ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2019 р. Справа№ 911/2390/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від прокурора - Вацьківська І.В. ( посвідчення №030809 від 12.12.2019);

від позивача 1- Безсмертна С.І. ( довіреність №062/01/10 від 23.09.2019);

від позивача 2 - Чернілевський В.Г. ( ордер серія КС №567042 від 24.06.2019);

від відповідача - не з`явився;

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" та Заступника прокурора міста Києва

на рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019

та додаткового рішення Господарського суду Київської області від 25.03.2019

у справі № 911/2390/18 (суддя Карпечкін Т.П.)

за позовом Київської місцевої прокуратури № 9 в інтересах держави в особі Департаменту комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради та Амбулаторно - поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка"

про стягнення 100 235, 60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 11.03.2019 у справі №911/2390/18 позовні вимоги Київської місцевої прокуратури № 9 в інтересах держави в особі Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради та Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Адоніс" про стягнення 100 235,60 грн. задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Адоніс" на користь Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" 90605 грн. 60 коп. боргу. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Адоніс" на користь Прокуратури міста Києва 1592грн.72коп. судового збору. В задоволенні решти позову Київської місцевої прокуратури № 9 в інтересах держави в особі Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради та Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Адоніс" про стягнення 9 630,00грн. відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- позивачі належним чином та в повному обсязі виконали взяті на себе зобов`язання згідно умов договору, передавши відповідачу нежитлове приміщення за адресою: м.Київ, вул. Урлівська, буд.13 загальною площею 152,90 кв.м.;

- відповідач користуючись орендованим приміщенням, неналежним чином та не в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання в частині внесення орендних платежів, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за договором в сумі 100 235,60 грн. за період оренди 29.11.2017 - 28.02.2018;

- судом було здійснено правильний розрахунок основного боргу за спірним договором за період оренди 28.11.2017 - 28.02.2018, без врахування суми податку нарахованої на несплачений авансовий платіж, згідно з яким з відповідача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 90 605,60 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 25.03.2019 у справі №911/2390/18 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Адоніс» про стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 38 350грн. задоволено частково. Стягнуто з Київської місцевої прокуратури № 9 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Адоніс» 1 228грн.14коп. витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги. Стягнуто з Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Адоніс» 1 228грн. 14 коп. витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги. Стягнуто з Амбулаторно-поліклінічного закладу Київський міський дитячий діагностичний центр на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Адоніс» 1 228грн.14коп. витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

Додаткове рішення Господарського суду Київської області ґрунтується на тому, що:

- враховуючи, що позовні вимоги у даній справі задоволені судом частково, судові витрати відповідача на правничу допомогу відповідно до п.3 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених вимог;

- відповідачу за рахунок позивачів та прокуратури підлягають відшкодування судові витрати на оплату послуг адвоката пропорційно відмовленим позовним вимогам.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- скасувати рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019 в частині задоволення вимог у розмірі 90 605,50 грн. та в частині скасованого рішення прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019 залишити без змін;

- скасувати додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.03.2019 в частині відмови в задоволенні заяви відповідача про стягнення з заявника та позивачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 34 665,58 грн. та в частині скасованого додаткового рішення прийняти нове рішення, яким стягнути з заявника та позивачів на користь відповідача витрати відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 34 665,58 грн. В іншій частині додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.03.2019 залишити без змін.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- позов прокуратури та позивачів повинен був розглядатись за правилами виключної підсудності, встановленими ч.3 ст. 30 ГПК України;

- Господарським судом Київської області допущено порушення норм процесуального права, які полягають у тому, що повноважень прокурора не підтвердженні, необхідною умовою зазначеної участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, особи перелічені у статті 53 ГПК України, можуть звернутись до суду із позовною заявою або беруть участь в процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

- у зв`язку з тим, що об`єкт оренди фактично не був переданий в оренду за договором, що підтверджується актом приймання-передавання від 01 березня 2018, у зв`язку з чим договір було розірвано, саме тому відповідач звільняється від обов`язку сплати за договором.

- відповідач вважає, що позовні вимоги прокурора не підлягають задоволенню, а тому, відповідно до п.2 ч.4 статті 129 ГПК України у разі відмови від позову, судові витрати підлягають стягненню з позивача.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням, Заступник прокурора м. Києва звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- скасувати рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019 в частині відмови у задоволенні позовних вимог Київської місцевої прокуратури №9 про стягнення 9 630,00 грн. та задовольнити позовні вимоги повністю;

- скасувати додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.03.2019 про задоволення заяви відповідача про стягнення на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає про те, що:

- сплата до бюджету ПДВ, у тому числі з суми авансового внеску у розмірі 9 630,00грн, здійснена балансоутримувачем, незважаючи на факт невиконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати авансового платежу та орендної плати, а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача;

- заперечуючи проти заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, прокуратурою та позивачами наголошувалось, що вказані витрати є необґрунтованими, оскільки ряд послуг не мають належного документального підтвердження та не доведено їх реальність.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., судді Буравльов С.І., Калатай Н.Ф. від 27.05.2019 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Адоніс" та Заступника прокурора міста Києва призначено до розгляду на 25.06.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Адоніс" та Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019 та додаткового рішення Господарського суду Київської області від 25.03.2019 у справі № 911/2390/18.

Від відповідача (20.06.2019) надійшов відзив на апеляційну скаргу Прокуратури міста Києва, в якому відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги Прокуратури міста Києва відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про те, що:

- застосування норм, які регулюють відносини фінансової оренди (лізингу) для вирішення, заявлених у апеляційній скарзі прохань є некоректним (необґрунтованим);

- залучення адвоката для отримання професійної правничої допомоги це також право, а не обов`язок відповідача. Враховуючи те, що відповідне право існує, то відповідач може (має право) ним скористатись.

Від позивача 2 (25.06.2019) надішли відзиви на апеляційні скарги: відповідача та Заступника прокурора м.Києва.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач 2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача в частині задоволення позовних вимог Київської місцевої прокуратури №9 про стягнення 90 605 грн. 60 коп. боргу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач 2 зазначає про те, що:

- підписаний відповідачем акт приймання - передачі орендованого приміщення від 29.11.2017 належним чином підтверджує факт того, що відповідач, як орендар вступив у строкове платне користування приміщенням.

У відзиві на апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва, позивач 2 просить задовольнити апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 9 630,00грн та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Скасувати додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.03.2019 про стягнення з Київської місцевої прокуратури №9 на користь відповідача 1228,14 грн. витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва позивач 2 зазначає про те, що:

- балансоутримувачем виконано свій обов`язок та нараховано ПДВ на авансовий платіж як частину орендної плати на дату виникнення податкових зобов`язань, тобто на дату фактичної передачі орендованого приміщення в оренду, а тому дана сума у розмірі 9 630,00грн. підлягає стягненню з ТОВ «Компанія «Адоніс»;

- враховуючи помилковість висновків суду першої інстанції в частині відмови в стягненні з відповідача боргу у розмірі 9 630,00грн, позов прокуратури підлягає задоволенню в повному обсязі, а судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 клопотання відповідача про зміну найменування відповідача, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Адоніс" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний Центр Імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" задоволено. Змінено найменування відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Адоніс" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний Центр Імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка". Зупинено провадження у справі №911/2390/18 за позовом Київської місцевої прокуратури № 9 в інтересах держави в особі Департаменту комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради та Амбулаторно - поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" до Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний Центр Імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" про стягнення 100 235,60 грн. до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц. Зобов`язано сторін надати Північному апеляційному господарському суду постанову Великою Палатою Верховного Суду по справі №587/430/16-ц.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. на лікарняному з 24.09.2019, для вирішення питання про поновлення провадження у справі № 911/2390/18, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 24.09.2019 у справі № 911/2390/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 поновлено апеляційне провадження за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" та Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019, справу № 911/2390/18 призначено до розгляду на 03.10.2019.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2019 у зв`язку з виходом судді Буравльова С.І. у відпустку 03.10.2019, у справі № 911/2390/18 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 02.10.2019 у справі № 911/2390/18 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 прийнято до свого провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" та Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019 та додаткового рішення Господарського суду Київської області від 25.03.2019 у справі № 911/2390/18.

В судове засіданні апеляційного господарського суду не з`явився представник відповідача.

Щодо неявки відповідача, то як слідує з відомостей на офіційному сайті Укрпошти та отриманої інформації за штрихкодовим ідентифікатором поштового відправлення, здійсненого судом на адресу відповідача процесуальних документів ( зокрема, ухвали Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019), відправлення за номером 123 вручене відповідачу.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення прокуратури, позивача 1, позивача 2 судовою колегією встановлено.

29.11.2017 року між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради, як орендодавцем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Адоніс", як орендарем, та Амбулаторно-поліклінічним закладом "Київський міський дитячий діагностичний центр", як балансоутримувачем, укладено договір № 2558 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до умов п. 1.1 якого орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 02.11.2017 року № 68 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва, який знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Урлівська, буд.13, загальною площею 152,90кв.м. для розміщення закладу охорони здоров`я.

Пунктом 2.4 договору визначено, що орендар вступає в строкове платне користування орендованим майном у термін, визначений в договорі, але не раніше дати підписання договору та акта приймання-передачі об`єкта оренди.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва та становить без ПДВ 157,46 грн. за 1кв.м. орендованої площі, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку травень 2017 року 24 075,00грн. (п. 3.1 договору).

Орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п. 3.2 договору).

У разі користування об`єктом оренди протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з Методикою розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування (п. 3.3 договору).

Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду та в інших випадках, передбачених законодавством України (п. 3.4 договору).

Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та в порядку, визначених законодавством України, який сплачується Орендарем разом з орендною платою (п. 3.5 договору).

Орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства - балансоутримувача, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі (п. 3.6 договору).

Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніш 15-го числа поточного місяця (п. 3.7 договору).

У разі якщо орендар не може використовувати орендоване майно у зв`язку з необхідністю проведення ремонтних робіт, за його клопотанням рішенням орендодавця на підставі рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності на період виконання ремонтних робіт, орендна плата може бути зменшена на 50 відсотків для об`єктів площею до 150 кв.м. на строк не більше 3 місяців, а для об`єктів площею більше 150 кв.м. на строк 6 місяців.

Інформація щодо неможливості використовування орендованого майна підтверджується відповідним актом, складеним орендарем та підприємством - балансоутримувачем.

Передбачена цим пунктом зменшена орендна плата може бути встановлена один раз протягом строку дії цього договору (п. 3.8 договору).

Зобов`язання орендаря по сплаті орендної плати забезпечується у вигляді авансової орендної плати в розмірі не менше ніж орендна плата за два місяці. Орендар сплачує авансовий платіж протягом 10 календарних днів з дати підписання договору. Підприємство - балансоутримувач зараховує авансовий платіж як орендну плату за останні два місяці строку дії договору оренди. Індексація орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду. (п. 3.10 Договору).

Надміру сплачена сума орендної плати підлягає в установленому порядку заліку в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості такого заліку у зв`язку з припиненням орендних відносин, поверненню орендарю (п. 3.11 договору).

У разі припинення (розірвання) цього договору орендар сплачує орендну плату до дня повернення об`єкту за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії цього договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, підприємству - балансоутримувачу (п.3.12 договору).

Цей Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 29.11.2017 року по 27.11.2020 року (п. 9.1 договору).

На виконання умов договору, 29.11.2017 року між орендодавцем, орендарем та підприємством - балансоутримувачем складено акт приймання-передачі нерухомого майна, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування згідно договору приміщення першого поверху загальною площею 152,90кв.м., що перебуває на балансі Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, буд. 13, який скріплений їх підписами та печатками.

Таким чином, позивачі належним чином та в повному обсязі виконали взяті на себе зобов`язання згідно умов договору, передавши відповідачу нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, буд. 13, загальною площею 152,90 кв.м.

Проте, відповідач користуючись орендованим приміщенням, неналежним чином та не в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання в частині внесення орендних платежів, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за договором в сумі 100 235,60грн. за період оренди 29.11.2017 року - 28.02.2018 року.

01.03.2018 року між орендодавцем, орендарем та підприємством-балансоутримувачем складено акт приймання-передачі нерухомого майна, згідно якого у зв`язку з розірванням договору орендар передав, а орендодавець прийняв спірний Об`єкт оренди, зокрема приміщення першого поверху загальною площею 152,90кв.м., що перебуває на балансі Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, буд. 13, який скріплений їх підписами та печатками.

З метою досудового врегулювання спору, позивач 2 звертався до відповідача із листом-попередженням № 3/114/1 від 07.03.2018 року, з вимогою сплатити наявну заборгованість за спірним договором.

У відповідь на вказаний лист, відповідачем було надіслано позивачу 2 гарантійний лист вих. №1920 від 20.03.2018 року, яким відповідач зобов`язувався до 30.04.2018 року погасити заборгованість по орендній платі згідно спірного договору в розмірі 162 326,72грн.

Листом № 3/149 від 03.04.2018 року позивач 2 у зв`язку з наявною непогашеною у відповідача заборгованістю за спірним договором просив відповідача з`явитися в десятиденний строк з дня отримання даного листа для підписання акта приймання-передачі приміщення (п.3.12 договору) та узгодження погашення заборгованості.

Листом № 3/214 від 14.05.2018 року позивач 2 у зв`язку з розірванням спірного договору, враховуючи наявну суму заборгованості без врахування авансової орендної плати за два місяці, просив відповідача повідомити про причини несплати боргу, зважаючи на сплив гарантійного терміну згідно листа останнього, та з`явитися для підписання акту звірки з урахуванням перерахунку, який отриманий відповідачем 18.05.2018 року, проте залишений ним без відповіді та задоволення.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що, у зв`язку з не переданням об`єкту оренди відповідачу, об`єкт оренди перебував у розпорядженні позивачів, відповідно відповідач був позбавлений можливості використовувати спірне приміщення, у зв`язку з чим і було розірвано спірний договір, тому на підставі ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, є підставою для звільнення відповідача від обов`язку вносити орендну плату за весь час дії договору, не можуть бути покладені в основу рішення оскільки в матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивачів про неможливість використання орендованого майна, відповідний акт щодо неможливості використовування орендованого майна орендарем та підприємством-балансоутримувачем у відповідності до п. 3.8 договору не складався.

Окрім того, матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідач не міг використовувати орендоване майно в силу обставин які від нього не залежали, акт прийому-передачі спірного приміщення був підписаний без зауважень та заперечень, а відтак підстави для несплати відповідачем існуючої заборгованості відсутні.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за правовою природою є договором найму (оренди), за яким, згідно ст.759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доводи Заступника прокурора міста Києва в апеляційній скарзі про те, що сплата до бюджету ПДВ, у тому числі з суми авансового внеску у розмірі 9 630,00грн, здійснена балансоутримувачем, незважаючи на факт невиконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати авансового платежу та орендної плати, а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

Господарським судом Київської області встановлено, що прокуратурою помилково нараховано податок на додану вартість у відповідності до п. 3.6 договору на суму авансового платежу в розмірі плати за два місяці оренди, який, в порушення п. 3.10 договору, відповідачем сплачено не було, тому судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що у прокуратури були відсутні підстави нараховувати податки на суми які, хоча й були передбачені договором, проте не були сплачені, цим самим збільшуючи загальну суму заборгованості, нараховуючи її не за фактичний період і не на фактичні суми, які підлягали щомісячній оплаті.

Господарським судом Київської області було здійснено обгрунтований та арифметично правильний розрахунок основного боргу за спірним договором за період оренди 28.11.2017 року - 28.02.2018 року, без врахуванням суми податку нарахованої на несплачений авансовий платіж, згідно з яким з відповідача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 90 605,60грн.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що позов прокуратури та позивачів повинен був розглядатись за правилами виключної підсудності відхиляються колегією суддів як необґрунтовані та такі, що не ґрунтуються на нормах процесуального кодексу, а судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви відповідача про передачу справи за територіальною підсудністю.

Як вбачається з матеріалів справи, до закінчення судових дебатів 04.02.2019 року до місцевого господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Адоніс» про стягнення з Київської місцевої прокуратури № 9 витрат на правничу допомогу, в якій останній також заявив про надання відповідних доказів в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та 15.03.2019 року до Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Адоніс» надійшла заява про долучення доказів в підтвердження понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу та стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 911/2390/18 в загальному розмірі 38350,00 грн.

Згідно ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 221 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Адоніс» у справі здійснювало Адвокатське об`єднання «Міжнародна рада адвокатів» в особі адвоката Бітківського В.М. на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 19/11/2018 від 19.11.2018 року і ордеру КС № 155116 від 19.11.2018 року. При поданні позовної заяви адвокатом було вказано орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в сумі 30000,00грн.

За підсумком розгляду справи адвокатом Бітківським В.М. зазначено остаточний розмір витрат на правничу допомогу, сплачених Адвокатському обєднанню «Міжнародна рада адвокатів» в сумі 38350,00грн., що підтверджено Актом наданих послуг №01 від 29.11.2018 року на суму 11 000,00 грн., рахунком на оплату № 01 від 29.11.2018 року на суму 11000,00 грн., платіжним дорученням № 7839 від 30.11.2018 року на суму 11000,00грн., Актом наданих послуг № 02 від 14.01.2019 року на суму 11750,00грн., рахунком на оплату № 02 від 14.01.2019 року на суму 11750,00грн., платіжним дорученням № 8170 від 15.01.2019 року на суму 11750,00грн., Актом наданих послуг № 03 від 25.02.2019 року на суму 11600,00грн., рахунком на оплату № 03 від 25.02.2019 року на суму 11600,00грн., платіжним дорученням № 8613 від 28.02.2019 року на суму 11600,00грн., Актом наданих послуг № 04 від 12.03.2019 року на суму 5000,00грн., рахунком на оплату № 04 від 12.03.2019 року на суму 5000,00 грн., платіжним дорученням № 8734 від 15.03.2019 року на суму 5000,00 грн.

Доводи прокурора про те, що витрати на професійну правничу допомогу не мають належного документального підтвердження не спростовують висновку суду першої інстанції про те, що з наданих документів вбачається, що відповідачем було понесено витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи у сумі 38 350,00 грн., зазначена сума є документально підтвердженою.

Згідно п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги у даній справі задоволені судом частково, місцевий господарський суд, на підставі ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України дійшов обґрунтованого висновку про те, що судові витрати відповідача на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що відповідачем оплачено підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 38 350,00 грн. і за наслідками розгляду спору у справі № 911/2390/18 позовні вимоги про стягнення 100235,60 грн. задоволено частково в сумі 90 605,60 грн., в задоволенні позовної вимоги на суму 9 630,00 грн. відмовлено, сума понесених відповідачем витрат на правничу допомогу пропорційна відмовленим позовним вимогам, яка підлягає відшкодуванню порівну за рахунок позивачів та прокуратури складає 3 684,43 грн. по 1 228,14 грн. з кожного, решта понесених відповідачем судових витрат на оплату послуг адвоката, а саме 34 665,57грн. відшкодуванню не підлягає, оскільки відповідає задоволеній частині позовних вимог.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що позовні вимоги прокурора не підлягають задоволенню, а тому, відповідно до п.2 ч.4 статті 129 ГПК України у разі відмови в позові, судові витрати підлягають стягненню з позивача не спростовують зазначеного вище висновку місцевого господарського суду про те, що відповідачу за рахунок позивачів та прокуратури підлягають відшкодуванню судові витрати на оплату послуг адвоката пропорційно відмовленим позовним вимогам.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" та Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019 та додаткового рішення Господарського суду Київської області від 25.03.2019 не підлягають задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 125.03.2019 не підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст.244, 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" на рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 125.03.2019 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.03.2019 залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019 у справі №911/2390/18 залишити без змін.

4. Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.03.2019 у справі №911/2390/18 залишити без змін.

5. Матеріали справи №911/2390/18 повернути до Господарського суду Київської області.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк