СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2019 р. Справа № 913/93/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Зубченко І.В., суддя Медуниця О.Є.,

за участі секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участі представників:

позивача - Оліфіренко Ю.Ю. - дов. № 7394/01-16 від 26.12.2018, Бондарєва В.В. - ордер № 020890 від 05.09.2019, св-во серії ЛГ № 000105 від 07.06.2018,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, фізичної особи-підприємця Дубіни Олега Павловича, м. Лисичанськ, Луганської області, (вх. №2400 Л/3) на рішення господарського суду Луганської області від 04.06.2019 (суддя Шеліхіна Р.М., повне рішення складено 11.06.2019) у справі № 913/93/19

за позовом Лисичанської міської ради Луганської області, м. Лисичанськ, Луганської області

до Фізичної особи-підприємця Дубіни Олега Павловича, м. Лисичанськ, Луганської області

про звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу тимчасової споруди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Луганської області від 04.06.2019 у справі № 913/93/19 позов задоволено повністю. Зобов`язано фізичну особу-підприємця Дубіну Олега Павловича ( АДРЕСА_1 , ід.номер НОМЕР_1 ) звільнити земельну ділянку, площею 0,0008 га, розташовану за адресою: м. Лисичанськ Луганської області, вул . Незалежності (колишня Орджонікідзе ), в районі ринку заводу ГТВ, шляхом демонтажу тимчасової споруди - торговельного кіоску, після набрання рішенням законної сили, видати наказ. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Дубіни Олега Павловича ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_1 ) на користь Лисичанської міської ради Луганської області (93100, м. Лисичанськ Луганської області, вул. ім. М.Грушевського, 7, ід. код 26522196) витрати зі сплати судового збору у сумі 1921 грн, після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що за відсутності рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку комунальної форми власності, а тому розміщення відповідачем тимчасової споруди за відсутності документів, які підтверджують право користування земельною ділянкою комунальної власності, право розпорядження якою належить до компетенції міської ради, не можна визнати законним.

Відповідач не погодився з зазначеним рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та недотримання процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 04.06.2019 у справі № 913/93/19 та закрити провадження по справі. Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги відповідач посилається на те, що:

- справа вирішена з порушенням правил підсудності, оскільки не містить жодного документу, який би підтверджував, що у спірних правовідносинах відповідач Дубіна О.П. бере участь як суб`єкт господарювання, а отже, даний спір не підсудний господарському суду, оскільки жодна із сторін спірних правовідносин не є суб`єктом господарювання, що є підставою для скасування рішення господарського суду Луганської області від 04.06.2019 у справі № 913/93/19 та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства;

- оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права та ст. 20 Конституції України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілусудової справи між суддями від 01.08.2019 року визначено колегію у складі: Гребенюк Н.В. - головуючий суддя (доповідач), судді: Зубченко І.В., Радіонова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.08.2019 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України.

03.09.2019 від позивача - Лисичанської міської ради Луганської області, м. Лисичанськ, Луганської області, на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив (вх. № 8323), в якому позивач вважає рішення господарського суду першої інстанції у даній справі законним та обґрунтованим, таким що прийняте при всебічному та об`єктивному встановленні обставин справи, при вірному застосуванні матеріального та процесуального права, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача у повному обсязі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 призначено справу № 913/93/19 до розгляду на "24" вересня 2019 р. о 10:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань. № 117; повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 задоволено клопотання позивача - Лисичанської міської ради Луганської області про його участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №913/93/19, яке відбудеться 24.09.2019 о 10 год. 00 хв., у залі судового засідання №131 в режимі відеоконференції та призначено розгляд справи №913/93/19 з проведенням відеоконференції з Лисичанським міським судом Луганської області (93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 38).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 оголошено перерву в судовому засіданні до "10" жовтня 2019 р. о 11:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 131.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілусудової справи між суддями від 04.10.2019 року визначено колегію у складі: Гребенюк Н.В. - головуючий суддя (доповідач), судді: Зубченко І.В., Медуниця О.Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2019 задоволено клопотання відповідача - Фізичної особи-підприємця Дубіни Олега Павловича, м. Лисичанськ, Луганської області про його участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №913/93/19, яке відбудеться 10.10.2019 об 11 год. 00 хв., у залі судового засідання №131 в режимі відеоконференції. Доручено Лисичанському міському суді Луганської області (93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 38) забезпечити проведення відеоконференції у справі №913/93/19, розгляд якої відбудеться 10.10.2019 об 11 год. 00 хв. в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №131.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги відзиву на апеляційну скаргу, просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини нез`явлення суд не сповістив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та роздруківкою з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта".

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників в судове засідання судом обов`язковою не визнавалась, у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу відповідача в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами за відсутністю представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Вирішуючи питання про підсудність даної справи господарському суду в порядку господарського судочинства судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позовна заява була подана до господарського суду Луганської області позивачем Лисичанською міською радою Луганської області до відповідача - фізичної особи Дубіни Олега Павловича ( Інд .номер НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 від 27.07.1999).

Спірний договір від 05.06.2008 був укладений між Лисичанською міською радою (орендодавцем) та Дубіною Олегом Павловичем (орендарем) (Інд.номер НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 від 27.07.1999).

Разом з тим, рішенням Лисичанської міської ради Луганської області від 26.12.2007 за №480 спірна земельна ділянка надана відповідачу в оренду для експлуатації торговельного кіоску та зобов`язано відповідача в установлений строк укласти договір оренди земельної ділянки.

Листами від 07.08.2014 №862/01-2, від 02.03.2015 №170/01-02, від 08.11.2016 №1328/01-02 та від 30.01.2018 №535/01-26 позивач звертався до відповідача щодо звільнення земельної ділянки з зазначенням того, що земельна ділянка безпідставно використовується для здійснення підприємницької діяльності.

В акті обстеження земельної ділянки від 28.01.2019 зазначено, що на час обстеження на земельній ділянці відповідно до договору оренди землі № 69 від 04.11.2008 розміщується торговельний кіоск, в якому здійснюється торговельна діяльність.

В уточненій позовній заяві позивач зазначив в якості відповідача - фізичну особу-підприємця Дубіну Олега Павловича .

Ухвалою господарського суду Луганської області від 04.03.2019 у справі № 913/93/19 відкрито провадження у справі за позовом Лисичанської міської ради Луганської області до відповідача - фізичної особи-підприємця Дубіни Олега Павловича про звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу тимчасової споруди. В зазначеній ухвалі зазначено, що від позивача надійшла "уточнена позовна заява", в якій позивач визначив, що відповідачем у справі є фізична особа-підприємець Дубіна Олег Павлович та копія довіреності від 26.12.2018 №7393/01-16 на ім`я начальника відділу юридичної та кадрової роботи Лисичанської міської ради Шенькарук Світлани Михайлівни в підтвердження повноважень особи, яка підписала позов.

Під час апеляційного провадження судом встановлено, що 20.02.2004 між Лисичанською міською радою (орендодавцем) та приватним підприємцем Дубіною Олегом Павловичем (орендарем) раніше був укладений договір № 617 оренди спірної земельної ділянки (площею 0,0008 га за адресою м.Лисичанськ, вул.Орджонікідзе, район ринку заводу ГТВ). Цей договір був укладений терміном до 01.01.2008.

Наявними в матеріалах справи актами виносу в натурі меж земельної ділянки та прийому-передачі земельної ділянки також встановлено, що земельна ділянка передається приватному підприємцю Дубіні О.П . Крім того, технічна документація із землеустрою щодо спірної земельної ділянки складена на приватного підприємця Дубіни Олега Павловича.

Позивач зазначив, що спірний договір оренди землі від 05.06.2008 фактично є подовженням дії (пролонгацією) договору від 03.02.2004, укладеним з приватним підприємцем Дубіною О.П . В додатках до договору від 05.06.2008 землекористувач також вказаний як приватний підприємець Дубіна О.П.

Також, матеріали справи містять свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Дубини О.П. від 23.02.2001 за № 25370376ФО111806.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що є всі підстави та докази того, що Дубіна О.П. являється фізичною особою підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність, яка на даний момент не припинена, що також підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 09.10.2019, згідно якої Дубіна О.П. як фізична особа-підприємець не перебуває в процесі припинення.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, зокрема, і фізичні особи - підприємці.

Крім того, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно частини 1 статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Судова колегія зазначає, що положенням частини 1 статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

Приписами частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" зазначено про те, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Судовою колегією встановлено, що матеріали справи містять витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 19.02.2019, згідно якого видами діяльності відповідача є: оптова торгівля напоями, оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками, неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, надання інших допоміжних комерційних послуг, роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, надання інших послуг.

Також, у даному витягу зазначені відомості щодо перебування на обліку в органах статистики, Міндоходів, Пенсійного фонду України Дубіни О.П. як фізичної особи-підприємця.

Частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Таким чином, дані стосовно відповідача, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є загальнодоступними, загальновідомими та такими, що не підлягають доказуванню під час розгляду справи.

За наведених обставин, висновок місцевого господарського суду про те, що відповідач має статус суб`єкта господарювання є правомірним.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа відноситься до юрисдикції господарського суду та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому, судом першої інстанції не було порушено норми процесуального права.

Щодо розгляду даної справи по суті позовних вимог, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду першої інстанції про достатність правових підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Як свідчать матеріали справи, між Лисичанською міською радою (орендодавцем, позивачем) та Дубіною Олегом Павловичем (орендарем, відповідачем) укладено договір оренди землі від 05.06.2008, зареєстрований у Державному реєстрі земель у книзі записів державної реєстрації договорів оренди за №69 (далі-договір).

Згідно п.1 договору, орендодавець, на підставі рішення Лисичанської міської ради від 26.12.2007 року №480 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для експлуатації торговельного кіоску, яка знаходиться за адресою: Луганська область , м . Лисичанськ, вул.Орджонікідзе , район ринку заводу ГТВ.

За умовами п.2 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0008 га, у тому числі: - під споруди - 0,0008 га.

На земельній ділянці розташований торговельний кіоск, що належить орендарю (п.3 договору).

Відповідно до п.8 договору, його укладено на 1 (один) рік, починаючи з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 30 договору передбачено, що орендар зобов`язаний у попередньому стані повернути земельну ділянку після закінчення строку оренди.

Дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку на який його було укладено (п. 34 договору).

Між сторонами укладено акт приймання-передачі об`єкта оренди - земельної ділянки від 04.11.2008, який є невід`ємною частиною договору.

Таким чином, строк дії договору закінчився - 04.11.2009.

Неодноразово, листами від 07.08.2014 №862/01-2, від 02.03.2015 №170/01-02, від 08.11.2016 №1328/01-02 та від 30.01.2018 №535/01-26 позивач звертався до відповідача щодо неможливості продовження договору оренди, звільнення земельної ділянки від торговельного кіоску та передачі її Лисичанській міській раді за актом приймання-передачі (а.с.18-21).

Актом обстеження земельної ділянки від 28.01.2019, проведеним начальником відділу земельних відносин управління власності Лисичанської міської ради та головним спеціалістом відділу земельних відносин управління власності Лисичанської міської ради, встановлено, що на земельній ділянці, площею 0,0008 га за адресою: м.Лисичанськ Луганської області, вул.Незалежності (колишня назва вул. Орджонікідзе ), в районі ринку ГТВ розміщується торговельний кіоск, в якому здійснюється торговельна діяльність (а.с.22).

Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

В п. 9 цієї статті вказано, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до ч.1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За правилами ч.2 ст. 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати (п.д ст.141 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (частина 3 цієї статті).

Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (ст. 212 Земельного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем і відповідачем було укладено договір оренди землі для експлуатації торговельного кіоску, строк дії якого закінчився ще 04.11.2009. Позивач неодноразово повідомляв відповідача, що не бажає продовжувати орендні відносини і просив звільнити від торговельного кіоску та повернути земельну ділянку Лисичанській міській раді Луганської області за актом приймання-передачі.

Таким чином, відповідач в порушення вищевказаних норм фактично самовільно займає земельну ділянку.

Згідно п. 34 ч. 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключних повноважень органу місцевого самоврядування віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач - Лисичанська міська рада Луганської області є законним розпорядником комунальних земель (на території міста Лисичанська) і використовувати (орендувати) земельні ділянки без правовстановлюючих документів (договору оренди) без оплати забороняється законом; по закінченню строку дії договору оренди - орендар зобов`язаний повернути землю міській раді, яка постановила свого часу рішення про надання землі, і тільки у разі відсутності заперечень з боку повноважної особи-міської ради, договір оренди можна продовжувати.

Відповідач будь-яких документів, які підтверджують право користування земельною ділянкою до матеріалів справи не надав, строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився 04.11.2009.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за відсутності рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку комунальної форми власності, а тому розміщення відповідачем тимчасової споруди за відсутності документів, які підтверджують право користування земельною ділянкою комунальної власності, право розпорядження якою належить до компетенції міської ради, є незаконним.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують вищевказаних висновків місцевого господарського суду, а вимоги відповідача про винесення окремої ухвали про відсутність Державних символів України на печатці та офіційному бланку позивача та направлення її до Верховної ради України для негайного виконання норм прямої дії - порушення статті 20 Основного закону - Конституції України і прийняття закону України про опис і порядок використання Державного Герба України, не мають відношення до суті спору та не відносяться до компетенції господарського суду, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Оскільки апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача, Фізичної особи-підприємця Дубіни Олега Павловича, м. Лисичанськ, Луганської області, на рішення господарського суду Луганської області від 04.06.2019 у справі № 913/93/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 04.06.2019 у справі № 913/93/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 11.10.2019.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.Є. Медуниця