ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2019 р. Справа№ 910/16147/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Суліма В.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Глущенко В.В. довіреність № 1-855 від 29.05.2019 року

від відповідача: Гривінська О.В., Кузьмич Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Геогазцентр"

на рішення господарського суду міста Києва від 04.04.2019р.

у справі №910/16147/18 (суддя - Усатенко І.В.)

за позовом акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Геогазцентр"

про стягнення 46 417,21 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 р. позивач - акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" (далі - позивач, АТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз") звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення 46 417,21 грн. з товариства з обмеженою відповідальністю "Геогазцентр" (далі - відповідач, ТОВ «Геогазцентр»).

Вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем всупереч умов договору № від 13.06.2016 було допущено прострочення виконання зобов`язань з виконання робіт, у зв`язку з чим позивачем заявлено про застосування до відповідача штрафних санкцій у вигляді пені у розмірі 25 981,96 грн. та штрафу у розмірі 20 435,25 грн. При цьому розрахунок штрафних санкцій виконано позивачем на всю суму виконаних робіт, оскільки в договорі не обумовлено строки виконання кожного етапу робіт, а передбачено їх прийняття у повному обсязі.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.04.2019 позов задоволено повністю: стягнуто з ТОВ "Геогазцентр" на користь АТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" акціонерного товариства "Укртрансгаз" пеню у розмірі 25981,96 грн. , штраф у розмірі 20435, 25 грн. , а також судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що згідно умов укладеного між сторонами договору № від 13.06.2016, роботи мали бути виконані відповідачем у строк до 30.11.2017 включно. Акт № 1 здачі-приймання робіт був підписаний сторонами 28.02.2018, а тому відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо виконання робіт з 01.12.2017, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення пені за період з 01.12.2017 по 27.02.2018 та штрафу за прострочення виконання зобов`язань по договору понад 30 днів - визнано судом першої інстанції обґрунтованими.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - ТОВ "Геогазцентр" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 04.04.2019р. у справі №910/16147/18 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи. Вказав на те, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права, а саме: п. 6 ст. 3, ч. 4 ст. 612 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 220 Господарського кодексу України, оскільки не було враховано, що:

- порушення строку виконання зобов`язань по договору № від 13.06.2016 допущено відповідачем виключно через невиконання позивачем свого обов`язку з проведення відомчої експертизи проектно - кошторисної документації у строки, визначені Порядком затвердження (схвалення) проектної документації та проведення експертиз по об`єктах капітальних інвестицій ПАТ «Укртрансгаз», затвердженим наказом ПАТ «Укртрансгаз» від 15.09.2015 № 401, а отже, вина відповідача у допущеному простроченні - відсутня;

- умови укладеного договору № від 13.06.2016 ставлять в залежність виконання робіт відповідачем від дій замовника, а саме: факт відсутності можливості виконання підрядником наступного етапу робіт без виконання замовником відомчої експертизи, що проведена позивачем з порушенням встановлених строків.

Крім того, скаржник наголошував, що судом першої інстанції здійснено невірний розрахунок штрафних санкцій, оскільки відповідний розрахунок здійснено судом з загальної вартості робіт по договору, а не з суми невиконаних робіт, як це передбачено п. 6.2 договору № від 13.06.2016, чим допущено неправильне застосування ст. 616 Цивільного кодексу України, а також при розрахунку штрафних санкцій в початкову ставку нарахування безпідставно включено суму податку на додану вартість, чим допущено порушення ст. 185 Податкового кодексу України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2019 р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/16147/18, призначено справу до розгляду на 09.07.2019 на 11 :00 год.

07.06.2019 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін як таке, що ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права.

Зокрема позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилався на те, що роботи за договором № від 13.06.2016 були виконані скаржником з порушенням узгоджених строків, період прострочення складає з 01.12.2017 по 27.02.2018, що є підставою для застосування до відповідача штрафних санкцій, а прострочення виконання зобов`язань за договором сталося саме з вини відповідача. При цьому, позивач вказував, що умовами укладеного договору № від 13.06.2016 не передбачено умов, що ставлять у залежність виконання обов`язків підрядника від дій замовника. Також позивач наголошував, що нарахування штрафних санкцій обґрунтовано здійснено на всю суму договору з урахуванням ПДВ, яке включено до ціни роботи згідно з п. 3.1 укладеного договору.

В судовому засіданні 09.07.2017 оголошено перерву до 17.07.2019.

16.07.2019 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли додаткові пояснення стосовно розрахунку штрафних санкцій.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2019 у зв`язку з перебуванням судді Дідиченко М.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею - доповідачем, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: головуючий суддя - Руденко М.А., Сулім В.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2019 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суддів, розгляд справи призначено на 17.09.2019.

Представник скаржника в судовому засіданні 17.09.2019 доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні 17.09.2019 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін як таке, що ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 13.06.2016 року між ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз", як замовником, та ТОВ "Геогазцентр", як підрядником, укладено договір № на виконання проектно-вишукувальних робіт (стадії "Проект" та "Робоча документація").(а.с. 15-18 том 1)

Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору № від 13.06.2016, в порядку та на умовах, визначених цим договором, підрядник зобов`язується виконати проектно-вишукувальні роботи по об`єкту: "Реконструкція біологічних очисних споруд на компресорній станції-34 "Софіївська" (стадія "Проект" та "Робоча документація"), а замовник зобов`язується прийняти виконані роботи і оплатити їх вартість. Обсяг та технічні вимоги до виконання робіт визначаються завданням на проектування №16.23.001 від 22.03.2016.

Пунктом 1.3. договору № від 13.06.2016 сторони визначили, що термін виконання робіт визначається календарним планом на виконання проектно-вишукувальних робіт (стадій "Проект" та "Робоча документація") (додаток №3).

В матеріалах справи наявні також:

- завдання №16.23.001 від 22.03.2016 з технічними вимогами та вимогами до подання проектної документації та експертизи на їх проведення;

- розрахунок класу наслідків та категорій складності об`єкта будівництва;

- протокол № 2 технічної наради щодо проектування та будівництва об`єктів (додатки до завдання).

В подальшому сторонами вносились зміни до завдання №16.23.001 від 22.03.2016, які затверджені 19.11.2016 № 1 та затверджені 14.08.2017 № 2.

Оскільки сторонами були внесені зміни до технічного завдання, додатковою угодою № 2 від 30.06.2017 сторони змінили строки виконання робіт (продовжили їх).

Додатковою угодою №1 від 14.12.2016 сторонами досягнуто згоди щодо продовження термінів виконання проектно-вишукувальних робіт та викладено в новій редакції план виконання проектно-вишукувальних робіт.

Додатковою угодою № 2 від 30.06.2017 пункт 1.3. договору викладений в наступній редакції: «етапи виконання робіт підрядником за цим договором - згідно календарного плану виконання проектно-вишукувальних робіт (стадія "Проект" та "Робоча документація") (додаток № 3), що є невід`ємною частиною даного договору».

Пунктом 1.3. додаткової угоди № 2 від 30.06.2017 договір доповнено пунктом 1.4: термін виконання робіт підрядником за цим договором - не пізніше 30.11.2017.

Також пунктом 2.1 договору № від 13.06.2016 сторони узгодили, що підрядник зобов`язується: виконати проектно-вишукувальні роботи (стадія "Проект" та "Робоча документація") в обсягах, у терміни, зазначених даним договором, належної якості згідно ДБН.А-2.2.3-2014, завданням на проектування (стадія "Проект" та "Робоча документація") та згідно з чинними державними нормативними документами України в галузі будівництва та ціноутворення в будівництві; організувати подання ПКД на державну та відомчу експертизи, забезпечити технічний супровід та усунення зауважень; отримати позитивний експертний звіт комплексної державної експертизи щодо розгляду ПКД.

Пунктом 2.2 договору № від 13.06.2016 замовника зобов`язано до початку виконання за цим договором робіт передати підряднику завдання на проектування (стадія "Проект" та "Робоча документація"); на умовах цього договору здійснити з підрядником розрахунок.

Згідно з пунктом 3.1 договору № від 13.06.2016, ціна цього договору визначена на підставі зведеного кошторису (додаток № 1), кошторисів № 1-13 (додаток № 2), які є невід`ємною частиною цього договору і складає 291 932,15 грн. з урахуванням ПДВ 20% 48 655,36 грн.

В матеріалах справи також наявні належним чином засвідені копії наступних документів:

- кошторис на загальну суму 291932,15 грн.;

- кошторис № 1 на проектні (вишукувальні) роботи на суму 10853,85 грн;

- кошторис № 2 на проектні (вишукувальні) роботи на суму 17856,55 грн;

- кошторис № 3 на проектні (вишукувальні) роботи на суму 14599,16 грн;

- кошторис № 4 на проектні (вишукувальні) роботи на суму 58396,63 грн;

- кошторис № 5 на виконання робіт на суму 15450,00 грн;

- кошторис № 6 на виконання робіт на суму 28325,00 грн;

- кошторис № 7 на проектні (вишукувальні) роботи на суму 8436,67 грн;

- кошторис № 8 на проектні (вишукувальні) роботи на суму 22678,93 грн;

- кошторис № 9 на виконання робіт на суму 8240,00 грн;

- кошторис № 10 на виконання робіт на суму 15965,00 грн;

- кошторис № 11 на виконання робіт на суму 11330,00 грн;

- кошторис № 12 на виконання робіт на суму 14935,00 грн;

- кошторис № 13 на виконання робіт на суму 7210,00 грн.

Згідно календарного плану в редакції додаткової угоди № 1 від 14.12.2016, сторони погодили терміни та етапи проектно-вишукувальних робіт, а саме:

- 1 етап: розробка проектної документації (ПД) та передача замовнику/товариству на відомчу експертизу проводиться протягом 242 календарних днів з дати укладення договору, але не пізніше 10.02.2017;

- 2 етап: проходження комплексної державної експертизи (ДЕ), отримання позитивного експертного висновку ДЕ, та передача замовнику ПД (стадія "Проект") проводиться протягом 45 календарних днів з дати отримання позитивного експертного висновку замовника/товариства;

- 3 етап: розробка та передача ПД (стадія "Робоча документація" замовнику проводиться протягом 30 календарних днів - з дати затвердження ПД замовником/товариством;

- загальна вартість робіт (з ПДВ20%) становить 291 932,15 грн.

Згідно п. 5.1, 5.4 договору № від 13.06.2016, при умові відсутності у замовника претензій до виконаної роботи, приймання її замовником здійснюється шляхом підписання акта здачі-прийому виконаних робіт протягом 10 календарних днів з дня отримання цього акта від підрядника. Розроблена проектно-кошторисна документація (стадія "Проект" та "Робоча документація") вважається переданою замовнику з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акта здачі-прийому виконаних робіт.

Пунктом 9.1 договору № від 13.06.2016 сторони визначили, що цей договір є чинним з дати його укладення і діє до 31.12.2016. Закінчення терміну дії договору не звільняє підрядника та замовника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором.

Додатковою угодою № 2 від 30.06.2017 до договору № від 13.06.2016 сторони узгодили, що:

- пункт 1.3. договору викладається в наступній редакції: "етапи виконання робіт підрядником за цим договором - згідно календарного плану виконання проектно-вишукувальних робіт (стадія "Проект" та "Робоча документація") (додаток № 3), що є невід`ємною частиною даного договору;

- договір доповнений пунктом 1.4, яким встановлений термін виконання робіт підрядником за цим договором - не пізніше 30.11.2017.

Додатковою угодою № 2 від 30.06.2017 договору № від 13.06.2016 сторонами також було визначено, що договір є чинним з дати його укладення і діє до 29.12.2017. Закінчення терміну дії договору не звільняє підрядника та замовника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором.

28.02.2018 сторонами було підписано акт № 1 здачі-приймання виконаних проектно-вишукувальних робіт за договором № від 13.06.2016, в якому зазначено, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником, сторони претензій одна до одної не мають. Вартість виконаних робіт становить 291932,15 грн. (в т.ч. ПДВ 20% 48 655,36 грн.) та підлягають оплаті.

Згідно з платіжним дорученням № 10595 від 26.04.2018 на суму 291 932,15 грн. замовником було здійснено оплату на користь підрядника за договором загалом у розмірі 291 932,15 грн.

Позивач наголошував у позові, що згідно умов укладеного між сторонами договору № від 13.06.2016, роботи мали бути виконані відповідачем у строк до 30.11.2017 включно. Акт № 1 здачі-приймання робіт був підписаний сторонами 28.02.2018, а тому відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо виконання робіт, початок прострочення - з 01.12.2017, а граничний строк нарахування позивачем штрафних санкцій - 27.02.2018.

В свою чергу, відповідач заперечуючи наявність своєї вини у допущеному простроченні виконання зобов`язань по договору № від 13.06.2016 (з урахуванням додаткових угод), посилався на те, що прострочення відповідача мало місце в зв`язку з простроченням кредитора внаслідок тривалого проведення відомчої експертизи, в результаті чого відповідач не мав можливості приступити до виконання наступного етапу робіт.

В матеріалах справи наявні копії листування сторін, з якого вбачається, що згідно листа від 10.02.2017 № 11 відповідач направив робочий проект замовнику для проведення відомчої експертизи, проте оскільки, сторонами 14.08.2017 затверджені останні зміни до технічного завдання №16.23.002 від 22.03.2016, відповідач направив позивачу проектну документацію для проведення відомчої експертизи (лист від 21.08.2017 № 125). 07.09.2017 підрядником (відповідачем) отримано від замовника (позивача) проектну документацію на доопрацювання з зауваженнями та рекомендаціями. Листом від 25.09.2017 відповідач направив позивачу відповіді на зауваження та відкориговану проектну документацію та матеріали інженерних вишукувань. 10.10.2017 відповідач отримав від позивача довідку із результатами розгляду експертною комісією проекту (в довідці частково зауваження виправлені або враховані, частина залишились не вирішеними). Разом з листом від 20.10.2017 № 195 відповідач направив позивачу в електронному вигляді ПКД, скориговану з урахуванням зауважень відомчої експертизи. Листом від 20.12.2017 № 280 підрядник направив замовнику електронну версію ПД, скориговану по зауваженнях відомчої експертизи та відповіді на повторні зауваження.

Листом від 15.12.2017 № 272 відповідач просив позивача продовжити строки виконання робіт на 1,5 місяці. Проте доказів погодження строку виконання робіт за договором - матеріали справи не містять.

Листом від 09.01.2018 відповідача було повідомлено про завершення відомчої експертизи та необхідність надання документів для затвердження проектної документації.

Як свідчать матеріали справи, відомча експертиза була проведена 28.12.2017, що підтверджується долученим до матеріалів справи експертним висновком № 9 по проекту "Реконструкція біологічних очисних споруд на компресорній станції - 34 "Софіївська".

31.01.2018 Державним підприємством Державний науково-дослідний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» було затверджено експертний звіт щодо розгляду проектної документації за проектом "Реконструкція біологічних очисних споруд на компресорній станції - 34 "Софіївська" № 10-01732-17.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл.

Відповідно до ст. 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 887, 888 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Статтями 890, 891 Цивільного кодексу України передбачено, що підрядник зобов`язаний: 1) виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором; 2) погоджувати готову проектно-кошторисну документацію із замовником, а в разі необхідності - також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування; 3) передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт; 4) не передавати без згоди замовника проектно-кошторисну документацію іншим особам; 5) гарантувати замовникові відсутність у інших осіб права перешкодити або обмежити виконання робіт на основі підготовленої за договором проектно-кошторисної документації. Підрядник відповідає за недоліки проектно-кошторисної документації та пошукових робіт, включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації об`єкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт. У разі виявлення недоліків у проектно-кошторисній документації або в пошукових роботах підрядник на вимогу замовника зобов`язаний безоплатно переробити проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, з огляду на те, що завдання замовником змінювалось, сторони продовжили строк виконання робіт підрядником, уклавши додаткову угоду № 2 від 30.06.2017 та обумовили термін виконання робіт: роботи мають бути виконані не пізніше 30.11.2017. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує і те, що продовження термінів виконання - проектно вишукувальних робіт було узгоджено сторонами у зв`язку з внесенням змін до технічних рішень у проектній документації по об`єкту, про що зазначено у п. 1 Додаткової угоди № 2 від 30.06.2017. Тобто, відповідач, підписуючи вказану додаткову угоду, був обізнаний з внесенням відповідних змін.

При цьому, матеріали справи свідчать про те, що додатком до договору № від 13.06.2016 сторони узгодили календарний план виконання робіт, який був затверджений в редакції додаткової угоди № 1 від 14.12.2016 і передбачав, що 1 етап робіт виконується протягом 242 календарних днів з дати укладення договору, але не пізніше 10.02.2017.

Проте в подальшому сторони уклали додаткову угоду № 2 від 30.06.2017, однак новий календарний план не погодили.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що календарний план в редакції додаткової угоди № 1 від 14.12.2016 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин сторін в контексті визначення дат для виконання зобов`язань за договором № від 13.06.2016 та при кваліфікації правовідносин сторін після укладення додаткової угоди № 2 від 30.06.2017, оскільки, граничний строк для виконання 1 етапу робіт (10.02.2017) станом на укладення додаткової угоди № 2 від 30.06.2017 вже настав та був прострочений більш як на 4 місяці, однак, перший етап робіт станом на 30.06.2017 (дату підписання додаткової угоди № 2) не був завершений.

З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції зазначає, що календарний план, затверджений додатковою угодою № 1 від 14.12.2016 не є діючим, після укладення додаткової угоди № 2 від 30.06.2017 та не може застосовуватися для визначення строків виконання робіт.

Крім того, дійсно, в первісній редакції договору сторони визначили, що термін виконання робіт встановлюється саме календарним планом (п.1.3. договору).

Однак, додатковою угодою № 2 від 30.06.2017 пункт 1.3. договору викладений в наступній редакції: "етапи виконання робіт підрядником за цим договором - згідно календарного плану виконання проектно-вишукувальних.

Додатковою угодою №2 договір доповнений новим пунктом, п.1.4., що встановив новий термін виконання робіт підрядником за цим договором - не пізніше 30.11.2017.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що додатковою угодою № 2 від 30.06.2017 визначено загальний строк виконання робіт у повному обсязі - не пізніше 30.11.2017 і саме цей строк сторони визначили для виконання робіт, а дотримання цього строку - є визначальним для сторін щодо дотримання строків при виконанні зобов`язань за договором.

Доводи скаржника в обґрунтування апеляційної скарги про те, що порушення строку виконання зобов`язань по договору № від 13.06.2016 допущено відповідачем виключно через невиконання позивачем свого обов`язку з проведення відомчої експертизи проектно - кошторисної документації, внаслідок чого відсутня вина відповідача у допущеному простроченні - судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані з огляду на наступне.

Умовами договору № від 13.06.2016 сторони не визначили серед обов`язків замовника проведення відомчої експертизи у певні строки. Як свідчать матеріали справи, лише внутрішніми документами позивача регламентовано строк проведення відомчої експертизи, зокрема "Порядком затвердження (схвалення) проектної документації…", затвердженого наказом ПАТ "Укртрансгаз" від 15.09.2015 № 401, пунктом 5.2 якого визначено, що термін відомчої експертизи філіями по об`єктах, кошторисною вартістю будівництва до 40 млн. грн, не повинен перевищувати 20 календарних днів.

Відповідач зазначав, що відомча експертиза проводилась замовником в період з серпня 2017 року по грудень 2017 року, тобто довше встановленого позивачем строку, що призвело до затримання виконання робіт підрядником в цілому.

Отже договором № від 13.06.2016 не визначено строк проведення відомчої експертизи замовником, проте її проведення - є обов`язковим для замовника, як особи, яка використовує певну проекту документацію для проектування об`єкту.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що згідно наявного в матеріалах справи листування, після внесення змін до завдання підрядником було передано замовнику документацію для здійснення відомчої експертизи 21.08.2017, проте експертною комісією було викладено рад зауважень та рекомендації (долучені до матеріалів справи). З листування вбачається, що підрядник декілька разів усував недоліки та надавав пояснення з приводу зауважень експертної комісії. Отже матеріалами справи підтверджується, що підрядник в частині зауважень визнавав їх обґрунтованість та вносив виправлення та корективи у документацію і лише 20.12.2017 в остаточній редакції замовнику на відомчу експертизу було направлено проектну документацією (з листа вбачається, що підрядником враховано зауваження замовника) і 28.12.2017 замовником було затверджено відомчу експертизу, про що повідомлено підрядника.

Тобто, оскільки підрядник погоджувався з зауваженнями замовника, оскільки виправляв їх та кілька разів надавав виправлену проектну документацію, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що саме замовник прострочив виконання відомчої експертизи. З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вищенаведені обставини та наявні в матеріалах справи докази в сукупності свідчать про те, що своїми діями боржник спростував наявність прострочення з боку кредитора.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що згідно умов укладеного між сторонами договору № від 13.06.2016, роботи мали бути виконані відповідачем у строк до 30.11.2017 включно. Акт № 1 здачі-приймання робіт був підписаний сторонами 28.02.2018, а тому відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо виконання робіт з 01.12.2017, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення пені за період з 01.12.2017 по 27.02.2018 та штрафу за прострочення виконання зобов`язань по договору понад 30 днів - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Пунктом 6.2 договору № від 13.06.2016 визначено, що за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує на користь замовника пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості зобов`язань, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України).

В силу ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч.2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає з закону чи із суті відносин сторін, що дозволяє здійснити відповідне врегулювання у договорі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Здійснивши перевірку заявленого позивачем до стягнення розміру пені за період з 01.12.2017 по 27.02.2018 щодо сум, строків та ставок нарахувань, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість здійсненого нарахування, внаслідок чого сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 25981,96 грн. і вимоги позивача у наведеній частині є обґрунтованими.

Крім того, оскільки, зобов`язання по виконанню робіт мало бути виконано відповідачем у строк до 30.11.2017 включно, проте, відповідачем допущено прострочення виконання свого зобов`язання з 01.12.2017, а роботи були прийняті 28.02.2018, тобто з простроченням понад 30 днів, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 20435,25 грн. є обґрунтованими, а розрахунок арифметично вірним.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції безпідставно здійснено нарахування суми санкцій на всю суму договору, без вирахування ПДВ та без врахування частини виконаних робіт - судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані, з огляду на те, що сторонами в укладеному договорі не було передбачено підписання актів приймання робіт після виконання кожного окремого етапу. При цьому, відповідачем не було доведено ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду належними допустимими та достатніми доказами в розумінні ст. 76, 77 79 Господарського процесуального кодексу України щодо обсягу та видів робіт, які були виконані ним до прийняття всього обсягу робіт за актом № 1 від 28.02.2018. При цьому, матеріали справи також не містять доказів і того, що між сторонами складались та двосторонньо узгоджувались документи в підтвердження часткового виконання робіт за договором № від 13.06.2016.

В зв`язку з цим, обґрунтованим є нарахування штрафних санкцій на загальну суму договору, оскільки, роботи в цілому були виконані і прийняті з простроченням строку, визначеного договором № від 13.06.2016.

Доводи скаржника про те, що при розрахунку штрафних санкцій в початкову ставку нарахування безпідставно включено суму податку на додану вартість, чим допущено порушення ст.. 185 Податкового кодексу України, - судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані, оскільки пунктом 6.2 договору № від 13.06.2016 сторонами договору передбачено нарахування штрафних санкцій виходячи з розміру зобов`язань, з яких допущено прострочення виконання. При цьому, як підтверджується матеріалами справи, розмір зобов`язання, щодо якого допущено відповідачем прострочення виконання, складає загалом 291 932,15 грн. з урахуванням ПДВ 20% 48 655,36 грн., що узгоджено сторонами у пункті 3.1 наведеного договору. Таким чином, нарахування штрафних санкцій є обґрунтованим, виходячи з суми 291 932,15 грн.

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення господарського суду міста Києва від 04.04.2019 - відсутні.

Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Геогазцентр" на рішення господарського суду міста Києва від 04.04.2019 у справі №910/16147/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 04.04.2019 у справі №910/16147/18 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за товариством з обмеженою відповідальністю "Геогазцентр".

4. Матеріали справи №910/16147/18 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текс постанови підписано 09.10.2019 року

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді В.В. Сулім

Є.Ю. Пономаренко