ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року Справа № 918/295/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Гудак А.В. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: Кириченко О.В.

відповідача: Гаращенко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на рішення господарського суду Рівненської області від 09.07.2019 р., у справі №918/295/19, ухвалене суддею Горплюком А.М. , повний текст складено 19.07.2019 р.

за позовом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київхліб Агро"

про визнання частини договору недійсною

Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київхліб Агро" про визнання частини договору недійсною.

Позовні вимоги мотивовані тим, що зміст договору оренди землі, укладеного за результатами земельних торгів, має відповідати Типовому договору оренди землі, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року №220. У договорі п.43 викладено наступним чином: « Цей договір набуває чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права користування зазначеною земельною ділянкою." Позивач вважає, що у частині пункту 43 укладений за результатами торгів договір оренди від 13.11.2018 №243/57-18-ДО ч.3 ст.137 Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі" та постанові КМУ від 3 березня 2004 року №220 стосовно п.43 Типового договору.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 09.07.2019 р. в задоволенні позову Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області та скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 09.07.2019 р. у справі №918/295/19 повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області задовольнити повністю.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник звертає увагу, на те, що судом першої інстанції неналежно надано оцінку предмету та підстав позову, що призвело до невірного застосування норм матеріального права.

Предметом позову є визнання недійсним частини пункту 43 Договору оренди від 13.11.2018 року №243/57-18-ДО, а саме визнання недійсною частини пункту «та державної реєстрації права користування зазначеною земельною ділянкою», з моменту укладення договору.

Скаржник стверджує, що судом першої інстанції помилково не взято до уваги ту обставину, що Договір повинен відповідати Типовому договору. Законодавець забороняє відступати від змісту договору, затвердженого органом державної влади, сторони наділені правом тільки конкретизувати його умови, а не змінювати визначені Типовим договором пункти.

Водночас, судом першої інстанції встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року № 220 затверджено типовий договір оренди землі, пункт 43 якого визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Цей договір укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий в орендаря.

Також суд у рішенні звертає увагу на те, що абзац 3 пункту 43 Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року №220, передбачає, що за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови та дійшов хибного висновку, що, виклавши пункт 43 Договору оренди землі №243/57-18-ДО від 13.11.2018р. в спірній редакції, сторони скористались наданим п.43 Типового договору правом визначення інших умов договору.

Вказаний висновок суперечить, встановленому в абзаці 3 ч.4 ст.179 господарського кодексу України правом тільки конкретизувати умови Договору, а не змінювати визначені Типовим договором пункти.

Зазначений судом абзац 3 пункту 43 Типового договору надає сторонам право встановлювати інші умови договору, тобто додаткові умови, не зазначені у Типовому договорі.

Крім того, Головним управлінням зазначалось, а судом не взято до уваги, що згідно із пунктом 11 договору оренди, орендна плата вноситься у такі строки: за земельні ділянки державної та/або комунальної власності, набуті в оренду за результатами земельних торгів: за перший рік - не пізніше трьох банківських днів з дня укладення договору оренди, починаючи з наступного року - відповідно до Податкового кодексу України на розрахунковий рахунок Криничківської сільської ради Гощанського району Рівненської області.

Відповідно до частини 31 статті 137 Земельного кодексу України ціна продажу земельної ділянки, плата за користування земельною ділянкою, право користування якою набуто на торгах, а також сума витрат, здійснених організатором або виконавцем земельних торгів на підготовку лота до продажу, організацію та проведення земельних торгів, підлягають сплаті переможцем земельних торгів не пізніше трьох банківських днів з дня укладення відповідного договору.

Водночас, п.43 Договору оренди від 13.11.2018 року №243/57-18-ДО встановлено, що цей договір набуває чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права користування зазначеною земельною ділянкою. Цей договір укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря.»

В силу ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, підставою для сплати орендної плати для орендаря є укладений, чинний договір оренди. Оскільки даний договір, згідно пункту 43 не набрав чинності, відтак, зобов`язання в Орендаря щодо сплати орендної плати протягом встановленого в договорі строку немає.

Таким чином, скаржник звертає увагу на те, що викладення пункту 43 Договору у редакції, яка оскаржується, порушує в тому числі норми законодавства, якими встановлено порядок проведення земельних торгів (ч.ч. 22, 24, 31 ст. 137 Земельного кодексу України).

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 серпня 2019 року поновлено Головному управлінню Держгеокадастру у Рівненській області строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Рівненської області від 09.07.2019 р. у справі №918/295/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на рішення господарського суду Рівненської області від 09.07.2019 р. у справі №918/295/19, справу призначено до розгляду.

В судовому засіданні представник Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 09.07.2019 р. у справі №918/295/19 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі..

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Київхліб Агро" в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування власної правової позиції, вважає що рішення господарського суду Рівненської області прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.11.2018 між Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області (надалі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київхліб Агро" (надалі - орендар) було укладено договір оренди землі №243/57-18-ДО, відповідно до п.1 якого орендодавець на підставі протоколу земельних торгів (аукціону) від 13.11.2018 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :04:007:0074, яка розташована на території Криничківської сільської ради Гощанського району Рівненської області.

Відповідно до п.2 договору в оренду передається земельна ділянка, у тому числі рілля, загальною площею 16,6554 га.

Договір укладено на 7 (сім) років (п. 8 Договору).

Пунктом 9 договору сторони погодили, що річна орендна плата сплачується орендарем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на відповідний рахунок організатора земельних торгів (р/р 0301, МФО 820172, , одержувач Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, банк одержувача Банк Держказначейська служба України, м. Київ), у розмірі 37028,90 грн., що становить 54,96% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, не пізніше 3-ох банківських днів з дня укладення відповідного договору.

Згідно з п.10 договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюється під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Відповідно до п.11 договору орендна плата вноситься у такі строки:

- за земельні ділянки державної та/або комунальної власності, набуті в оренду за результатами земельних торгів: за перший рік не пізніше трьох банківських днів з дня укладення договору оренди, починаючи з наступного року відповідно до Податкового кодексу України на розрахунковий рахунок Криничківської сільської ради Гощанського району Рівненської області. Даним договором не передбачається передача продукції та надання послуг в рахунок оплати орендної плати.

Пунктом 13 договору сторони погодили, що розмір орендної плати переглядається щорічно у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни граничних розмірів орендної плати, визначених Податковим кодексом України, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено висновками або іншими документами компетентних органів державної влади;

- зміни нормативної грошової оцінки;

- в інших випадках, передбачених законом;

Розмір орендної плати за земельні ділянки державної власності, які передані в оренду за результатами земельних торгів, не може переглядатись в бік зменшення.

Відповідно до п.14 договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, у 10 денний строк:

- сплачується штраф у розмірі 100% річної орендної плати, встановлений цим договором;

- стягується пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно п.36 договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, шляхом підписання додаткової угоди до договору. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається у судовому порядку.

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права користування зазначеною земельною ділянкою. Цей договір укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий в орендаря (п. 43 Договору).

Договір підписані уповноваженими представниками сторін та скріплено відбитками їх печаток.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що пункт 43 договору оренди землі №243/57-18-ДО від 13.11.2018 викладено в редакції, що суперечить законодавству, в тому числі, не відповідає Типовому договору, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №220 від 03.03.2004, у наступній частині: "п. 43. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права користування зазначеною земельною ділянкою. Цей договір укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий в орендаря.".

Рішенням господарського суду Рівненської області від 09.07.2019 р. в задоволенні позову Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області відмовлено.

Апеляційний суд, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги, встановивши обставини, які підлягали встановленню на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги враховуючи наступне.

2. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилом ст. 204 Цивільного кодексу України (презумпція правомірності правочину) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

За змістом ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст.3 оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Згідно з ст.6 зазначеного Закону орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

У разі набуття права оренди на конкурентних засадах підставою для укладення договору є результати аукціону.

Правила і порядок проведення земельного аукціону визначаються положеннями статей 137, 138 ЗК України.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється Договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про оренду землі" Кабінет Міністрів України постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року №220 затвердив Типовий договір оренди землі.

Пунктом 43 Типового договору оренди землі визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Абзац 3 пункту 43 типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року №220, передбачає, що за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Частина 3 статті 189 Господарського кодексу визначає, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

3. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги предмет та підстави заявленого позову, апеляційний суд зазначає.

Згідно ст. 215 ( ч. 1 та ч. 3 ) Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених частиною першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частинами 1 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: заявлення вимог як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

З огляду на встановлені обставини, при укладенні Договору оренди землі №243/57-18-ДО від 13.11.2018 позивач не був обмежений у волевиявленні, мав право погоджувати на свій розсуд будь-які умови укладеного договору, та, враховуючи ч. 4 ст. 181 Господарського кодексу України не скористався правом за наявності заперечень щодо окремих умов договору, у передбачений спосіб заявити про свою незгоду.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування на момент укладення Договору розбіжностей чи заперечень з боку позивача щодо умов договору, зокрема умов спірного п. 43. договору.

Підписання сторонами Договору оренди землі №243/57-18-ДО від 13.11.2018 та скріплення його печатками свідчить про те, що сторони вищезазначеного договору досягли згоди з усіх істотних умов договору і згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним.

Посилання позивача, що зміст п.43 договору не відповідає закону і порушує його права критично оцінюється апеляційним судом, враховуючи, що апеляційним судом не встановлено невідповідність укладеного договору вимогам законодавства, а також не підтверджуються і посилання апелянта на необхідність захисту порушеного права, яке пов`язується ним з несплатою відповідачем суми за договором оренди землі. Несплата передбаченої договором суми мала негативні правові наслідки для відповідача у вигляді анулювання результатів аукціону відповідно до ст.137, 138 ЗК України.

4. Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Апеляційний суд вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на рішення господарського суду Рівненської області від 09.07.2019 р., у справі №918/295/19 - залишити без задоволення, рішення господарського суду Рівненської області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/295/19 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "16" жовтня 2019 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Бучинська Г.Б.