ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2019 р. Справа№ 910/4146/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пашкіної С.А.

при секретарі: Добрицька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Коноваленко Є.Л.;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 року (повний текст рішення складено 05.07.2019)

у справі №910/4146/19 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Бойко Володимира Васильовича

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа-підприємець Бойко Володимир Васильович подала на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в період з 22.06.2018 по 13.08.2018 відповідачем проведено демонтаж 18 рекламних засобів, на підставі наказів Управління з питань реклами 18.07.2018 №645, від 16.07.2018 №632, від 13.07.2018 від №629, від 27.06.2018 №576, від 20.06.2018 №553 "Про демонтаж рекламних засобів" в яких передбачається демонтаж належних позивачу рекламних засобів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2019р. позов фізичної особи - підприємця Бойко Володимира Васильовича задоволено повністю.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що бездіяльність відповідача щодо передачі позивачеві після його звернення належного позивачеві майна через посилання на відсутність оплати вимушених витрат відповідача, пов`язаних з демонтажем рекламного засобу, його транспортування і подальшим зберіганням та утримання майна є такими, що порушують право власності позивача

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/4146/19 від 05.07.2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у даній справі позивач мав довести суду належність витребуваних рекламних конструкцій саме йому, для чого мав надати суду належні та допустимі докази про приймання та введення ним в експлуатацію саме цих основних засобів, навести чіткі характеристики та властивості. Судом першої інстанції не було досліджено ту обставину, що позивач дозволів на розміщення зовнішньої реклами не отримав, розміщення рекламних засобів з власниками погоджено не було, плату за тимчасове користування не вносив. Позивач не наводить жодних доказів правомірності своєї поведінки, тобто жодним чином не підтверджує та не обґрунтовує неправомірність дій відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/4146/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча суддя; судді - Ткаченко Б.О., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 року відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 25.09.2019 року.

20.09.2019 року на адресу суд від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 року відкладено розгляд справи на 02.10.2019 року.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 року № 09.1-08/3954/19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2019 року для розгляду справи №910/4146/19 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.А., судді - Пашкіна С.А., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 року у справі № 910/4146/19.

Явка представників сторін

Представник відповідача у судове засідання 02.10.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 02.10.2019 за відсутності представника відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як зазначає позивача у період з 22.06.2018 по 13.08.2018 Комунальним підприємством виконавчого органу Київради було проведено демонтаж 18 рекламних засобів за адресами: Солом`янський р-н, Велика Кільцева дорога, 200 м від вул. Ватутіна ; Дніпровський р-н, просп. Броварський, /напроти повороту на с. Зазим`я; Деснянський р-н, просп. Броварський, поворот на с. Зазим`я; Голосіївський р-н, Столичне шосе, 50 м від зупинки Санаторій Жовтень; Голосіївський р-н, Столичне шосе, поворот до санаторію Жовтень; Голосіївський р-н, вул. академіка Заболотного, 126/1; Голосіївський р-н, Дніпропетровське шосе, біля пункту ДПС; Святошинський р-н, вул. Наумова, виїзд на Нову Ірпінську кільцеву дорогу (в напрямку м. Ірпінь, праворуч); Святошинський р-н, вул. Наумова, 500 м від виїзду з вул. Наумова на Нову Ірпінську (праворуч); Святошинський р-н, вул. Автодорога Р-30, 550 м від виїзду з вул. Наумова на Нову Ірпінську; Святошинський р-н, вул. Автодорога Р-30, 400 м від виїзду з вул. Наумова на Нову Ірпінську, ліворуч; Святошинський р-н, вул. Автодорога Р-30, 150-200 м від виїзду з вул. Наумова на Нову Ірпінську, ліворуч; Святошинський р-н, Брест-Литовське шосе, 50 м. від зуп. Нивки в сторону Києва; Святошинський р-н, Брест-Литовське шосе, біля автобусної зуп. Чайка, в сторону Житомира; Святошинський р-н, Гостомельське шосе, 700м. від вул. Міська (ліворуч); Оболонський р-н, Гостомельське шосе, 2.6 км. від вул. Міська (справа); Голосіївський р-н, Велика Кільцева дорога, /вул. Лятошинського, 24;Солом`янський р-н, вул. Кільцева дорога, біля вул. Ватутіна 6.

Як вбачається з матеріалів справи, демонтаж здійснено на підставі наказів Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 18.07.2018 №645, від 16.07.2018 № 632, від 13.07.2018 №629, від 27.06.2018 №576, від 20.06.2018 №553 "Про демонтаж рекламних засобів".

Акти про демонтаж рекламних засобів відповідачем було складено 22.06.2018, 23.06.2018, 02.07.2018, 13.07.2018, 16.07.2018, 18.07.2018, 17.07.2018, 20.07.2018, 13.08.2018, без підпису представника власника (балансоутримувача, законного користувача) рекламного засобу.

05.07.2018 позивач звернувся до відповідача із проханням повернути демонтовані рекламні конструкції. Проте, як зазначає позивач станом на день звернення до суду відповіді не отримано.

15 лютого 2019 року листом №17 позивач повторно звертається до відповідача з вимогою безоплатно повернути рекламні засоби.

Листом від 20.02.2019 № 196-801/КР відповідач відмовив у поверненні рекламних конструкцій та вказв, що повернення можливо виключно у випадку оплати послуг за демонтаж, транспортування та зберігання.

Оскільки відповідач не повернув демонтовані рекламні конструкції на вимогу позивача, останній звернувся з даним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Регулювання правовідносин, пов`язаних з розміщенням зовнішньої реклами у місті Києві здійснюється відповідно до Закону України "Про рекламу", Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067 (далі - Типові правила), Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №37/6253, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Порядок).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про рекламу" реклама являє собою інформацію про особу чи товар, що розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару, а під рекламними засобами розуміються засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.

Згідно п. 2 Типових правил, дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

У відповідності до п. 1.3. Порядку, самовільно встановлений рекламний засіб - рекламний засіб, що розміщується без наявності виданого у встановленому порядку дозволу.

Згідно п. 17.1. Порядку демонтаж у цьому Порядку означає комплекс заходів, які передбачають відокремлення РЗ разом з основою від місця їх розташування та транспортування на спеціально відведені території для подальшого зберігання. При цьому демонтаж та подальше зберігання РЗ не передбачає переходу права власності на них до територіальної громади міста Києва. Демонтаж РЗ є засобом протидії порушенню прав територіальної громади міста Києва щодо надання у тимчасове користування місць (для розміщення РЗ) або усунення порушень договірних зобов`язань розповсюджувачами реклами за договорами про надання у тимчасове користування місць (власниками та/або законними користувачами РЗ), а також засобом усунення порушень в інших випадках.

Відповідно до п. 17.2. Порядку демонтаж РЗ здійснюється відповідно до цього Порядку, зокрема, у разі виявлення самовільно встановлених РЗ.

За змістом п. 17.3. Порядку демонтаж рекламних засобів у випадках, встановлених п.17.2 Порядку, здійснюється на підставі наказу дозвільного органу.

Згідно п. 17.4. Порядку у вказаних у пункті 17.2. цього Порядку випадках (крім випадку, коли власника РЗ неможливо встановити) демонтаж РЗ має бути проведений власниками (законними користувачами) РЗ самостійно за власний рахунок в термін, вказаний у вимозі дозвільного органу про усунення порушень вимог порядку розміщення зовнішньої реклами. Вимога направляється у письмовій формі поштою з повідомленням про вручення або вручається представнику розповсюджувача реклами особисто під підпис. У випадках, передбачених підпунктами а), б), г), д), ж), з) пункту 17.2. цього Порядку до вимоги додається акт, в якому зафіксовані виявлені порушення, за підписом представників дозвільного органу. Демонтаж рекламного засобу здійснюється без направлення розповсюджувачу реклами вимоги, якщо власник або адреса власника рекламного засобу не встановлені.

Організація демонтажу або самостійне проведення демонтажу здійснюється КП "Київреклама" на підставі наказу дозвільного органу на умовах, визначених цим Порядком (п. 17.8).

Під час демонтажу рекламного засобу складається акт проведення демонтажу рекламного засобу, а також може складатися акт огляду технічного стану рекламного засобу з проведенням фото-та/або відеофіксації, які додаються до акта.

Акти складаються представниками КП «Київреклама».

У разі необхідності під час проведення демонтажу можуть бути присутні: власник або законний користувач рекламного засобу, балансоутримувач місця розташування рекламного засобу, представники державних органів, міських служб та інших організацій.

Кожний акт складається в двох примірниках і підписується всіма особами, присутніми під час проведення демонтажу. Один примірник акта залишається у дозвільного органу, інший надається власнику (законному користувачу) демонтованого рекламного засобу (на його письмову вимогу).

Після проведення демонтажу складається такий комплект документів:

- акт здачі-приймання виконаних робіт по демонтажу із зазначенням характеру робіт та їх вартості;

- калькуляція вартості витрат за виконані роботи з демонтажу.

Пунктом 17.10. Порядку передбачено, що компенсація витрат, понесених підприємством, яке організувало або самостійно проводило демонтаж РЗ, покладається на власника демонтованого РЗ на підставі акта здачі-приймання виконаних робіт та виставленого рахунка. Компенсація витрат здійснюється в строк, вказаний у рахунку. Компенсація витрат підприємства за зберігання демонтованого РЗ здійснюється власником РЗ за період з дати демонтажу РЗ та по дату повернення РЗ включно на підставі виставленого підприємством рахунка.

Згідно п. 17.11. Порядку розповсюджувач (законний користувач) має право на повернення демонтованого РЗ після звернення до дозвільного органу на підставі таких документів: а) заяви на ім`я начальника довільного органу про повернення демонтованого РЗ; б) документа, що підтверджує право власності (інше майнове право) на конкретний демонтований РЗ; в) документа, що підтверджує оплату вимушених витрат КП "Київреклама", пов`язаних з демонтажем РЗ, їх транспортуванням та подальшим зберіганням; г) документа, що підтверджує право уповноваженої особи на одержання демонтованого РЗ.

Як підтверджується матеріалами справи, демонтаж спірних конструкцій за адресою було здійснено Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" на виконання наказів Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.07.2018 №645, від 16.07.2018 № 632, від 13.07.2018 №629, від 27.06.2018 №576, від 20.06.2018 №553. Таким чином, відповідач діяв на підставі розпорядчого документа суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, позивачем, як власником, заявлено вимоги про витребування з чужого незаконного володіння відповідача майно - 18 рекламних засобів, що були демонтовані на підставі вказаних вище наказів. Тобто, предметом спору у даній справі є витребування майна власника від особи, яка утримує це майно.

А тому, доводи апелянта щодо не дослідження судом першої інстанції обставин розміщення позивачем рекламних засобів без відповідних дозволів, або вчинення відповідачем дій в межах наданих повноважень колегією суддів відхиляються, оскільки не відносяться до предмету спору.

Факт належності позивачу на праві власності демонтованих на підставі наказів Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.07.2018 № 645, від 16.07.2018 № 632, від 13.07.2018 № 629, від 27.06.2018 № 576, від 20.06.2018 № 553 18 рекламних засобів підтверджується матеріалами справи, зокрема договором № 15/01 від 15.01.2018 на виконання робіт, актами надання послуг у кількості 18 штук та підтверджуються відповідачем у актах обстеження, в яких власником цих демонтованих конструкцій було зазначено позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 05.07.2018 звернувся до відповідача із проханням повернути демонтовані рекламні конструкції.

15 лютого 2019 року листом №17 позивач повторно звертанувся до відповідача з вимогою безоплатно повернути рекламні засоби.

Однак, відповідачем вказані вимоги не були задоволені та станом на момент розгляду справи спірне майно позивачу не повернуто.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 134 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб`єктами володіє, користується або розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб`єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 Господарського кодексу України майнові права суб`єктів господарювання захищаються законом.

Правом власності, у відповідності до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

У відповідності до сталої практики ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Згідно ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд відзначає, що правомірність чи неправомірність демонтажу спірних конструкцій не змінює того, що власником цих конструкцій є позивач, якому належать право володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном.

Порядком розміщення реклами в м. Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради №37/6253 від 22.09.2011, не передбачено права відповідача у випадку демонтажу конструкції, яка є власністю іншої особи, і яка звернулася з вимогою про повернення такого майна, утримувати таку конструкцію.

При цьому, вчинення дій, спрямованих на дотримання законності у сфері розміщення реклами у м. Києві не повинно бути прямо пов`язане з порушенням гарантованого Конституцією України права власності особи, яка певною мірою допустила недоліки у цій сфері та не була обізнана з наявністю щодо неї приписів адміністративного впливу.

Понесені відповідачем витрати з демонтажу рекламного засобу також не надають права відповідачеві утримувати у себе майно іншої особи, оскільки не позбавляють його права в установленому законодавством порядку звернутися до позивача з вимогами про відшкодування цих витрат.

Отже, бездіяльність відповідача щодо непередачі позивачу після його звернення належного йому майна (через посилання на відсутність оплати вимушених витрат відповідача, пов`язаних з демонтажем рекламного засобу, його транспортування, подальшим зберіганням та утримання) є такими, що порушують право власності Фізичної особи - підприємця Бойко Володимира Васильовича .

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі вищенаведеного та з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про витребування з чужого незаконного володіння Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" належного позивачу майна та зобов`язання відповідача повернути вказане майно позивачу є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 у справі № 910/4146/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 у справі № 910/4146/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 у справі № 910/4146/19 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/4146/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 07.10.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

С.А. Пашкіна