ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

10.10.2019р. Справа № 36/298

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Пузіковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ВЄЛОР (), вих.№23/09/19 від 23.09.2019

про заміну особи позивача у справі

стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ВЄЛОР (, адреса: 69095, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 108),

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМБУДМОНТАЖ" (, адреса: 86400, м. Єнакієве, просп. 50-річчя Жовтня, буд. 37),

про: стягнення 406801,82 грн.,

зацікавлена особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦОПТАЛЬЯНС" (, адреса: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4А, офіс 139),

за участю представників сторін

від стягувача: не з`явились;

від боржника: не з`явились;

від зацікавленої особи: не з`явились, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.03.2013 по справі № 36/298 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси до Товариства з обмеженою відповідальністю Промбудмонтаж про стягнення 402540,42грн. заборгованості. Припинено провадження у справі в частині стягнення 2254,23грн. 3% річних і 56406,00грн. пені, у зв`язку з відмовою.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Промбудмонтаж (м. Єнакієве Донецької області, 86400, вул. 50-річчя Жовтня, 37, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси (83087, м. Донецьк, вул. Лисенка, буд. 49 А, ) заборгованість в сумі 402540,42грн., державне мито в сумі 4025,40грн. та 236,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Всього стягнуто 406801,82 грн.

На виконання цього рішення 20.03.2013 судом видано відповідний наказ зі строком пред`явлення до виконання до 20.03.2014.

Ухвалою від 17.07.2019 відновлено частково справу №36/298 у межах процесуальних документів, доступних в програмі Діловодство спеціалізованого суду.

Ухвалою від 15.08.19 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ВЄЛОР () від 09.08.2019 вих.№ 0908-1 про заміну особи позивача на правонаступника задоволено; замінено особу позивача у справі № 36/298 з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ" (ідентифікаційний код юридичної особи 25121804) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ВЄЛОР (ідентифікаційний код юридичної особи 42697784).

27.09.2019 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ВЄЛОР надійшла заява вих.№23/09/19 від 23.09.2019 про заміну позивача у справі, в якій заявник просить замінити Товариство з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ВЄЛОР () на Товариство з обмеженою відповідальністю СПЕЦОПТАЛЬЯНС ().

Заява мотивована укладенням між ТОВ "ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ" () та ТОВ СПЕЦОПТАЛЬЯНС () договору № 24/07/19 від 24.07.2019 про відступлення права вимоги з ТОВ "ПРОМБУДМОНТАЖ" () суми заборгованості в розмірі 402.540,42 грн. Договір було викладено в новій редакції відповідно до додаткової угоди № 1 від 30.07.2019 (змінено дату набуття чинності договором від 25.07.2019 № 25/07/19). Заявник зазначає, що підписанням договору від 24.07.2019 № 24/07/19 сторони підтвердили факт передачі документів, вказаних в ньому.

До заяви додано: договір про відступлення права вимоги № 24/07/19 від 24 липня 2019 року, додаткову угоду № 1 від 30 липня 2019 року до договору про відступлення права вимоги від 25.07.2019 № 25/07/19, документи на підтвердження повноважень особи, що підписала заяву, копії яких долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 01.10.2019 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ВЄЛОР вих.№23/09/19 від 23.09.2019 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 10.10.2019; визнано явку уповноважених представників сторін та зацікавленої особи у судове засідання не обов`язковою.

В судове засідання стягувач, боржник та зацікавлена особа своїх представників не направили.

Відповідно до ст. 334 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Розглянувши матеріали справи, заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За змістом статті 326 цього Кодексу судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 N 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 N 11-рп/2012).

Таким чином, оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

На час набрання судовим рішенням законної сили та видачі наказу від 20.03.2013 № 36/298 діяв Закон України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV Про виконавче провадження.

Цим Законом було встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті (ст.17); Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом (ст.22). Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони (ст.23).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, наказ господарського суду Донецької області від 20.03.2013 у справі № 36/298, виданий на примусове виконання рішення суду від 06.03.2013, мав строк для пред`явлення до примусового виконання до 20.03.2014.

Вказаний судовий наказ був пред`явлений до примусового виконання 13.01.2014.

Відділом державної виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 41604440 постановою від 16.01.2014.

З відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається (ідентифікатор доступу Д3745025ГЕ29), що державним виконавцем проводились виконавчі дії з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 20.03.2013 № 36/298, але за постановою державного виконавця від 10.11.2014 виконавчий документ повернений стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України Про виконавче провадження.

За відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження (htpps://asvpweb.minjust.gov/ua), виконавче провадження № 41604440 Відділу державної виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції перебуває в стані "Завершено".

Отже, виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 20.03.2013 у справі № 36/298, виданого на примусове виконання рішення суду від 06.03.2013 у цій справі, є завершеним 10.11.2014.

Доказів пред`явлення судового наказу у цій справі до примусового виконання після вказаної дати матеріали справи не містять.

Закон України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV Про виконавче провадження втратив чинність з 5 жовтня 2016 року, крім статті 4. Стаття 4 втратила чинність з 5 січня 2017 року згідно із Законом України від 2 червня 2016 року N 1404-VIII.

Згідно Розділу XIII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року N 1404-VIII, цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом (п.1). Виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (п.5). Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону (п.7).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (ст.3 Закону N 1404-VIII).

За приписами статті 12 цього Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ч.2 ст.12 Закону).

Частиною четвертою вказаної статті Закону встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч.5 ст.12 Закону).

З матеріалів справи (відомості Автоматизованої системи виконавчого провадження, а.с.126-130) вбачається, що підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві згідно п.9 ст. 47 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV Про виконавче провадження, згідно постанови державного виконавця від 10.11.2014 у виконавчому провадженні № 41604440, вказано, що подальше проведення виконавчих дій стало неможливим через те, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території проведення активної фази АТО, а відділ державної виконавчої служби Єнакієвського міського управління юстиції переміщено на територію, підконтрольну Українській владі.

У той же час, пункт 9 ст. 47 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV Про виконавче провадження не містить такої підстави для повернення виконавчого документа стягувачеві як відсутність доступу до матеріалів виконавчого провадження та/або переміщення органу виконавчої служби на іншу територію через проведення антитерористичної операції чи інших подібних дій.

Стягувач постанову відділу державної виконавчої служби Єнакієвського міського управління юстиції від 10.11.2014 № ВП 41604440 про повернення виконавчого документа не оскаржував.

Оскільки повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.9 ст. 47 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV Про виконавче провадження не позбавляло його права на пред`явлення такого виконавчого документа до примусового виконання повторно, тому, з огляду на положення ст. 12 Закону України від 2 червня 2016 року N 1404-VIII Про виконавче провадження, строк пред`явлення наказу господарського суду Донецької області від 20.03.2013 № 36/298 до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення - з 10.11.2014 протягом трьох років, тобто, до 10.11.2017.

В матеріалах справи відсутні і сторонами не подавалось документального підтвердження пред`явлення судового наказу у цій справі до примусового виконання в межах встановленого ст. 12 Закону України від 2 червня 2016 року N 1404-VIII Про виконавче провадження строку.

Отже, строк пред`явлення наказу суду до примусового виконання сплив 10.11.2017.

З матеріалів справи також вбачається, що 24.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ" (далі первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю СПЕЦОПТАЛЬЯНС (далі новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 24/07/19.

Додатковою угодою № 1 від 30.07.2019 сторони вирішили викласти договір про відступлення права вимоги від 24.07.2019 № 24/07/19 в новій редакції та визначили, що:

- Товариство з обмеженою відповідальністю ПРОМБУДМОНТАЖ (ідентифікаційний код юридичної особи 21953419, далі - боржник) має заборгованість перед первісним кредитором на суму 402540,42 грн. (чотириста дві тисячі п`ятсот сорок гривень 42 коп.), що виникла на підставі договору поставки від 01.03.2009 № 1/03-09 (далі - договір № 1/03-09). Обсяг та підстави виникнення боргу підтверджуються документами первісного бухгалтерського обліку та рішенням господарського суду Донецької області від 06.03.2013 у справі № 36/298 (п.1.1 договору);

- За цим договором первісний кредитор відступає, а новий кредитор повністю приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за усним договором (п.1.2 договору);

- За цим договором новий кредитор повністю одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за договором в сумі 4403841,37 грн. (чотири мільйони чотириста три тисячі вісімсот сорок одна гривня 37 коп.) (п.1.3 договору);

- Право вимоги первісного кредитора до боржника на суму 402540,42 грн. (чотириста дві тисячі п`ятсот сорок гривень 42 коп.) підтверджується документами, які є невід`ємною частиною цього договору і передаються первісним кредитором новому кредитору в момент підписання сторонами цього договору, а саме: договір № 1/03-09, специфікація від 01.03.2009, довіреність від 20.07.2009 № 1, накладна від 20.07.2009 № 133, рішення господарського суду Донецької області від 06.03.2013 у справі № 36/298 (п.1.4 договору).

- Підписанням цього договору сторони підтверджують передачу первісним кредитором новому кредитору всіх оригіналів документів на підтвердження права вимоги до боржника (п.2.1 договору);

- Сума відступленого права вимоги становить 402540,42 грн. (чотириста дві тисячі п`ятсот сорок гривень 42 коп.) (п.4.1 договору);

- Новий кредитор зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок первісного кредитора грошову суму, визначену пунктом 4.1 цього договору в строк до 31 грудня 2020 року, або здійснити розрахунки в інший передбачений чинним законодавством спосіб (п.4.2 договору);

- Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами свої зобов`язань за договором (п.5.1 договору).

Додаткова угода № 1 від 30.07.2019 до договору про відступлення права вимоги від 24.07.2019 № 24/07/19 підписана Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОНВУГЛЕРЕСУРСИ" в особі голови комісії з реорганізації Трубичкіним О.І. та Товариством з обмеженою відповідальністю СПЕЦОПТАЛЬЯНС в особі директора Хотенчана В.П. без розбіжностей та скріплена печатками обох підприємств.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як визначено ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні у обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладення між ними відповідного договору.

Суд враховує, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи з аналізу вказаних норм, суд зазначає, що при заміні сторони у виконавчому провадженні суду необхідно встановити обставини щодо передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення, що зумовлює вибуття сторони виконавчого провадження та є підставою для її заміни.

З огляду на матеріали справи та норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 24.07.2019 № 24/07/19 та додаткової угоди № 1 від 30.07.2019 до нього, стягувач не мав дійсної вимоги до боржника про стягнення боргу на суму 402540,42 грн. (чотириста дві тисячі п`ятсот сорок гривень 42 коп.) за рішенням господарського суду Донецької області від 06.03.2013 по справі № 36/298, оскільки строк пред`явлення виданого на виконання цього рішення судового наказу від 20.03.2013 № 36/298 сплив 10.11.2017.

Доказів відновлення цього строку судом матеріали справи також не містять.

Вимога заявника замінити особу позивача у справі № 36/298 з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ВЄЛОР» на Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦОПТАЛЬЯНС» також є безпідставною.

Згідно норм Господарського процесуального кодексу України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. (ст.15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Оскільки розгляд спору по суті за вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси до Товариства з обмеженою відповідальністю Промбудмонтаж про стягнення заборгованості завершено ухваленням рішення господарського суду Донецької області від 06.03.2013 у справі № 36/298, заявник втратив статус позивача. Після ухвалення рішення сторони у справі набувають статусу стягувача і боржника відповідно.

Згідно з частиною першою статті 334 ГПК України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч.5 ст.334 ГПК України).

Суд враховує, що окрім права на судовий захист, складовою якого є виконання судових рішень, Конвенція 1950 року про захист прав людини і основоположних свобод передбачає необхідність дотримання принципу юридичної визначеності, який згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини є одним з фундаментальних елементів верховенства права в значенні §1 статті 6 Конвенції (Совтрансавто Холдінг проти України, п.72; Рябих проти Росії, п.66; Брумареску проти Румунії, п.61 та інші). В рішенні Васильєв проти України зазначено, що коли мають місце спеціальні судові процедури, практика Європейського Суду, за дуже незначним винятком, оцінює їх з точки зору сумісності з принципом юридичної визначеності.

В свою чергу, принцип юридичної визначеності гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності. У широкому розумінні принцип юридичної визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення, перш за все, стабільного правового становища суб`єкта. Цей принцип означає вимогу щодо чіткості підстав, цілей і змісту нормативних приписів, особливо тих із них, що адресовані безпосередньо громадянам (юридичним особам), які повинні мати можливість упевнено передбачати правові наслідки своєї поведінки.

У даному випадку відсутні підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні з виконання рішення господарського суду Донецької області від 06.03.2013 по справі № 36/298, у зв`язку зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання ще у листопаді 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 233 - 235 334 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви вих.№23/09/19 від 23.09.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ ВЄЛОР () про заміну позивача у справі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.10.2019.

Суддя Н.В. Величко