ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" жовтня 2019 р. Справа № 924/737/19

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Грамчука І.В., розглянувши матеріали

за позовом Державного підприємства "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" Хмельницька область Дунаєвецький район смт.Дунаївці

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лампка агро", Хмельницька область Красилівський район с.В.Зозулинці

про стягнення 4349469,17 грн. заборгованості

за участю представників:

від позивача: Антал В.І. - за довіреністю

від відповідача: не з`явився

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: Державне підприємство "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" Хмельницька область Дунаєвецький район звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лампка агро", Хмельницька область Красилівський район с. В.Зозулинці про стягнення 4349469,17 грн. заборгованості.

В обґрунтування позову вказує на порушення відповідачем встановленого договорами складського зберігання майна №87 від 21.07.2017р. та №87 від 02.08.2018р. обов`язку оплати розміру відшкодування за зберігання протягом визначеного договором строку, посилається на положення ст. ст. 526,530,610,629,946 ЦК України, ст. ст. 193 ГК України.

Повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач повноважного представника в засідання не направив, відзиву на позов не надав, причини неподання відзиву не повідомив.

В судові засідання представник відповідача не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується надісланням ухвал суду за адресою місцезнаходження останнього, визначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, норми ч.ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи той факт, що відповідач та третя особа належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, та те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити у відсутності відповідача та третьої особи за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

21.07.2017р. між Державним підприємством "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" (зберігач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лампка агро" (поклажодавець) укладено договір складського зберігання зерна №87, зберігач зобов`язується прийняти на зберігання у свої складські приміщення зерно ріпаку, пшениці, ячменю, сої, кукурудзи, соняшнику (надалі товар) фактичної якості, але не вище обмежувальних кондицій, у визначеній в п. 2.3 кількості та надати послуги і виконати роботи по сушінню, очистці, зберіганню та відвантаженню товару та інші перелічені в додатку до договору послуги та роботи, а поклажодавець зобов`язується оплатити послуги, надані зберігачем.

Згідно з п. 2.2 договору після закінчення строку надання послуг товар підлягає поверненню зберігачем поклажодавцю у кількості не меншій від його фізичної ваги.

В п. 2.3 договору зазначено, що кількість товару - згідно складських квитанцій.

Пунктом 2.5 договору визначено, що надання послуг під час зберігання, здійснюється зберігачем виключно за попередньою письмовою заявкою поклажодавця. Вказана письмова заявка має бути подана не пізніше, ніж за 5 днів до бажаного для початку надання послуг. Конкретна дата початку надання послуг встановлюється сторонами внаслідок взаємного погодження з урахуванням технологічних можливостей зберігача, а також з урахуванням черговості виконання заявок на надання послуг від інших контрагентів зберігача.

Відповідно до п. 2.9 договору строк зберігання пізніх культур - протягом терміну дії договору.

За змістом п. 3.1 договору передача товару здійснюється за місцем розташування складських приміщень зберігача за адресою: Україна, 32413, Хмельницька область, Дунаєвецький район, смт. Дунаївці, вул. Лермонтова, 1.

Передача товару здійснюється партіями, кількість товару в яких визначається поклажодавцем шляхом надіслання зберігачу письмової заявки, яка має бути отримана зберігачем не менше як за п`ять днів до запланової дати передачі товару, поштою та засобами факсимільного зв`язку (п.3.2. договору).

Пункт 3.3 договору передбачає, що передача товару здійснюється уповноваженими представниками сторін, на підтвердження чого зберігач видає поклажодавцю складську квитанцію або за бажанням поклажодавця просте, подвійне складське свідоцтво (далі - складський документ), заповнену у відповідності з вимогами законодавства України.

Надання послуги понад строк, визначений пунктом 2.9 договору, можливе лише за умови підписання сторонами додаткової угоди про це (п. 4.1. договору).

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 договору зазначає, що сторони погоджуються із тим, що послуги, які зберігач надає відповідно до умов договору, є платними. Вартість кожного виду послуг включає в себе вартість витрат, здійснюваних зберігачем, а також суми податку на додану вартість (надалі - ПДВ), і визначається сторонами в Додатку до договору.

У Додатку №1 від 02.10.2017р. до договору складського зберігання зерна №87 від 21.07.2017р. "Вартість послуг, що надаються ДП "Дунаєвецький КХП" сторонами договору узгоджено вартість послуг зберігання, приймання, сушіння, очистки, відвантаження товару, а також вартість складської квитанції, подвійного складського свідоцтва, товарно-транспортної накладної, послуги переоформлення партії зерна, зважування вагона, подача забирання вагонів.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата послуг здійснюється щомісяця шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку поклажодавця на поточний рахунок зберігача у строк 3 банківських днів з моменту надання зберігачем рахунку - фактури, але не пізніше 30 числа місяця, за який здійснюється розрахунок. Сторони укладають і підписують акт приймання-передачі наданих послуг до 30 (тридцятого) числа місяця, в якому були надані послуги. У випадку не підписання поклажодавцем акту приймання-передачі наданих послуг та ненадання мотивованої відмови від його підписання в термін 5 (п`ять) робочих днів з моменту отримання акта та рахунку. Акт приймання-передачі наданих послуг вважається підписаним, а послуги зазначені в Акті наданими без зауважень з боку поклажодавця.

Згідно з п. 6.2 договору оплата послуг також може бути проведена у натуральній формі, шляхом передачі поклажодавцем частини товару у власність зберігачу, у випадку досягнення сторонами домовленості про це шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Моментом здійснення поклажодавцем будь-яких оплат відповідно до договору є момент зарахування сум таких оплат на поточний рахунок зберігача (п. 6.4. договору).

У п.п. 7.1, 7.2 договору визначено, що поклажодавець повинен повідомити зберігача про орієнтовну дату повернення товару не пізніше, ніж за 10 робочих днів до орієнтовної дати повернення. Конкретний строк повернення товару погоджується сторонами з урахуванням технологічних можливостей зберігача та черговості задоволення вимог щодо відвантаження зерна, що надійшли від інших поклажодавців зберігача. Зберігач зобов`язаний повернути товар поклажодавцю у погоджений сторонами відповідно до п.7.1 договору строк.

Факт повернення чи переоформлення товару засвідчується актом, який оформлюється сторонами та скріплюється їх печатками (п. 7.4 договору).

Відповідно до п. 12.8 договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині проведення розрахунків до моменту повного виконання сторонами їх зобов`язань за договором.

На виконання умов вищевказаного договору, позивачем проведено роботу (надано послуги) з приймання, очистки, сушіння, зберігання, відвантаження та переоформлення ріпаку 1 класу, про що сторонами договору підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Д-17-00000388 від 31.08.2017р. на суму 339505,36 грн. з ПДВ, №Д-17-00000402 від 31.08.2017р. на суму 782 197,48 грн., №Д-17-00000417 від 30.09.2017р. на суму 127590,76 грн., №Д-17-00000466 від 31.10.2017р. на суму 632762,82 грн., №Д-17-00000510 від 30.11.2017р. на суму 28310,77 грн., №Д-17-00000557 від 31.12.2017р. на суму 18149,46 грн., №Д-17-00000016 від 31.01.2018р. на суму 10260,67 грн., №Д-18-00000077 від 28.02.2018р. на суму 10260,67 грн., №Д-18-00000111 від 31.03.2018р. на суму 10260,67 грн., №Д-18-00000177 від 31.05.2018р. на суму 10260,67 грн., №Д-18-00000200 від 30.06.2018р. на суму 10260,67 грн., №Д-18-00000246 від 31.07.2018р. на суму 13680,90 грн., №Д-18-00000317 від 30.09.2018р. на суму 14843,77 грн., №Д-18-00000356 від 31.10.2018р. на суму 14843,77 грн., №Д-18-00000393 від 30.11.2018р. на суму 14843,77 грн., №Д-19-00000444 від 31.12.2018р. на суму 14843,77 грн., №Д-19-00000022 від 31.01.2019р. на суму 14843,77 грн., №Д-19-00000056 від 28.02.2019р. на суму 14843,77 грн., №Д-19-00000088 від 31.03.2019р. на суму 14843,77 грн., №Д-19-00000016 від 30.04.2019р. на суму 14843,77 грн., №Д-19-00000141 від 31.05.2019р. на суму 14843,77 грн., №Д-19-00000168 від 30.06.2019р. на суму 14843,77 грн. з ПДВ з виставленими рахунками - фактурами від 31.08.2017р., від 30.09.2017р., від 31.10.2017р., від 30.11.2017р., від 31.12.2017р., від 31.01.2018р., від 28.02.2018р., від 31.03.2018р., від 30.04.2018р., від 31.05.2018р., від 30.06.2018р., від 31.07.2018р., від 31.08.2018р., від 30.09.2018р., від 31.10.2018р., від 30.11.2018р., від 31.12.2018р., від 31.01.2019р., від 28.02.2019р., від 31.03.2019р., від 30.04.2019р., від 31.05.2019р., від 30.06.2019р. для їх оплати, в сього на загальну суму 2165880,16 грн.

Позивач стверджує, що відповідач жодних проплат по виставлених рахунках-фактурах не здійснила.

Крім того, 02.08.2019р. між Державним підприємством "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" (зберігач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лампка агро" (поклажодавець) укладено договір складського зберігання зерна №87, зберігач зобов`язується прийняти на зберігання у свої складські приміщення зерно пшениці, соняшнику (надалі товар) фактичної якості, але не вище обмежувальних кондицій, у визначеній в п. 2.3 кількості та надати послуги і виконати роботи по сушінню, очистці, зберіганню та відвантаженню товару та інші перелічені в додатку до договору послуги та роботи, а поклажодавець зобов`язується оплатити послуги, надані зберігачем.

Згідно з п. 2.2 договору після закінчення строку надання послуг товар підлягає поверненню зберігачем поклажодавцю у кількості не меншій від його фізичної ваги.

В п. 2.3 договору зазначено, що кількість товару 5800 тон.

Пунктом 2.5 договору визначено, що надання послуг під час зберігання, здійснюється зберігачем виключно за попередньою письмовою заявкою поклажодавця. Вказана письмова заявка має бути подана не пізніше, ніж за 5 днів до бажаного дня початку надання послуг. Конкретна дата початку надання послуг встановлюється сторонами внаслідок взаємного погодження з урахуванням технологічних можливостей зберігача, а також з урахуванням черговості виконання заявок на надання послуг від інших контрагентів зберігача.

Відповідно до п. 2.9 договору, строк зберігання ріпаку та ранніх зернових культур до 01.10.2018р. У випадку, якщо поклажодавець не відвантажить ріпак та ранні зернові культури до 01.10.2018р. вартість послуги зберігання становитиме 150 грн./т/міс.

За змістом п. 3.1 договору передача товару здійснюється за місцем розташування складських приміщень зберігача за адресою: Україна, 32413, Хмельницька область, Дунаєвецький район, смт. Дунаївці, вул. Лермонтова, 1.

Передача товару здійснюється партіями, кількість товару в яких визначається поклажодавцем шляхом надіслання зберігачу письмової заявки, яка має бути отримана зберігачем не менше як за п`ять днів до запланової дати передачі товару, поштою та засобами факсимільного зв`язку (п.3.2. договору).

Пункт 3.3 договору передбачає, що передача товару здійснюється уповноваженими представниками сторін, на підтвердження чого зберігач видає поклажодавцю складську квитанцію або за бажанням поклажодавця просте, подвійне складське свідоцтво (далі - складський документ), заповнену у відповідності з вимогами законодавства України.

Надання послуги понад строк, визначений пунктом 2.9 договору, можливе лише за умови підписання сторонами додаткової угоди про це (п. 4.1. договору).

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 договору зазначає, що сторони погоджуються із тим, що послуги, які зберігач надає відповідно до умов договору, є платними. Вартість кожного виду послуг включає в себе вартість, здійснюваних зберігачем, а також суми податку на додану вартість (надалі - ПДВ), і визначається сторонами в Додатку до договору.

У Додатку №1 від 03.09.2018р. до договору складського зберігання зерна №87 від 02.08.2018р. "Вартість послуг, що надаються ДП "Дунаєвецький КХП" сторонами договору узгоджено вартість послуг зберігання, приймання, сушіння, очистки, відвантаження товару, а також вартість складської квитанції, подвійного складського свідоцтва, товарно-транспортної накладної, послуги переоформлення партії зерна, зважування вагона, подача забирання вагонів.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата послуг здійснюється щомісяця шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку поклажодавця на поточний рахунок зберігача у строк 3 банківських днів з моменту надання зберігачем рахунку фактури. Для проведення розрахунків за товар застосовується залікова вага товару.

Сторони укладають і підписують акт приймання-передачі наданих послуг до 30 (тридцятого) числа місяця, в якому були надані послуги. У випадку не підписання поклажодавцем акту приймання-передачі наданих послуг та ненадання мотивованої відмови від його підписання в термін 5 (п`ять) робочих днів з моменту отримання акта та рахунку. Акт приймання-передачі наданих послуг вважається підписаним, а послуги зазначені в Акті наданими без зауважень з боку поклажодавця.

Згідно з п. 6.2 договору оплата послуг також може бути проведена у натуральній формі, шляхом передачі поклажодавцем частини товару у власність зберігачу, у випадку досягнення сторонами домовленості про це шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Моментом здійснення поклажодавцем будь-яких оплат відповідно до договору є момент зарахування сум таких оплат на поточний рахунок зберігача (п. 6.4. договору).

У п.п. 7.1, 7.2 договору визначено, що поклажодавець повинен повідомити зберігача про орієнтовну дату повернення товару не пізніше, ніж за 10 робочих днів до орієнтовної дати повернення. Конкретний строк повернення товару погоджується сторонами з урахуванням технологічних можливостей зберігача та черговості задоволення вимог щодо відвантаження зерна, що надійшли від інших поклажодавців зберігача. Зберігач зобов`язаний повернути товар поклажодавцю у погоджений сторонами відповідно до п.7.1 договору строк.

Факт повернення чи переоформлення товару засвідчується актом, який оформлюється сторонами та скріплюється їх печатками (п. 7.4 договору).

Відповідно до п. 12.8 договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині проведення розрахунків до моменту повного виконання сторонами їх зобов`язань за договором.

У відповідності до додаткової угоди №2 від 27.12.2018р. строк зберігання товару встановлено до 31.01.2019р., строк договору д- до 31.01.2019р., вартість складської квитанції -19,63.

Згідно додаткової угоди №3 від 31.01.2019р. строк зберігання товару до 31.05.2019р., договір діє до 31.05.2019р., а в частині проведення розрахунків до моменту повного виконання сторонами їх зобов`язань за договором.

На виконання умов вищевказаного договору, позивачем проведено роботу (надано послуги) з приймання, очистки, сушіння, зберігання, відвантаження та переоформлення пшениці, про що сторонами договору підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Д-18-00000263 від 31.08.2018р. на суму 658410,25 грн. з ПДВ, №Д-18-00000336 від 30.09.2018р. на суму 279254,57 грн., №Д-18-00000369 від 31.10.2018р. на суму 553778,93 грн., №Д-18-00000408 від 30.11.2018р. на суму 315067,14 грн., №Д-19-00000445 від 31.12.2018р. на суму 53868,30 грн., №Д-19-00000023 від 31.01.2019р. на суму 53868,30 грн., №Д-19-00000057 від 28.02.2019р. на суму 53868,30 грн., №Д-19-00000089 від 31.03.2019р. на суму 53868,30 грн., №Д-19-00000117 від 30.04.2019р. на суму 53868,30 грн., №Д-1-00000142 від 31.05.2018р. на суму 53868,30 грн., №Д-19-00000169 від 30.06.2019р. на суму 53868,30 грн. з виставленими рахунками - фактурами від 31.08.2018р., від 30.09.2018р., від 31.10.2018р, від 30.11.2018р., від 31.12.2018р., від 31.01.2019р., від 28.02.2019р., від 31.03.2019р., від 30.04.2019р., від 31.05.2019р., від 30.06.2019р. для їх оплати, всього на загальну суму 2183589,01 грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.2 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.07.2017р. та 02.08.2018р. між ДП "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" (зберігач) та відповідачем (поклажодавець) укладено договори складського зберігання зерна №87, за якими зберігач зобов`язується прийняти на зберігання у свої складські приміщення зерно ріпаку, пшениці, ячменю, сої, кукурудзи, соняшнику (надалі товар) фактичної якості, але не вище обмежувальних кондицій, у визначеній в п. 2.3 кількості та надати послуги і виконати роботи по сушінню, очистці, зберіганню та відвантаженню товару та інші перелічені в додатку до договору послуги та роботи, а поклажодавець зобов`язується оплатити послуги, надані зберігачем.

Згідно з ч.1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до п.п. 10, 15 ст. 1 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" зберігання зерна - комплекс заходів, які включають приймання, доробку, зберігання та відвантаження зерна; зерновий склад - суб`єкт підприємництва, що є власником зерносховища і надає фізичним та юридичним особам послуги із зберігання зерна з видачею складських документів на зерно та в передбаченому законом порядку отримав право на здійснення такої діяльності шляхом участі в Гарантійному фонді виконання зобов`язань за складськими документами на зерно.

Статтею 26 вказаного Закону передбачено, що договір складського зберігання зерна є публічним договором, типова форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. За договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов`язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб`єктом ринку зерна. Договір складського зберігання зерна укладається в письмовій формі, що підтверджується видачею власнику зерна складського документа.

Згідно ст. 28 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", плата за зберігання зерна, строки її внесення встановлюються договором складського зберігання зерна. Якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію.

ДП "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" надало відповідачу послуги з приймання, очистки, сушки, зберігання та відвантаження зерна ріпаку на загальну суму 2165880,16 грн., та пшениці на загальну суму 2183589,01 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), які останній прийняв та зобов`язався їх оплатити. Факт прийняття вказаних послуг відповідачем не спростовано.

За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 6.1. договору складського зберігання зерна №87 від 21.07.2017р. оплата послуг здійснюється щомісяця шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку поклажодавця на поточний рахунок зберігача у строк 3 банківських днів з моменту надання зберігачем рахунку - фактури, але не пізніше 30 числа місяця, за який здійснюється.

Відповідно до п. 6.1. договору складського зберігання зерна №87 від 02.08.2018р. оплата послуг здійснюється щомісяця шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку поклажодавця на поточний рахунок зберігача у строк 3 банківських днів з моменту надання зберігачем рахунку - фактури. Для проведення розрахунків за товар застосовується залікова вага товару.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Докази оплати виставлених позивачем рахунків - фактур по договору від 21.07.2017р. (від 31.08.2017р., від 30.09.2017р., від 31.10.2017р., від 30.11.2017р., від 31.12.2017р., від 31.01.2018р., від 28.02.2018р., від 31.03.2018р., від 30.04.2018р., від 31.05.2018р., від 30.06.2018р., від 31.07.2018р., від 31.08.2018р., від 30.09.2018р., від 31.10.2018р., від 30.11.2018р., від 31.12.2018р., від 31.01.2019р., від 28.02.2019р., від 31.03.2019р., від 30.04.2019р., від 31.05.2019р., від 30.06.2019р.); по договору від 02.08.2018р. (від 31.08.2018р., від 30.09.2018р., від 31.10.2018р, від 30.11.2018р., від 31.12.2018р., від 31.01.2019р., від 28.02.2019р., від 31.03.2019р., від 30.04.2019р., від 31.05.2019р., від 30.06.2019р. ) в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ст.ст. 520, 521 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу, зокрема вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає за належне позов задовольнити та стягнути з відповідача 4349469,17 грн. основного боргу.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 20750,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Державне підприємство "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" у позовній заяві зазначило про укладення з адвокатом Анталом В.І. договору №01-07/2019 від 01.07.2019р. про надання правової допомоги та додаткової угоди №1 від 02.07.2019р. до цього договору, на виконання якого адвокатом надано послуги з підготовки правової позиції та перевірки доказів (2500,00 грн.), подання до господарського суду позовної заяви до ТОВ "Лампка агро" (5000,00 грн.), копіювання документів та надсилання їх сторонам у справі (1250,00 грн.), а також представництво інтересів у суді (12000,00 грн.), за які проведено оплату на підставі виставленого рахунку №9 від 08.07.2019р., що підтверджується платіжним дорученням №525 від 09.07.2019р.

У відповідності до статті 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України.

Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2019р. №922/1163/18.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01.08.2019р. №915/237/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надання адвокатом Анталом Вячеславом Івановичем державному підприємству "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" правничої допомоги у господарському суді Хмельницької області при розгляді справи №924/737/19 підтверджується: договором про надання правової допомоги №01-07/2019 від 01.07.2019р. та додатковою угодою №1 від 02.07.2019р. до цього договору, у якій наведено розрахунок адвокатського гонорару, рахунком №9 від 08.07.2019р., платіжним дорученням №525 від 09.07.2019р.

Згідно з ч. 4, 6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу обставин справи (її складності, кількості судових засідань, представлення інтересів позивача особою, з якою укладено договір про надання правової допомоги), суд приходить до висновку про підставність стягнення з відповідача 20750,00 грн. витрат на допомогу адвоката.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" Хмельницька область Дунаєвецький район смт.Дунаївці до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лампка агро", Хмельницька область Красилівський район с.В.Зозулинці про стягнення 4349469,17 грн. заборгованості задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Лампка агро" (31036, вул. Леніна, 10, с. Великі Зозулинці, Красилівський район, Хмельницької області, ідентифікаційний код 33129725) на користь Державного підприємства "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" (32413, вул. Лермонтова, 1, смт. Дунаївці, Дунаєвецький район, Хмельницької області, ідентифікаційний код 00952,17 грн. основного боргу, 20750,00 грн. витрат на правову допомогу, 65242,04 грн. витрат по сплаті судового збору у суді першої інстанції.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 16.10.2019р.

Суддя І.В. Грамчук

Віддрук. 3прим.: 1 - до справи, 2 - позивачу (32413, Хмельницька область, Дунаєвецький район смт.Дунаївці, вул.Лермонтова,1), 3 - - відповідачу (31036, Хмельницька область, Красилівський район с.В.Зозулинці, вул.Леніна,10)

Всім рек. з пов. про вруч.