієї ділянки, на підставі яких заявлене право вже зареєстровано за іншою особою, є передбаченою у ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент реєстрації договору оренди від 28.07.2018) підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права.

Разом із тим, в порушення вимог законодавства України, державним реєстратором сектору з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань Зміївської районної державної адміністрації Харківської області Штефан О.А. при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі від 28.07.2018, укладеного між ТОВ «Слобожанський Альянс» та ОСОБА_1 належним чином не перевірено наявність права оренди на дану земельну ділянку за позивачем, внаслідок чого неправомірно здійснено повторну реєстрацію договору оренди одних і тих самих земельних ділянок, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одні і ті ж земельні ділянки були передані в оренду різним орендарям.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а висновки суду першої інстанції правомірними.

Доводи апелянта щодо скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в даному разі не дозволило б поновити порушені (на думку позивача) права є необґрунтованими. Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч.1 ст. 31-1 Закону реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Отже, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством по-перше, передбачено право на скасування рішення про державну реєстрацію, по-друге, визначено порядок його виконання.

Не вбачає колегія суддів й неправильного застосування місцевим господарським судом норм матеріального права у вигляді враховання правової позиції Великої палати Верховного суду при розгляді питання підсудності даного спору господарському суду. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 02.10.2018 у справі №911/488/18, спір про скасування рішення щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, пов`язаний із порушенням цивільних (господарських) прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Наведене узгоджується зі змістом постанов Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №823/2042/16, від 04.09.2018 у справі №915/127/18. Згідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, судом першої інстанції було враховано висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду; останній погодився з її правомірністю та відсутністю підстав для відступу від неї.

Щодо твердження відповідача про те, що вимог про визнання недійсним договору оренди, на підставі якого державним реєстратором було зареєстровано право оренди за ТОВ «Слобожанський Альянс» заявлено не було, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, позовна вимога в даній справі про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора є самостійною вимогою та не потребує додаткового визнання недійсним договору оренди.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційних вимог, оскільки доводи, викладені апелянтом не спростовують вищенаведених висновків.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський Альянс» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 10.07.2019 у справі №922/810/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.10.2019.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян