ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року Справа № 923/415/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Подшивайлова Ігоря Юрійовича, смт. Чаплинка Чаплинського району Херсонської області, ІПН. номер НОМЕР_1 ,

до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-ресурси", м. Київ, ,

про усунення перешкод у користуванні майном.

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

У відповідності до ч.3 статті 222 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Суть спору: Фізична особа-підприємець Подшивайлов Ігор Юрійович звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-ресурси" про усунення перешкод у користуванні майном, що належить на праві власності позивачу, з посиланням на статтю 391 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 28.05.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою від 06 червня 2019 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 923/415/19 визначив здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Цією ж ухвалою суд запропонував учасникам провадження у встановлені строки надіслати (надати) до суду: відповідачу - відзив на позовну заяву (одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, а відповідні докази представити суду), належним чином завірені копії статутних та реєстраційних документів та позивачу відповідь на відзив.

Ухвала суду про відкриття провадження направлена сторонам рекомендованою поштою з повідомленням, у відповідності до вимог частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвалою від 08.08.2019 суд відмовив Державному підприємству Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-ресурси" у задоволені клопотання про участь у судовому засіданні призначеного на 08 серпня 2019 року в режимі відеоконференції. Ухвалою від 08.08.2019 суд відклав підготовче засідання у справі.

Ухвалою від 04 вересня 2019 року суд закрив підготовче провадження у справі № 923/415/19 та призначив справу до судового розгляду по суті на 30.09.2019р.

Зазначена ухвала направлена на адресу позивача рекомендованою поштою, відповідачу рекомендованою поштою з повідомленням про вручення.

З метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 06.06.2019, ухвала про відкладення розгляду справи від 08.08.2019 та ухвала суду про закриття підготовчого засідання від 04.09.2019 були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: проїзд Військовий, буд. 8, м. Київ, 01103 .

На адресу суду повернулись копії ухвал від 08.08.2019 та від 04.09.2019р., направлені на адресу відповідача з відмітками пошти "повернуто за закінченням встановленого терміну зберігання", що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення.

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв`язку виконати обов`язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

Відповідно до частин третьої і сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справах № 910/15442/17 від 16.05.2018, 910/23064/17 від 10.09.2018, 906/587/17 від 24.07.2018.

Судом враховано, що 13 липня 2019 року від відповідача на адресу суду надійшла заява про направлення фотокопії матеріалів справи на електрону адресу підприємства, на зазначену заяву Господарським судом Херсонської області направлено відповідачу лист від 22.07.2019.

Також до суду від Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-ресурси надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції.

З наведеного суд робить висновок, що Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-ресурси" було обізнане про існування зазначеної справи.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також судом враховано висновок Європейський суд з прав людини зробив, про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, а також приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності представника позивача та відповідача.

У судовому засіданні 30.09.2019р. ухвалено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд -

в с т а н о в и в :

Матеріали справи свідчать, що 27 листопада 2007 року між Приватним підприємцем Подшивайловим Ігорем Юрійовичем і ОСОБА_3 був укладений договір купівлі - продажу серії ВКВ № 247573 (надалі - договір), який посвідчений приватним нотаріусом - Красновою Н.В.

Згідно п.3 договору позивач набув право власності на частину огорожі № 1 довжиною 344,1 метри та частина під`їзної дороги І розміром 117,8 метри в довжину й 24,0 метри в ширину, які знаходяться за адресою по вул. Гвардійській, 160, в м . Цюрупинськ.

Реєстрацію права власності на вказані об`єкти нерухомості здійснено Херсонським державним бюро технічної інвентаризації, про що, вчинено запис 14.01.2008 року за № 17347120.

Рішенням № 136 від 19.06.2009 виконавчого комітету Цюрупинської міської ради Херсонської області "Про виділення в окреме господарство нерухомого майна", дозволено позивачу виділення в окреме господарство нерухомого майна згідно договору купівлі-продажу по вул. Гвардійській, 160 в м . Цюрупинськ.

Позивач вказує, що він у визначеному законодавством порядку набув права власності на вищевказані об`єкти нерухомості та є їх єдиним власником.

Надалі, позивач вирішив здійснити демонтаж відповідного огородження та частини під`їзної дороги, однак вказані заходи з розпорядження власним майном, позивачу не вдалося виконати, виходячи з наступного.

В середині 2018 року позивачем за результатами виїзду до місця знаходження об`єктів власності, було встановлено, що на об`єкті позивача по вул. Гвардійській, 160 в м. Цюрупинськ організовано майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

У подальшому, з відповіді на запити адвоката позивача, встановлено, що організацію діяльності штрафного майданчику на об`єкті позивача по вул. Гвардійській, 160 в м. Цюрупинськ здійснено Південною міжрегіональною філією Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси», що є відокремленим структурним підрозділом без статусу юридичної особи Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси».

Позивач вважає, що фактично Державне підприємство користується майном, яке не перебуває у його володінні та користуванні у власних цілях, а саме, використовує огорожу та частину під`їзної дороги в якості охоронної зони для зберігання транспортних засобів.

Позивач вказує, що з відповіді на запит його адвоката від 13.12.2018 за № 457, встановлено, що Державне підприємство МВС України «Інформ-Ресурси» використовує земельну ділянку на якій розташоване моє майно, для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів згідно договору про співпрацю між УДАІ У МВС України в Херсонській області та ДП МВС України «Інформ-Ресурси» від 10.03.2015, до якого позивач, як власник майна, не має жодного відношення.

Позивач також вказує, що ним вживалися заходи по досудовому врегулюванню спору. Зокрема, 04.12.2018 та 14.02.2019 були спрямовані на адресу Південної міжрегіональної філії Державного підприємства МВС України «Інформ - Ресурси», пропозиції щодо вирішення питань які можуть виникнути при демонтажі, або розглянути питання щодо викупу майна, та про результати чого повідомити позивача. Вказані листи відповідач залишив без відповіді та реагування.

Отже, з урахуванням того, що позивачем жодних правочинів стосовно передачі в користування належного йому на праві власності майна не укладалось, позивач вважає, що його законні інтереси на право вільного володіння та розпорядження майном порушені та підлягають захисту в судовому порядку.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця Подшивайлова Ігоря Юрійовича підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

За змістом ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ст. 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ст. 319 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивач обґрунтовує порушення своїх прав незаконним використанням відповідачем належного позивачу майна, тобто здійснення відповідачем користування майном, що в силу приписів ст. 317 Цивільного кодексу України є одним з елементів змісту права власності.

Положеннями ст. 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позов власника майна про усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпоряджання своїм майном за своєю правовою природою є негаторним позовом (про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння).

Суд наголошує, що одна з умов застосування негаторного позову - відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем і відповідачем жодних правочинів стосовно передачі в користування належного позивачу на праві власності майна не укладалось.

Наданими у справу належними доказами, позивачем доведено той факт, що позивач є власником об`єктів нерухомості, які розташовані по вул. Гвардійській, 160 в м. Цюрупинськ та які йому належать на підставі договору купівлі-продажу серії ВКВ № 247573 від 27.11.2007р.

З огляду на вищевикладене, наявні правові підстави для задоволення позову.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст.ст. 123, 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-ресурси" (01103, м. Київ, проїзд Військовий, 8, ) в особі Південної міжрегіональної філії Державного підприємства МВС України "Інформ-ресурси" не чинити перешкоди Фізичній особі-підприємцю Подшивайлову Ігорю Юрійовичу ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) у користуванні майном: частиною огорожі № 1 довжиною 344,1 метри та частиною під`їзної дороги I розміром 117,8 метри в довжину й 24,0 метри в ширину, що розташоване за адресою: 75100, Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, 160 , шляхом звільнення його від транспортних засобів.

3. Стягнути з Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-ресурси" (01103, м. Київ, проїзд Військовий, 8, ) на користь Фізичної особи-підприємця Подшивайлова Ігоря Юрійовича ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.10.2019р.

Суддя С.В. Нікітенко