ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2019 року Справа № 908/618/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Кузнецової І.Л., Кощеєва І.М.

секретар судового засідання Абадей М.О.

Учасники справи:

від позивача: Харламов Д. І., довіреність №01/03-19/1 від 01.03.2019, адвокат;

від позивача: Нечаєв П.О., виписка з ЄДР №05517682 від 08.08.2017, керівник;

від відповідача: Яма Д.М., ордер ЗП №104103 від 02.10.2019, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Запорізької обласної організації Громадської організації Всеукраїнська спілка автомобілістів, м. Запоріжжя та Гаражно-експлуатаційного кооперативу Фронтовик м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.06.2019 у справі №908/618/19 (суддя Горохов І.С., повне рішення складено 01.07.2019)

за позовом Запорізької обласної організації Громадської організації Всеукраїнська спілка автомобілістів, м. Запоріжжя

до Гаражно-експлуатаційного кооперативу Фронтовик м. Запоріжжя

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позовних вимог та рішення суду.

1.1. У березні 2019 року Запорізька обласна організація Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» (надалі позивач) звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Гаражно - експлуатаційного кооперативу «Фронтовик» (надалі відповідач) та просила усунути перешкоди у користуванні Запорізькою обласною організацією Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» майном шляхом зобов`язання Гаражно-експлуатаційного кооперативу «Фронтовик» звільнити земельну ділянку площею 1,8 га, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, 2 (колишня назва Георгія Сапожнікова); зобов`язати Гаражно -експлуатаційний кооператив «Фронтовик» не чинити перешкоди Запорізькій обласній організації Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» у користуванні земельною ділянкою площею 1,8 га, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, АДРЕСА_1 (колишня назва Георгія ОСОБА_1 ).

1.2. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що Запорізькій обласній організації «Автомотолюбитель УРСР», правонаступником якої він являється, була надана у постійне користування земельна ділянка загальною площею 4,0 га на підставі Державного акту на право користування землею №012333 від 27.01.1986 року, що встановлено рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.02.2012 та постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.04.2012 у справі №8/5009/8051/11. Відповідач знаходиться на частині цієї земельної ділянки площею 1,8 га, саме за цією адресою він зареєстрований в ЄДРПОУ та на пропозицію позивача щодо надання документів на право користування вказаною земельною ділянкою та поновлення індивідуального членства володільців гаражів в Спілці автомобілістів ВСА надав відповідь, що земельною ділянкою користується правомірно, позивач не є по відношенню до відповідача ні вищою організацією, ні контролюючим органом, тому у нього відсутній обов`язок щодо надання документів і списку членів кооперативу. Вважає, що відповідач не має права користуватися спірною земельною ділянкою, повинен її звільнити, відповідно до п. 17 розділу 4 Статуту відповідача члени Гаражного кооперативу «Фронтовик» зобов`язані своєчасно сплачувати членські внески добровільного товаритсва «Автомотолюбителів УССР». Позов обгрунтований посиланнями на ст. 391, 396 ЦК України, ст. 152 ЗК України.

1.3. Відповідач проти позову заперечував, вважає, що позивач не являється правонаступником Запорізької обласної організації «Автомотолюбитель УРСР», тому його посилання на правомірність постійного користування земельною ділянкою площею 1,8 га відповідно до Державного акту на право користування землею №012333 від 27.01.1986 року безпідставні, вказаний акт не зареєстрований в органах Держгеокадастру. Тексти судових рішень не можуть замінювати офіційно визнаних державою даних ЄДРПОУ, тим більше, якщо в цих текстах лише міститься згадка про певні документи і події. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду обставини не можуть розглядатись як встановлені судом і не набувають властивості преюдиційності. Вважає, що ГЕК «Фронтовик» з вересня 1985 року безперервно користується земельною ділянкою на якій розташовані гаражі, тоді як позивач втратив інтерес до земельної ділянки з 1993 року, не ведучи будь-якої господарської діяльності на ній. Надав суду клопотання про застосування до позовних вимог загального строку позовної давності.

1.4. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.06.2019 у справі №908/618/19 (суддя Горохов І.С.) в позові відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що на час вирішення спору в суді сторонами не надано доказів, яку фактично площу земельної ділянки займає ГЕК «Фронтовик» та чи входить вона до складу земельної ділянки площею 1,8 га за адресою м. АДРЕСА_2 Василя Стуса, 2 - повністю чи частково. Також позивачем не надано доказів того, що Гаражно-експлуатаційний кооператив «Фронтовик» перешкоджає у використанні позивачем земельної ділянки площею 1,8 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 колишня назва Георгія Сапожнікова).

2. Доводи апеляційних скарг.

2.1. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Господарського суду Запорізької області від 19.06.2019 у справі №908/618/19 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

2.2. В обгрунтування апеляційної скарги посилався на таке:

- суд прийшов до безпідставного висновку, що відповідач має право користуватися земельною ділянкою площею 1,8 га, оскільки останній не надав жодних правовстановлюючих документів на цю ділянку, та суд робить взаємовиключні висновки щодо прав позивача і відповідача на користування цією земельною ділянкою;

- суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні встановив ту обставину, що ГЕК «Фронтовик» вийшов зі складу Запорізької обласної організації Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» з правом користування земельною ділянкою №1 площею 1,8 га на підставі рішення Запорізького облвиконкому від 25.12.1985 року №467, втім вказаним рішенням земельна ділянка відповідачу не відводилася, а в додатку №1 до цього рішення чітко вказано, що земельну ділянку виділено Запорізькій обласній раді добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР»;

- суд зробив помилкові висновки про відсутність доказів про те, яку фактичну площу земельної ділянки займає відповідач та чи входить вона до складу земель позивача, не врахувавши лист відповідача №2 від 28.03.2018, в якому останній стверджує, що земельна ділянка була надана в користування саме йому і він нею користується правомірно, просив не турбувати ГЕК «Фронтовик» подібними зверненнями;

- вважає, що лист відповідача №2 від 28.03.2018 є належним та допустимим доказом того, що відповідач займає спірну земельну ділянку і чинить позивачу перешкоди у користуванні нею, та позивач має право відповідно до ст. 391, 396 ЦК України, ст. 152 ЗК України вимагати в судовому порядку усунення перешкод в користуванні своїм майном.

2.3. Відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що суд включив до мотивувальної частини твердження про нібито достовірно встановлені факти, визнав за позивачем право користування земельною ділянкою, висновки суду стосуються іншого землекористувача ОСОБА_2 , власника цілісного майнового комплексу автостоянки №22 площею 28,788 кв.м, просив рішення суду змінити, виключити з мотивувальної частини рішення посилання на наступні факти:

- «Запорізька обласна організація Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» є Запорізькою обласною радою добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР», якій було надано право на постійне користування спірною земельною ділянкою за актом серії Б№012333 від 27.01.1986»:

- «Запорізька обласна організація Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» наразі є тією самою Запорізькою обласною радою добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР», яка колись виступала місцевим осередком Спілки, а тепер таким осередком є позивач у справі»;

- «Запорізька обласна організація Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на час вирішення спору в суді є користувачем земельної ділянки площею 4,0 га у АДРЕСА_2 Стуса (колишня назва Георгія ОСОБА_1 ) відповідно до Державного акту на право користування землею серія Б №012333 від 27.01.1986»;

- «земельна ділянка площею 4,0 га на теперішній час перебуває у користуванні Запорізької обласної організації ГО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» на підставі Державного акту на право користування землею серія Б №012333, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право користування землею за №301»;

- «відповідачу необхідно врегулювати питання щодо належного оформлення фактичного права користування земельною ділянкою (…) у т.ч. вирішення питання можливого укладення договору оренди земельної ділянки з Запорізькою обласною організацією Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів»;

- «Відтак усі зауваження відповідача стосовно первинної реєстрації позивача лише в 1993 суд вважає безпідставними».

2.4. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що за матеріалами реєстраційної справи позивача слідує, що позивач є новоствореною організацією, яка зареєстрована лише в 1993 році та не може бути правонаступником Запорізької обласної ради добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР», зокрема і щодо права постійного користування спірною земельною ділянкою. Суд першої інстанції не надав належної оцінки змісту постанови Пленуму Запорізької обласної організації ВСА №1 від 21.04.1993, якою було затверджено Статут позивача та зобов`язано голову цієї організації саме зареєструвати організацію, та в Статуті позивача взагалі не згадується про правонаступництво щодо ЗОР ДТ «Автомотолюбитель УРСР». В ЄДРПОУ, відомості якого є офіційними, також не міститься запису щодо правонаступництва, тому відсутність такого запису в будь-якому спорі повинна вважатися доведеним фактом відсутності правонаступництва.

2.5. Представники сторін апеляційні скарги підтримали, просили їх задовольнити, письмових відзивів на апеляційну скаргу іншої сторони не надали.

3. Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

3.1. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг відповідно до положень ст. 269 ГПК України, апеляційний суд встановив наступне.

3.2. Позивач - Запорізька обласна організація Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» зареєстрована за адресою м. Запоріжжя, вул.Чкалова,99, , засновником є Громадська організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів», м. Київ.

3.3. Відповідач - Гаражно-експлуатаційний кооператив «Фронтовик» зареєстрований за адресою м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса,2 (колишня назва Георгія Сапожнікова), , засновниками є фізичні особи.

3.4. Листом від 02.03.2018 за №15 Запорізька обласна організація Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» з посиланням на п. 2 ст. 152 Земельного кодексу України та те, що земельна ділянка була надана в користування саме йому, з метою приведення у відповідність взаємовідносин сторін, звернулась до Гаражно-експлуатаційного кооперативу «Фронтовик», в якому просила надати:

- дозвільні або погоджувальні документи на будівництво та встановлення додаткових гаражів на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 назва Георгія ОСОБА_1 АДРЕСА_3 , у м Запоріжжя після 01.01.1992;

- дозвільні або погоджувальні документи, на підставі яких здійснюється підприємницька діяльність на території земельної ділянки по АДРЕСА_2 (станція технічного обслуговування та інше), чим порушується цільове призначення використання земельної ділянки відповідно до Державного акту серія Б №012333 на право постійного користування від 27 січня 1986 року;

- документи, які підтверджують право власності на об`єкти нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 назва АДРЕСА_4 ОСОБА_1 );

- поновити індивідуальне членство згідно з договором володільців гаражів у Спілці автомобілістів ВСА (сплативши індивідуальні членські внески згідно нашого Положення);

- пред`явити: списки членів кооперативу; копію статуту ГЕК «Фронтовик»; копію протоколу рішення про вступ (відновлення) у Всеукраїнській спілці автомобілістів; копію протоколу про розподіл обов`язків в колективі; заяви про вступ до Запорізької обласної організації Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів»; сплатити членські внески.

3.5. У відповідь 28.03.2018 листом №2 Гаражно-експлуатаційний кооператив «Фронтовик» повідомив позивачу про те, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 у АДРЕСА_5 районі з самого початку надавалась для створення гаражного кооперативу для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни і до цього часу використовується за цільовим призначенням. Земельною ділянкою правомірно користується ГЕК «Фронтовик», який створено якраз на цій земельній ділянці. В листі зазначено, що правомірність користування земельною ділянкою кооперативом підтверджується також прокуратурою. Прокурор Хортицького району м Запоріжжя, звертаючись до суду з позовом про скасування вказаного Державного акту, відповідачами визначив Запорізьку обласну організацію «Всеукраїнської спілки автомобілістів» та ОК «Дніпро», в той час як ГЕК «Фронтовик» виступав у справі № 8/5009/8015/11 господарського суду Запорізької області як третя особа без самостійних вимог на стороні позивача.

Також в листі було зазначено про те, що Запорізька обласна організація «ВСА» не є по відношенню до ГЕК «Фронтовик» ні вищою організацією, ні контролюючим органом, а тому відсутній обов`язок надавати на запит будь-які документи, у тому числі і список членів кооперативу.

3.6. Позивач вважає, що вказаною відповіддю порушено його право на користування земельною ділянкою та чиняться перешкоди в її використанні.

Право на користування спірною земельною ділянкою підтверджує копією Державного акту на право користування землею Б №012333 від 27.01.1986, виданого Запорізькій обласній раді добровільного товариства «Автомотолюбителів УРСР», який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею №301.

Відповідно до Плану землекористування, який є додатком до вказаного акту, зазначено дві земельні ділянки (адреса в акті не визначена), а саме:

- земельна ділянка №1 площа 1,8 га - боксові гаражі для зберігання автомобілів інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни;

- земельна ділянка №2 площа 2,2 га - відкрита охоронювана стоянка із зберігання автомобілів громадян.

В рішеннях Виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів №11/17 від 24.01.1985, №467 від 25.12.1985 значиться про відведення Запорізькій обласній Раді Українського республіканського товариства «Автомотолюбитель УРСР» земельної ділянки по вул. Сапожнікова (без зазначення номера).

3.7. Здійснивши аналіз реєстраційної справи Запорізької обласної організації «Всеукраїнської спілки автомобілістів», врахувавши преюдиційні факти, встановлені судами у справі №8/5009/8015/11 за позовом прокурора Хортицького району м. Запоріжжя в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до Запорізької обласної організації «Всеукраїнської спілки автомобілістів», Обслуговуючого кооперативу «Дніпро», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Гаражно-експлуатаційного кооперативу «Фронтовик» про скасування Державного акту на право користування землею Б №012333 від 27.01.1986, виданого Запорізькій обласній раді добровільного товариства «Автомотолюбителей УССР», який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею №301, врахувавши висновки судів, викладені у цій справі, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що Запорізька обласна організація Громадської організації «Всеукраїнської спілки автомобілістів» є правонаступником Запорізької обласної ради добровільного товариства «Автомотолюбителей УССР», оскільки в даному випадку відбувалось внесення термінологічних змін у назву організації, тобто було змінено лише найменування юридичної особи.

3.8. Судом, з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 за №5-рп/2005, яким пункт б розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), та положення п.3 статті 151-2 Конституції України, встановлено факт чинності вказаного акту на даний час, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вилучення спірної земельної ділянки або припинення права користування цією земельною позивачем.

3.9. Поряд з цим, рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів №246 від 12.09.1985 було вирішено створити гаражний будівельно-експлуатаційний кооператив «Фронтовик» на 230 місць по вул. Сапожнікова у Хортицькому житломасиві. Вказаним рішенням затверджено Статут гаражного будівельно-експлуатаційного кооперативу «Фронтовик», який організовано з числа інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, членів добровільного товариства «Автомотолюбитель УРСР», які мешкають у Хортицькому житломасиві, та у п. 3. зазначено, що будівельний кооператив «Фронтовик» створюється замість колективної автостоянки на базі металевих боксових гаражів, побудованих на власні кошти індивідуальними засобами членами добровільного товариства на земельній ділянці, яка виділена добровільному товариству рішенням виконкому Запорізької міської ради народних депутатів №11/17 від 24.01.1985. Гаражі залишаються в особистій власності членів добровільного товариства, які їх побудували.

Що також було відображено як в Статуті Будівельного кооперативу «Фронтовик», так і в подальших редакціях Статуту відповідача, а саме що відповідач створюється замість колективної автостоянки на базі металевих боксових гаражів, побудованих на власні кошти індивідуальним засобом членами добровільного товариства на земельній ділянці, яка виділена добровільному товариству рішенням виконкому Запорізької міської ради народних депутатів №11/17 від 24.01.1985. Гаражі залишаються в особистій власності членів добровільного товариства, які їх побудували.

Відповідно до Розділу І Загальні положення Статуту гаражно-експлуатаційного кооперативу «Фронтовик» (редакція 1993 року) Гаражно експлуатаційний кооператив «Фронтовик» створено громадянами України інвалідами та учасниками Великої Вітчизняної війни, воїнами-інтернаціоналістами, учасниками з ліквідації аварії на Чорнобильскій АЕС, інвалідів праці, дитинства та загального захворювання, які мешкають у Хортицькому житломасиві м Запоріжжя, на добровільній основі, також зазначено, що засновником кооперативу виступає Ленінська районна Рада ветеранів м Запоріжжя.

3.10. Позивач вважає, що відповідач порушує його право на користування земельною ділянкою, в тому числі і зазначенням в Статуті, що спірна земельна ділянка була відведена саме йому, та відповіддю на його звернення щодо правомірності користування цією земельною ділянкою, звернувся з цим позовом про звільнення земельної ділянки та зобов`язання не чинити перешкоди в її використанні, що і є предметом позову.

4.Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

4.1. Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

За приписами статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна. відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 ЦК).

4.2. Положеннями ч. 2 ст. 90, ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом; власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.

Аналогічні положення містяться у ст. 391 ЦК України, згідно з якою власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, тобто має право звернутись до суду з негаторним позовом.

4.3. Як свідчить аналіз вказаних норм, позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Зміст негаторного позову становлять вимоги позивача (власника або іншої особи, уповноваженої законом, статутом чи договором) про усунення порушень, не пов`язаних з позбавленням права володіння. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном, відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі.

Отже, умовами для задоволення негаторного позову є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має чітко та конкретно визначитися дії, які повинен здійснити відповідач щодо усунення порушень права власника (володільця).

4.4. Встановленими судом обставинами підтверджено факт того, що позивач являється титульним володільцем права постійного користування земельною ділянкою площею 4,0 га відповідно до Державного акту на право користування землею Б № НОМЕР_1 від 27.01.1986 площею 4,0 га по АДРЕСА_6 . Поряд з цим, на підставі рішення Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів №246 від 12.09.1985 на частині цієї ділянки площею 1,8 га було дозволено розміщення гаражів, які знаходилися у приватній власності громадян та створено гаражно-експлуатаційний кооператив. Тобто, спірна земельна ділянка перебувала у фактичному володінні окремих фізичних осіб з 1985.

Крім того, як свідчать матеріали справи, у позивача існує низка інших спорів з власниками нерухомого майна, що розташоване на спірній земельній ділянці.

4.5. З наданих позивачем витягів із Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно слідує, що за відповідачем, як юридичною особою, на спірній земельній ділянці не зареєстровано будь-яке нерухоме майно. Доказів наявності іншого майна (тимчасових споруд, загороджень, тощо), які були б учинені відповідачем, матеріали справи не містять та позивач на них не посилається.

Єдиною підставою позову є лист відповідача від 28.03.2018 за №2, в якому останній заперечує право позивача на спірну земельну ділянку та стверджує, що земельна ділянка з самого початку надавалась для створення гаражного кооперативу для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни і до цього часу використовується за цільовим призначенням.

4.6. За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для негаторного позову, оскільки позивачем не доведено, яким саме чином відповідач чинить йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою, на якій розміщена приватна власність фізичних осіб (гаражі та бокси), та у позові не визначені чітко та конкретно дії, які повинен здійснити відповідач щодо усунення порушень права власника (володільця). Сформульовані таким чином позовні вимоги не можливо виконати в примусовому порядку, та вказане не призведе до поновлення прав позивача. Позиція відповідача щодо прав на земельну ділянку, викладена в листі, не може бути підтвердженням вчинення фактичних дій щодо перешкод в користуванні земельною ділянкою.

4.7. Також, апеляційний суд приходить до висновку, що між сторонами існує саме спір про право та захист прав неволодіючого власника підлягає розгляду за правилами віндикаційного позову, який може бути пред`явлено саме до фактичних володільців земельної ділянки.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно зазначив, що відповідачу необхідно врегулювати питання щодо належного оформлення фактичного права користування земельною ділянкою на якій розташовані гаражі членів Гаражно-експлуатаційного кооперативу «Фронтовик» з урахуванням вимог чинного земельного законодавства України з реєстрацією права відповідно до вимо ст. 125 Земельного кодексу України, у т. ч. вирішення питання можливого укладення договору оренди земельної ділянки з Запорізькою обласною організацією Громадська організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів», якщо він наполягає на праві користування цієї ділянкою як юридична особа.

Апеляційний суд також зазначає, що позивач повинен привести свої права на цю земельну ділянку відповідно до фактичного володіння нею з врахуванням положень чинного законодавства з присвоєнням ділянці кадастрового номера, тобто оформлення її як об`єкта цивільних прав.

Тому в цій частині доводи апеляційної скарги відповідача колегією суддів відхиляються.

4.8. Суд першої інстанції також правомірно відхилив заяву відповідача про застосування позовної давності з посиланням на безпідставність самого позову.

4.9. З врахуванням положень ст. ст. 74-76 ГПК України місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведені обставини та підстави позову, і правомірно відмовив в його задоволенні, з чим погоджується апеляційний суд.

4.10. Доводи апеляційної скарги позивача зводяться не до предмета позову усунення перешкод, а до встановлення прав на цю ділянку, що не може бути предметом негаторного позову, а судом вище надано оцінку такому доказу, як листування сторін, тому ці доводи судом відхиляються.

4.11. Вимоги апеляційної скарги відповідача щодо виключення з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції зазначених апелянтом тверджень, колегія суддів також відхиляє з огляду на правомірність встановлення судом, що Запорізька обласна організація Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» є тією особою, якій було видано акт на право постійного користування земельною ділянкою, та який на даний час є чинним.

Як вбачається із реєстраційної справи Запорізької обласної організації Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» в 1993 році відбулася саме переєстрація організації, як відбулася перереєстрація і самого відповідача того ж 1993 року.

Суд також зробив вірний висновок, що відповідач повинен здійснити належне юридичне оформлення своїх прав, як і всі інші громадяни та юридичні особи відповідно до положень чинного законодавства.

4.12. Аналізуючи через призму ст. 238, 282 ГПК України питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі, що розглядається, апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанцій.

4.13. Відповідно до ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

З огляду на встановлені обставини справи та наведені положення чинного законодавства апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції як ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права підлягає залишенню без змін.

4.14. У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційних скарг, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційних скарг покладаються відповідно на апелянтів.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Запорізької обласної організації Громадської організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів», м. Запоріжжя та Гаражно-експлуатаційного кооперативу «Фронтовик» м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.06.2019 у справі №908/618/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області 19.06.2019 у справі №908/618/19 залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційних скарг покласти відповідно на апелянтів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повної постанови в порядку, встановленому ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 10 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова