РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.10.2019Справа № 910/9650/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Бугаєнко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Маріупольської місцевої прокуратури №2 (87541, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Меотиди,1) в інтересах держави в особі Департаменту освіти Маріупольської міської ради (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, просп. Миру, буд. 70)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 114)

про стягнення 546 929,48 грн.

за участю представників

від прокуратури: Боса І.В.

від позивача: не з`явився

від відповідача: Фадєєв О.П.

В судовому засіданні 09.10.2019, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Маріупольська місцева прокуратура №2 в інтересах держави в особі Департаменту освіти Маріупольської міської ради звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" про стягнення пені та штрафу у розмірі 546 929,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокуратура зазначає, що всупереч умовам укладеного між Департаментом освіти Маріупольської міської ради (надалі- позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" (надалі- відповідач) договору поставки №2452 від 24.07.2018, відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань щодо своєчасної поставки грального приладдя для навчальних кабінетів початкової школи, що стало наслідком нарахування останньому у відповідності до п. 7.2.1 пені у розмірі 56 409,80 грн та штрафу у розмірі 490 519,68 грн.

26.07.2019 до канцелярії суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс", у якій останній просить суд при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі врахувати ухвали Господарського суду міста Києва №910/5648 від 11.05.2019 та №910/6877/19 від 30.05.2019, якими позовну заяву Керівника Маріупольської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Департаменту освіти Маріупольської міської ради було повернено на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/9650/19, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.09.2019.

16.08.2019 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначає, що виконуючи умови договору, постачальник здійснював поставку товару безпосередньо до навчальних закладів зазначених у дислокації та в силу значної кількості номенклатури, відвантаження відбулось частинами у зазначений строк. Відповідач вказує, що Акти оформлені у період до 31.08.2018, проте, оформлення видаткових накладних відбулось лише в жовтні 2018 року.

27.08.2019 через загальний відділ діловодства суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказується, що виключним підтвердженням поставки товару є накладна, тому посилання відповідача на Акти приймання - передачі товару є необґрунтованими. Крім того, позивач вважає, що поставленим товар вважається з моменту поставки товару в повному комплекті, дана обставина підтверджується виключно накладною.

03.09.2019 через загальний відділ діловодства суду надійшла відповідь на відзив від прокуратури, з якої вбачається, що відповідно до актів прийому - передачі, відповідачем не було поставлено товар у відповідній комплектації, а лише частина комплекту. Проте, поставкою товару вважається дата коли товар був переданий у повному обсязі у власність замовника в місці поставки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2019 суд виправив описку допущену в ухвалі Господарського суду міста Києва від 29.07.2019, а саме у вступній частині вищевказаної ухвали читати: "за позовом Маріупольської місцевої прокуратури №2 (87541, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Меотиди, 1) в інтересах держави в особі Департаменту освіти Маріупольської міської ради (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, просп. Миру, буд. 70) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 114) про стягнення 546 929,48 грн".

У судовому засіданні 04.09.2019 суд на місці ухвалив задовольнити усне клопотання представника відповідача та відкласти підготовче засідання на 25.09.2019 у зв`язку з наданням часу відповідачу для отримання відповіді на відзив.

У судовому засіданні, призначеному на 25.09.2019, суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 09.10.2019.

27.09.2019 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання відповідача, у якому останній просить суд залишити позовну Маріупольської місцевої прокуратури №2 без розгляду у зв`язку з тим, що прокуратура не є належним позивачем та не має відповідної процесуальної дієздатності. Спірні правовідносини за суб`єктним складом стосуються виключно Департаменту освіти Маріупольської міської ради та відповідача без наявності жодного державного інтересу.

У судовому засіданні 09.10.2019 представник відповідача підтримав подане клопотання про залишення позову без розгляду, яке просив задовольнити. Представник прокуратури щодо заявленого клопотання заперечував.

Заслухавши учасників справи та дослідивши подане клопотання про залишення позову без розгляду, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Закон України "Про прокуратуру" визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Згідно з ч. 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Так, в обґрунтування наявності підстав для захисту інтересів держави прокурор у позовній заяві зазначає, що компетентним органом щодо захисту зазначених інтересів держави у бюджетній сфері, згідно з Положенням, затвердженим рішенням Маріупольської міської ради від 19.04.2017 №7/17-1341 є Департамент освіти Маріупольської міської ради (Позивач), який є головним розпорядником бюджетних коштів, і як розпорядник бюджетних коштів, забезпечує в межах повноважень ефективне і цільове використання бюджетних коштів.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 26 БК України, Департамент освіти Маріупольської міської ради, як розпорядник бюджетних коштів мав би організувати внутрішній контроль для забезпечення дотримання законності та ефективності використання бюджетних коштів, досягнення результатів відповідно до встановленої мети, завдань, планів і вимог щодо діяльності бюджетної установи га її підвідомчих установ.

Всупереч покладеним обов`язкам, Департаментом освіти Маріупольської міської ради не було вжито достатніх та належних заходів до стягнення суми штрафних санкцій за невиконання умов Договору у примусовому порядку з Відповідача, оскільки відповідний позов до суду пред`явлено не було.

Формальне реагування Департаменту освіти Маріупольської міської ради на порушення постачальником умов договору обмежувалось лише поданням претензії за вих.. №39.10-44605-39.1. від 28.08.2018 та вих. №39-52567-39.1 від 03.10.2018.

Отже, нездійснення захисту інтересів держави полягало у тому, що маючи відповідні повноваження, Департамент освіти Маріупольської міської ради протягом тривалого часу не звертався до суду із відповідною позовною заявою, а лише вчиняв формальні дії, спрямовані на досудове врегулювання спору, які не були ефективними, оскільки відповідач на теперішній час добровільно не сплатив нараховану суму пені та штрафу.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, 11.06.2019 прокурором були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст.367 КК України, за фактом неналежного виконання службовими особами Департаменту освіти Маріупольської міської ради обов`язків щодо вжиття заходів, спрямованих на стягнення в судовому порядку суми пені та штрафу з ТОВ «Вема-Кідс».

Отже, на підставі ст.23 Закону України «Про прокуратуру» місцевою прокуратурою були встановлені виключні підстави для здійснення представництва інтересів держави в особі Департаменту освіти Маріупольської міської ради.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Маріупольською місцевою прокуратурою №2 були надані достатні обґрунтування щодо порушення інтересів держави, які потребують захисту з боку прокуратури, у зв`язку з чим клопотання відповідача щодо залишення позову без розгляду не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні 09.10.2019 суд заслухав прокурора, який підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті, та представника відповідача, який проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

24 липня 2018 року за результатами відкритих торгів на закупівлю грального приладдя для навчальних кабінетів початкової школи за бюджетні кошти (номер процедури закупівлі в електронній системі закупівель - UA-2018-06-15- 002966-а) між Департаментом освіти Маріупольської міської ради (далі-позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" (далі- відповідач, постачальник) укладено договір поставки №2452 (далі договір) щодо поставки грального приладдя для навчальних кабінетів початкової школи, код ДК 021:2015 - 37520000-9 Іграшки).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник передає у власність замовнику, а замовник приймає та оплачує товар по цінах, в кількості, асортименті що вказані в Додатку №1 (Специфікації), що є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.1 договору визначено, що строк (термін) поставки товару - 27 серпня 2018 року.

Так, відповідно до п. 5.3.1. договору постачальник зобов`язаний своєчасно забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

Згідно з п. 2.5. договору датою поставки товару є дата, коли товар був переданий в повному обсязі у власність замовника в місці поставки (призначення), що підтверджується відповідними документами, з цього моменту зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважається виконаними у повному обсязі.

Передача товару здійснюється за товарними накладними, що є підставою для оплати замовником. Разом з товаром постачальник повинен передати замовнику документи, які належать до передачі разом з товаром відповідно до чинного законодавства України (п. 2.3. договору).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що ціна вказаного договору становить 2 452 600, 00 грн., в т.ч. ПДВ - 408 766 грн. 67 коп.

Розрахунки здійснюються в безготівковій формі за рахунок бюджетних коштів. Замовник проводить розрахунки з постачальником у відповідності до вимог п. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України через Управління Державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області (п. 4.3. договору).

Пунктом 7.1. договору передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором відповідно до чинного законодавства України.

У разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у даному договорі, останній сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад п`яти днів додатково сплачує штраф 'у розмірі 20% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару (п. 7.2.1. договору).

Відповідно до п.п. 7.2.2. у разі застосування пені/штрафу, сторона, що порушила виконання зобов`язань, зобов`язана сплатити суму пені/штрафу окремо виставленого, у кожному випадку, рахунку. Оплата рахунку проводиться протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати його отримання стороною, яка допустила прострочення виконання своїх зобов`язань за договором. Рахунок на оплату пені/штрафу направляється факсимільним зв`язком, з подальшим направленням оригіналу рахунку із супровідним листом поштою (рекомендованим з повідомленням) на адресу, що вказана в договорі.

У п. 8.1. договору вказано, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2018, а в частині фінансових зобов`язань - до повного їх виконання. Закінчення дії цього договору не звільняє сторони від його виконання та відповідальності за порушення його умов.

28 серпня 2018 року внаслідок порушення відповідачем строків поставки товару за договором, Департаментом освіти Маріупольської міської ради було скеровано на адресу останнього претензію №39.10-44605-39.1 про сплату пені та штрафу за неналежне виконання умов договору.

03 жовтня 2018 року позивач повторно звернувся до відповідача з претензією №39-52567-39.1, у якій просив останнього сплатити нараховані відповідно до п. 7.2.1 договору штрафні санкції у загальному розмірі 546 929,48 грн.

11 жовтня 2018 року у відповідь на претензію №39.10-44605-39.1 від 28.08.2018 відповідач повідомив, що не погоджується із нарахованими штрафними санкціями, оскільки мали місце форс-мажорні обставини, які стали обґрунтованою причиною затримки поставки товару. В підтвердження вищезазначених обставин, відповідач надав акт про пожежу від 07.08.2018.

З наявних у матеріалах справи видаткових накладних №ВК000000079, №453 від 01.10.2018, №ВК000000656 від 16.10.2018, №5488-1 від 17.10.2018, №5488-2 від 01.11.2018 вбачається, що відповідачем після спливу терміну передбаченого п. 2.1. договору було здійснено поставку товару, а саме:

- 01.10.2018 передано позивачу набір лічильного матеріалу (дерево) - 158 шт., килимок - констуркторз пазлів - 160 шт., ширма настільна - 160 шт. на загальну суму 339 816. 00 грн.,

- 01.10.2018 передано позивачу набір настільних розвивальних ігоp - 145 шт.. конструктор для вивчення різних конструкцій та механізмів - 138 шт., набір подушок з емоціями та дорожніми знаками - 113 шт. всього на загальну суму 1 481 265,06 грн.

- 16.10.2018 передано позивачу набір настільних розвивальних ігор - 15 шт., конструктор для вивчення різних конструкцій та механізмів - 22 шт., набір подушок з емоціями та дорожніми знаками - 47 шт., набір лічильного матеріалу - 2 шт. всього на загальну суму 401 117 грн. 34 коп.

- 17.10.2018 передано замовнику ляльки рукавички - 80 шт. всього на загальну суму 115 200 грн. 00 коп.

- 01.11.2018 передано позивачу ляльки рукавички - 80 шт. всього на загальну суму 115 200 грн. 00 коп.

Оскільки Маріупольською місцевою прокуратурою №2, в ході реалізації конституційної функції представництва інтересів держави в суді, було виявлено порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки №2452 від 24.07.2018, а саме несвоєчасне виконання ТОВ "Вема Кідс" поставки товару, остання звернулась з позовом до суду про стягнення з відповідача пені у розмірі 56 409,80 грн та штрафу у розмірі 490 519,68 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки.

Стаття 712 Цивільного кодексу України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, у пункті 2.1 договору сторони передбачили строк (термін) поставки товару - 27 серпня 2018 року.

В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору №2452 від 24.07.2018 відповідачем було поставлено, а позивачем прийнято товар:

- за видатковою накладною №ВК000000079 від 01.10.2018 на суму 1 481 265,06 грн;

- за видатковою накладною №453 від 01.10.2018 на суму 339 816,00 грн;

- за видатковою накладною №ВК000000656 від 16.10.2018 на суму 401 117,34 грн;

- за видатковою накладною №5488-1 від 17.10.2018 на суму 115 200,00 грн;

- за видатковою накладною №5488-2 від 01.11.2018 на суму 115 200,00 грн.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п.2.1 договору, відповідачем було прострочено строк виконання зобов`язання щодо поставки грального приладдя для навчальних кабінетів початкової школи.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено, що у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у даному договорі, останній сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад п`яти днів додатково сплачує штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару (п. 7.2.1. договору).

Оскільки відповідачем було несвоєчасно виконано обумовлену договором поставку товару, що свідчить про порушення останнім зобов`язання за договором, є підстави для застосування встановленої договором відповідальності.

Так, з урахуванням п. 7.2.1. договору прокурор нарахував відповідачу штраф у розмірі 490 519,68 грн та пеню у розмірі 56 409,80 грн.

При цьому, відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує щодо заявленої суми штрафних санкцій та зазначає, що виконуючи умови договору постачальник здійснював поставку товару безпосередньо до навчальних закладів. В силу значної кількості номенклатури, відвантаження відбувалось частинами, про що уповноваженими представниками сторін складались відповідні акти приймання - передачі. Так, за даним правочином сторонами було складено 132 акта приймання-передачі комплектів по кожному з навчальних закладів, які, за доводами відповідача, були частково оформлені у період до 31.08.2018.

Досліджуючи питання строку поставки обумовленого договором товару, судом встановлено, що з долучених позивачем до матеріалів справи доповідних записок та актів приймання-передачі, які були надані закладами загальної середньої освіти м. Маріуполя, вбачається, що дійсно деяка частина товару була фактично доставлена у заклади освіти відповідачем у встановлений договором строк, а саме 27.08.2018 до Загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів №57 на суму 4 272,00 грн, до Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №5 на суму 8 544,00 грн та до Маріупольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №25 на суму 6 408,00 грн.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність факту прострочення відповідачем поставки товару за договором №2452 від 24.07.2018 саме на суму 2 433 374,40 грн (2 452 598,40 - 19 224,00 грн), у зв`язку з чим, за перерахунком суду, до стягнення з відповідача підлягає штраф у розмірі 486 674,88 грн та пеня у розмірі 55 967,61 грн.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд звертає увагу, що надані відповідачем до відзиву на позовну заяву акти приймання-передачі не були прийняті судом як належні докази у відповідності до ст. 73-76 ГПК України, оскільки останні містили одностороннє датування з боку відповідача, яке не співпадало з жодним із актів приймання-передачі, які надавались разом з доповідними записками закладами загальної середньої освіти м. Маріуполя.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог Маріупольської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Департаменту освіти Маріупольської міської ради.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 114, ідентифікаційний код 39831287) на користь Департаменту освіти Маріупольської міської ради (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, просп. Миру, буд. 70, ідентифікаційний код 02142862) штраф у розмірі 486 674 (чотириста вісімдесят шість тисяч шістсот сімдесят чотири) грн 88 коп. та пеню у розмірі 55 967 (п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) грн 61 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вема Кідс" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 114, ідентифікаційний код 39831287) на користь прокуратури Донецької області (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Університетська, 6, ідентифікаційний код 25707002, розрахунковий рахунок №6251, Держказначейська служба України, МФО -820172, отримувач - Прокуратура Донецької області) судовий збір у розмірі 8 139 (вісім тисяч сто тридцять дев`ять) грн 64 коп.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.10.2019

Суддя Пукшин Л.Г.