ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2019м. ДніпроСправа № 904/3568/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

за участю секретаря судового засідання Сироти М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ - ПІДПРИЄМЦЯ КУРГУЗОВА ЮЛІАНА ВІКТОРОВИЧА

до ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ - ПІДПРИЄМЦЯ ШНІПОВОЇ ЮЛІЇ ВАЛЕНТИНІВНИ

про стягнення 84000,00грн. за використання нежитлових приміщень у лютому та березні 2019 року (договір оренди нежитлових приміщень №02/19 від 01.02.2019)

Представники:

від позивача: Кургузов Ю.В.;

від відповідача: не з`явився.

І. ПРОЦЕДУРА ПРОВАДЖЕННЯ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

ФІЗИЧНА ОСОБА - ПІДПРИЄМЕЦЬ КУРГУЗОВ ЮЛІАН ВІКТОРОВИЧ (далі - позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою до ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ - ПІДПРИЄМЦЯ ШНІПОВОЇ ЮЛІЇ ВАЛЕНТИНІВНИ (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути 84000,00грн. за використання нежитлових приміщень у лютому та березні 2019 року (договір оренди нежитлових приміщень №02/19 від 01.02.2019).

Судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 1921,00грн., покласти на відповідача.

Короткий зміст позовної заяви та узагальнення її доводів.

01.02.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір оренди нежитлових приміщень №02/19 (далі - договір).

З урахуванням підписаної сторонами Додаткової угоди №1 від 01.02.2019 до договору, розмір орендної плати складає 72000,00грн.

Відповідач, за твердженням позивача, з порушенням строків здійснив оплату орендної плати за користування нежитловим приміщенням у лютому 2019 року, а саме платіжним дорученням №186 від 12.03.2019 на суму 30000,00грн. та платіжним дорученням №188 від 29.03.2019 на суму 30000,00грн. перерахував позивачу 60000,00грн. з призначенням платежу: "сплата згідно договору №02/19 від 01.02.2019 за оренду приміщенням без ПДВ".

Отже, заборгованість за оренду у лютому 2019 року становить 12000,00грн.

Крім того, відповідач не сплатив орендну плату за березень 2019 року у сумі 72000,00грн.

Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем за оренду нежитлового приміщення складає 84000,00грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/3568/19 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2019.

Ухвалою від 19.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 18.09.2019.

18.09.2019 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшло клопотання від б/д за вих.№б/н (в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України) про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 25.09.2019 через відділ документального забезпечення від позивача надійшли додаткові пояснення від 25.09.2019 за вих.№б/н. Ухвалою від 30.09.2019 клопотання відповідача від б/д за вих.№б/н (в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України) про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задоволено частково. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті та викликано повноважних представників сторін на 15.10.2019.

18.09.2019 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшло клопотання від б/д за вих.№б/н (в порядку частини 4 статті 250 Господарського процесуального кодексу України) про заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 15.10.2019 клопотання відповідача від б/д за вих.№б/н (в порядку частини 4 статті 250 Господарського процесуального кодексу України) про заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.

Щодо строку для подачі відзиву.

Ухвалу від 19.08.2019 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідач отримав 08.09.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 12.09.2019.

Відповідачу в ухвалі від 19.08.2019 роз`яснено право на надання відзиву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, строк для подачі відзиву до 24.09.2019.

Ухвалою від 30.09.2019 продовжено строк для подачі відзиву до 07.10.2019.

Станом на 15.10.2019 відзив на позов не надано.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відтак, шістдесятиденний строк з дня відкриття провадження у справі спливає 15.10.2019.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 15.10.2019 здійснено розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 15.10.2019 в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між ФІЗИЧНОЮ ОСОБОЮ - ПІДПРИЄМЦЕМ КУРГУЗОВИМ ЮЛІАНОМ ВІКТОРОВИЧЕМ (далі - позивач, орендодавець) та ФІЗИЧНОЮ ОСОБОЮ - ПІДПРИЄМЦЕМ ШНІПОВОЮ ЮЛІЄЮ ВАЛЕНТИНІВНОЮ (далі - відповідач, орендар), (разом іменовані - сторони)укладено договір оренди нежитлових приміщень №02/19 від 01.02.2019 (далі - договір).

Предмет договору визначено розділом 1. Предмет договору. Орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення №2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 16, 17, 21 загальною площею 133,2кв.м., в приміщенні літ.А-5 на першому поверсі приміщення №1, що розташоване в будівлі №19 по вулиці Лимана, м.Дніпропетровськ, в подальшому назване "Об`єкт оренди". "Об`єкт оренди" знаходиться у власності орендодавця на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2004, зареєстрованого в КП "ДМБТІ" за №4083157 від 08.07.2004 (пункт 1.1 договору).

Ціну договору визначено у розділі 2. Орендна плата.

Строк. Цей договір набирає чинності з 01.02.2019 і діє до 31.12.2019, з можливістю пролонгації ще на 24 місяці (пункт 8.1 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 Цивільного кодексу України).

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору оренди, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 761 Цивільного кодексу України визначено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Пунктом 3.1 договору визначено, що орендодавець передає в тимчасове платне користування "Об`єкт оренди" орендарю в момент підписання сторонами АКТУ прийому-передачі "Об`єкта оренди".

Дослідивши матеріали справи господарський суд констатує відсутність АКТУ прийому-передачі "Об`єкта оренди".

Отже, матеріалами справи не підтверджено факт передачі в тимчасове платне користування "Об`єкт оренди".

Відтак, позивач не довів суду факт виникнення у відповідача обов`язку зі сплати орендної плати.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та недоведеними і в їх задоволенні слід відмовити.

ІІІ. СУДОВІ ВИТРАТИ.

Як вбачається із матеріалів справи позивач за подачу позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 1921,00грн., сплата якого підтверджена квитанцією №0. 0. . 1 від 13.08.2019 на суму 1921,00грн. і розмір якого відповідає вимогам Закону України "Про судовий збір".

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 1921,00грн. покласти на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 237, 238, 240, 241, 242, 254, 256-257, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

IV. ВИРІШИВ.

У задоволенні позовних вимог ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ - ПІДПРИЄМЦЯ КУРГУЗОВА ЮЛІАНА ВІКТОРОВИЧА (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_1 ) до ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ - ПІДПРИЄМЦЯ ШНІПОВОЇ ЮЛІЇ ВАЛЕНТИНІВНИ (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_2 ) про стягнення 84000,00грн. за використання нежитлових приміщень у лютому та березні 2019 року (договір оренди нежитлових приміщень №02/19 від 01.02.2019) відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на ФІЗИЧНУ ОСОБУ - ПІДПРИЄМЦЯ КУРГУЗОВА ЮЛІАНА ВІКТОРОВИЧА (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_1 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 16.10.2019.

Суддя І.В. Петренко