РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.09.2019Справа № 910/6328/19

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати"
доАкціонерного товариства "Українська залізниця"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачаТовариство з обмеженою відповідальністю "Транстехсоюз"
провизнання бездіяльності та про стягнення 461284,08 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивачаУнінець І.М., ордер серії КС№593717 від 19.06.2019;
від відповідачаБаулін А.О., ордер серії КС №140103 від 23.01.2019;
від третіх осібне з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця", Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Акціонерного товариства "Українська залізниця", Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" щодо неповернення на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати" неправомірно списаного провізного тарифу в розмірі 461284,08 грн ;

- стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" безпідставно набуті кошти в розмірі 461284,08 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Акціонерним товариством "Українська залізниця" було безпідставно списано з рахунку позивача провізний тариф у розмірі 461284,08 грн з посиланням на умови договір №10950/ЛЗ-2018 про надання послуг від 16.02.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 відкрито провадження у справі №910/6328/19; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 19.06.2019; встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

29.05.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю до Господарського суду Львівської області.

05.06.2019 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

За твердженнями відповідача, одержувач вантажу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати" є стороною договору на перевезення вантажу (власних порожніх вагонів), які були відправлені відправником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Транстехсоюз" зі станції Куп`янськ - Сортувальний Південної залізниці на станцію призначення Дністрянська Львівської залізниці по перевізних документах з відміткою - в ремонт.

Після прибуття вантажу (власних порожніх вагонів) на станцію призначення, відбулась зміна власника вагонів, що підтверджується актами огляду технічного стану вагонів і інформацією в автоматизованій системі про зміну власника вагонів, внаслідок чого відповідачем, під час здійснення розрахунків плати за перевезення власних порожніх вагонів, які прибувають на станцію призначення одночасно для зміни власника та у ремонт, розрахунок тарифу було здійснено згідно з п.14.4 розділу ІІ Збірника тарифів за тарифною схемою 2 та застосуванням відповідних коригуючи коефіцієнтів до базових тарифів Збірника тарифів.

Отже відповідач наполягає на тому, що списання грошових коштів з рахунку позивача було здійснено правомірно, а позовні вимоги підлягають задоволенню за рахунок третьої особи.

05.06.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшли клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, про витребування доказів та про залучення до участі у справі співвідповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Транстехсоюз".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

У підготовчому судовому засіданні 19.06.2019 було оголошено перерву до 10.07.2019. Також суд відклав розгляд клопотань відповідача про передачу справи за підсудністю до Господарського суду Львівської області, витребування доказів та про залучення до участі у справі співвідповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Транстехсоюз" до наступного судового засідання; встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив - до 05.07.2019; встановив відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив - 5 днів з для отримання такої відповіді.

05.07.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній проти тверджень відповідача у відзиві на позов, заперечив.

10.07.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів та про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Транстехсоюз".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2019 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю до Господарського суду Львівської області; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю "Транстехсоюз" до участі у справі в якості співвідповідача; залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Транстехсоюз" до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; встановлено третій особі строк для подання пояснень по суті спору до 29.07.2019; відкладено розгляд клопотань відповідача про витребування доказів, які були подані до суду 05.06.2019 та 10.07.2019, до наступного судового засідання; відкладено підготовче засідання у справі на 31.07.2019.

16.07.2019 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній проти тверджень позивача у відповіді на відзив, надав свої заперечення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2019 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів частково; витребувано у позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Транстехсоюз" документи, які стосуються господарських операцій між позивачем та третьою особою по спірному перевезенню згідно залізничних накладених, зазначених у позовній заяві, в іншій частині у задоволенні клопотання відмовлено; продовжено строк підготовчого провадження у справі №910/6328/19 на 30 днів; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 14.08.2019.

14.08.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові докази до матеріалів справи, пояснення по справі та клопотання про приєднання документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.09.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 26.09.2019 заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.09.2019 проти заявлених позовних вимог заперечив, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Третя особа у судові засідання представників не направила, про причини їх неявки суд не повідомила. Про проведення судових засідань третя особа була повідомлена належним чином.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвали суду у справі №910/6328/19 були направлені судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження третьої особи, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02094, м.Київ, вул.Магнітогорська, будинок 1.

Однак, конверти з ухвалами Господарського суду міста Києва були повернуті до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

Згідно з п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення.

Відтак, за висновками суду, день проставлення у поштових повідомленнях відмітки "за закінченням строку зберігання" свідчить про відмову третьої особи отримати копію судового рішення за адресою свого місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, і вважається днем вручення відповідачу ухвал суду в силу положень п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.03.2018 в справі №911/1163/17.

Крім того господарський суд зазначає, що третя особа не була позбавлена права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду міста Києва в справі №910/6328/19 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Транстехсоюз" про розгляд справи Господарським судом міста Києва.

В судовому засіданні 26.09.2019 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

16.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" (найменування змінено на Акціонерного товариства "Українська залізниця") (перевізник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати" (замовник, позивач) було укладено договір про надання послуг №10950/ЛЗ-2018 (далі - договір), предметом якого є здійснення перевезень вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) надання перевізником замовнику послуг, пов`язаних з організацією та перевезенням вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою (п.1.1), наведені нижче поняття вживаються у такому значенні: перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за №1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно; послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів - послуги, що надаються перевізником замовнику, у тому числі на підставі окремої заявки з переліку, погодженого сторонами у додатку №1 до договору (п.1.2), надання послуг за цим договором може підтверджуватися залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п.1.3), замовник зобов`язаний, зокрема, надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планувань перевезень вантажів через АС "Месплан" (п.2.1.1), оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.2.1.6), самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов цього договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообігу, термін перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника (п.2.1.6.1), перевізник, зокрема, зобов`язується розглядати замовлення замовника на перевезення вантажів. Узгоджувати замовлення замовника на перевезення вантажів у вагонах замовника. Узгоджувати, у разі можливості, замовлення замовника на перевезення вантажів у вагонах перевізника (п.2.3.1), приймати до перевезення вантажів у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору (п.2.3.2), відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника №5733931. Присвоїти замовнику код вантажовідправника/вантажоодержувача 2892 (п.2.3.3), вести облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надавати замовнику відповідні розрахункові документи в електронному вигляді, а у разі відсутності електронного зв`язку - в паперовому вигляді через (377607) Дністрянська (п.2.3.4), розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниці інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов збірника тарифів (п.3.1), розрахунки за цим договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" (п.4.1), оплата послуг відповідно до договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний в пункті 14.2 розділу 14 договору (п.4.2), одержані кошти перевізник зараховує на особовий рахунок замовника (п.4.3), датою надходження платежів вважається дата зарахування сум обслуговуючим банком на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника (п.4.4), по мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати: вартості послуг за перевезення, зазначеної в накладній; додаткових зборів (плату за користування вагонами (контейнерами), подавання, забирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг); додаткових послуг за вільними тарифами; плати за користування вагонами за межами України, наведеної у зведеній відомості, що формується на підставі інформаційних повідомлень; штрафів та пені на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами) (п.4.5), щодобово, протягом періоду виконання договору, перевізник надає замовнику в електронному вигляді переліки перевізних документів на електронну адресу , а у разі відсутності електронного зв`язку - у паперовому вигляді (п.4.6), при незгоді із сумою нарахувань та стягнених платежів замовник для проведення перевірки письмово повідомляє перевізника на адресу, вказану в п.14.2 договору (п.4.9). у разі виявлення перевізником неправильного нарахування платежів, здійснюється перерахунок, після чого надлишок стягнутої суми перераховується на особовий рахунок Замовника, як оплата за майбутні перевезення або ж додатково з сум внесеної попередньої оплати стягуються недоотримані грошові суми (п.4.10), договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору (п.12.1), додатки є невід`ємною частиною договору, вважаються підписаними сторонами в момент підписання договору та не потребують окремого підписання (п.13.1).

До вказаного договору між сторонами було підписано додаток 1 "Ставки плат за додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами", додаток 2 "Ставки плати за використання вагонів перевізника у вантажному та порожньому рейсах по території України (Спл) та плати за користування вагонами перевізника за межами України", додаток 3 "Коефіцієнти порожнього пробігу до навантаженого", додаток 4 "Протокол погодження договірної ціни (вартість плат та додаткових зборів) при перевезенні вантажів на транспортерах перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад".

Як встановлено судом, у 2018 Акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення вагонів залізничних порожніх, які перевозяться на своїх осях та які пересилаються в ремонт або з ремонту (направлялися в ремонт), власності Фізичної особи - підприємця Гончаренка І.Н., відправником яких було Товариства з обмеженою відповідальністю "Транстехсоюз" зі станції відправлення Куп`янськ - Сортувальний Південної залізниці, одержувачем - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати", станція призначення Дністрянська Львівської залізниці, код вантажу 421195, а саме вагони: №№59497529, 59497842, 59483842, 59485805, 59485789, 59485771, 59498360, 59485763, 59485862, 59498444, 59485300, 59497826, 59497925, 59498154, 59497354, 59532002 за залізничними накладними №44094621 від 01.09.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №44244382 від 15.09.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №43652940 від 25.07.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №43652916 від 25.07.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №43652957 від 25.07.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №43652932 від 25.07.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №44244390 від 15.09.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №43652437 від 25.07.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №43652924 від 25.07.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №44244374 від 15.09.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №43652429 від 25.07.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №44448231 від 05.10.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №44448223 від 05.10.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №44471605 від 05.10.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №44094605 від 01.09.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №44094639 від 01.09.2018 (провізна плата 8370,90 грн) відповідно.

В графі 34 вищеперелічених залізничних накладних зазначено про те, що провізна плата сплачена відправником.

Згідно переліку №20181228 від 28.12.2018 з платника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати", станція призначення Дністрянська Львівської залізниці, код платника 5733931 було списано 104990,88 грн за накладними №№44094621, 44244374, 44244382, 44244390, тариф - 26247,72 грн з ПДВ по кожній накладній.

Як вбачається з переліку №20181227 від 27.12.2018 з платника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати", станція призначення Дністрянська Львівської залізниці, код платника 5733931 було списано 183734,04 грн за накладними №№43652429, 43652437, 43652916, 43652924, 43652932, 43652940, 43652957 тариф - 26247,72 грн з ПДВ по кожній накладній.

Відповідно до переліку №20190124 від 24.01.2019 з платника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати", станція призначення Дністрянська Львівської залізниці, код платника 5733931 було списано 131238,60 грн за накладними №№44094621, 44244374, 44244382, 44244390, тариф - 26247,72 грн з ПДВ по кожній накладній.

30.01.2019 позивачем було направлено на адресу Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" претензію за вих.№13/186 від 30.01.2019 щодо неправомірного списання 461284,08 грн з рахунку позивача.

Згідно листа Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" №МЮ-5022/П-5 від 06.02.2019 претензію позивача за вих.№13/186 від 30.01.2019 передано за належністю до філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Як зазначив позивач у позовній заяві, відповіді на вказану претензію Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати" відповідач не надав, кошти, які неправомірно списані з рахунку позивача, не повернув, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду, а саме про визнання бездіяльності Акціонерного товариства "Українська залізниця" щодо неповернення на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати" неправомірно списаного провізного тарифу в розмірі 461284,08 грн та про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" безпідставно набутих коштів в розмірі 461284,08 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України і ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 306 Господарського кодексу України передбачено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Стаття 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ст.306 Господарського кодексу України, встановлює, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України та ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом, визначаються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457.

Відповідно до ст.2 Статуту залізниць України визначено обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно ст.3 Статуту залізниць України дія цього Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

На кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил (п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за №765/19503, надалі - Правила оформлення перевізних документів).

За змістом п.1.2 Правил оформлення перевізних документів накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення. Накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді. Накладна в електронному вигляді (далі - електронна накладна) складається у формі електронної реєстрації даних, які можуть бути трансформовані у письмовий запис. Порядок обміну електронною накладною між відправником та залізницею, а також залізницею та одержувачем зазначається в договорі між вантажовласником і залізницею. У разі внесення змін до електронної накладної попередні дані зберігаються. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

Відповідно до п.1.5 Правил оформлення перевізних документів перевезення власних (орендованих) локомотивів і вагонів у завантаженому та порожньому стані оформлюються перевізними документами, в яких у графі 20 "Найменування вантажу" відправником зазначається "Власний (орендований) вагон (локомотив). Власник (орендар)..."; для порожніх вагонів, крім того, додається запис: "Повертається власнику (орендарю) під навантаження, в ремонт тощо".

Згідно п.2.1 Правил оформлення перевізних документів відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

При цьому відповідно до 2.3 Правил оформлення перевізних документів у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

Відповідно до 5.4 Правил оформлення перевізних документів інші відмітки, необхідні для визначення провізної плати і зборів за послуги, пов`язані з перевезенням і для виконання особливих умов перевезення, вносяться в перевізний документ відправником, станціями відправлення, призначення та попутними станціями відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 (зі змінами), та інших нормативно-правових актів.

Якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт (п.5.5 Правил оформлення перевізних документів).

Нормами ст.24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст.62 Статуту залізниць порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

Аналогічна норма міститься у п.1.1 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №864/5085, надалі - Правила розрахунків за перевезення вантажів.

Плата за перевезення вантажу вноситься відправником під час оформлення перевезення. Плата може вноситися іншим платником, з яким залізницею укладено договір. До внесення цієї плати відправлення вантажу може бути затримано, за час затримки залізниця стягує з відправника плату за користування вагонами (контейнерами), передбачену ст.119 Статуту, а також пеню у розмірі, встановленому законодавством. (п.1.2 Правил розрахунків за перевезення вантажів).

Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення (п.1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів).

Відповідно до п.2.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору, згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника.

Як вже зазначалось судом, 16.02.2018 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" як перевізником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати" (замовник, позивач) було укладено договір про надання послуг №10950/ЛЗ-2018, предметом якого є здійснення перевезень вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) надання перевізником замовнику послуг, пов`язаних з організацією та перевезенням вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і проведення розрахунків за ці послуги. При цьому перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за №1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно; послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів - послуги, що надаються перевізником замовнику, у тому числі на підставі окремої заявки з переліку, погодженого сторонами у додатку №1 до договору, надання послуг за цим договором може підтверджуватися залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Тобто як вбачається з положень означеного правочину перевезення, в розумінні договору про надання послуг №10950/ЛЗ-2018 від 16.02.2018 це послуга, в процесі надання якої перевізник - відповідач зобов`язується доставити довірений замовником - позивачем вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник - позивач зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку.

На виконання умов договору відповідач відкрив для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для позивача особовий рахунок з наданням коду платника №5733931.

Як слідує з наявних в матеріалах справи документів, у 2018 Акціонерне товариством "Українська залізниця" здійснювало перевезення вагонів залізничних порожніх, які перевозяться на своїх осях та які пересилаються в ремонт або з ремонту (направлялися в ремонт), власності Фізичної особи - підприємця Гончаренка І.Н., відправником яких було Товариства з обмеженою відповідальністю "Транстехсоюз" зі станції відправлення Куп`янськ - Сортувальний Південної залізниці, одержувачем - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати", станція призначення Дністрянська Львівської залізниці, код вантажу 421195, а саме вагони: №№59497529, 59497842, 59483842, 59485805, 59485789, 59485771, 59498360, 59485763, 59485862, 59498444, 59485300, 59497826, 59497925, 59498154, 59497354, 59532002 за залізничними накладними №44094621 від 01.09.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №44244382 від 15.09.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №43652940 від 25.07.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №43652916 від 25.07.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №43652957 від 25.07.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №43652932 від 25.07.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №44244390 від 15.09.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №43652437 від 25.07.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №43652924 від 25.07.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №44244374 від 15.09.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №43652429 від 25.07.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №44448231 від 05.10.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №44448223 від 05.10.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №44471605 від 05.10.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №44094605 від 01.09.2018 (провізна плата 8370,90 грн), №44094639 від 01.09.2018 (провізна плата 8370,90 грн) відповідно, провізна плата за вказані перевезення була сплачена відправником - третьою особою.

Тобто позивач у правовідносинах, які виникли на підставі вищеперелічених накладних був одержувачем вантажу - порожніх власних вагонів, які слідували у ремонт.

Відповідно до наявних в матеріалах справи довідок про виконані роботи, позивачем виконувався ремонт вагонів №№59497529, 59497842, 59483842, 59485805, 59485789, 59485771, 59498360, 59485763, 59485862, 59498444, 59485300, 59497826, 59497925, 59498154, 59497354, 59532002, які надійшли на його адресу за залізничними накладними №44094621 від 01.09.2018, №44244382 від 15.09.2018, №43652940 від 25.07.2018, №43652916 від 25.07.2018, №43652957 від 25.07.2018, №43652932 від 25.07.2018, №44244390 від 15.09.2018, №43652437 від 25.07.2018, №43652924 від 25.07.2018, №44244374 від 15.09.2018, №43652429 від 25.07.2018, №44448231 від 05.10.2018, №44448223 від 05.10.2018, №44471605 від 05.10.2018, №44094605 від 01.09.2018, №44094639 від 01.09.2018.

Однак, за твердженнями відповідача, одержувач вантажу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати" є стороною договору на перевезення вантажу (власних порожніх вагонів), які були відправлені відправником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Транстехсоюз" зі станції Куп`янськ - Сортувальний Південної залізниці на станцію призначення Дністрянська Львівської залізниці по перевізних документах з відміткою - в ремонт.

Після прибуття вантажу (власних порожніх вагонів) на станцію призначення Дністрянська Львівської залізниці, відбулась зміна власника вагонів, що підтверджується актами огляду технічного стану вагонів і інформацією в автоматизованій системі про зміну власника вагонів, внаслідок чого Акціонерним товариством "Українська залізниця" під час здійснення розрахунків плати за перевезення власних порожніх вагонів, які прибувають на станцію призначення одночасно для зміни власника та у ремонт, розрахунок тарифу здійснено згідно з п.14.4 розділу ІІ Збірника тарифів за тарифною схемою 2 та застосуванням відповідних коригуючи коефіцієнтів до базових тарифів Збірника тарифів.

Згідно переліку №20181228 від 28.12.2018 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати", станція призначення Дністрянська Львівської залізниці, код платника 5733931 відповідачем було списано 104990,88 грн за накладними №№44094621, 44244374, 44244382, 44244390, тариф - 26247,72 грн з ПДВ по кожній накладній.

Як вбачається з переліку №20181227 від 27.12.2018 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати", станція призначення Дністрянська Львівської залізниці, код платника 5733931 відповідачем списано 183734,04 грн за накладними №№43652429, 43652437, 43652916, 43652924, 43652932, 43652940, 43652957 тариф - 26247,72 грн з ПДВ по кожній накладній.

Відповідно до переліку №20190124 від 24.01.2019 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати", станція призначення Дністрянська Львівської залізниці, код платника 5733931 було списано 131238,60 грн за накладними №№44094621, 44244374, 44244382, 44244390, тариф - 26247,72 грн з ПДВ по кожній накладній.

Всього відповідачем з рахунку позивача, відкритого на виконання умов договору про надання послуг №10950/ЛЗ-2018 від 16.02.2018 за вищепереліченими залізничними накладними було списано 419963,52 грн.

Із системного аналізу норм чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин законодавства та положень укладеного між сторонами договору полягає, що відповідальність (за наявності відповідного порушення) за невірне зазначення відомостей у залізничних накладних та зміну власника вагонів на станції призначення покладені на відправника вагонів. Тому списання відповідачем грошових коштів на загальну суму 419963,52 грн з рахунку позивача, відкритого відповідно до умов договору про надання послуг №10950/ЛЗ-2018 від 16.02.2018, як одержувача вантажу для здійснення ремонту вагонів, було неправомірним.

Таким чином позовні вимоги позивача про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" безпідставно списаних грошових коштів є обґрунтованими, належним чином документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню частково, на суму 419963,52 грн, внаслідок того, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати" було помилково включено до розрахунку позовних вимог суми, які списані відповідачем згідно переліків №20181228 від 28.12.2018, №20181227 від 27.12.2018 №20190124 від 24.01.2019 за іншими господарськими операціями.

Щодо позовних вимог про визнання бездіяльності Акціонерного товариства "Українська залізниця", Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" щодо неповернення на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати" неправомірно списаного провізного тарифу в розмірі 461284,08 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Згідно з ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

При цьому, обраний позивачем спосіб захисту повинен бути не лише таким, що передбачений законом, а й "ефективним" в розумінні положень Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відтак підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Згідно зі ст.ст.8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) Суд зазначив: "Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права".

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

Отже, встановивши наявність порушеного права позивача, суд повинен при прийнятті рішення враховувати мету звернення до суду та забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Рішення суду має бути ефективним інструментом поновлення порушених прав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, встановивши порушення прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність захисту порушеного права шляхом стягнення з відповідача безпідставно списаних з особового рахунок за кодом платника №5733931 грошових коштів на суму 419963,52 грн.

При цьому на думку суду, задоволення позовних вимог про визнання бездіяльності Акціонерного товариства "Українська залізниця", Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" щодо неповернення на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати" неправомірно списаного провізного тарифу не відновить порушених прав позивача, а отже даний спосіб захисту є не ефективним, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

За таких обставин, в позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" підлягають задоволенню частково.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.74, 129, 231, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати" (81652, Львівська обл., місто Новий Розділ, вул.Ходорівська, будинок 4, ідентифікаційний код 37958251) 419963 (чотириста дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три) грн 52 коп. неправомірно списаного провізного тарифу та судовий збір у сумі 6299 (шість тисяч двісті дев`яносто дев`ять) грн 45 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 11.10.2019

Суддя Ю.М.Смирнова