ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року Справа №924/245/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Тимошенко О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Хмельницької області, ухваленого 08.07.19р. суддею Димбовським В.В. у м.Хмельницькому, повний текст складено 15.07.19р. у справі №924/245/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Комунального підприємства "Красилівське підприємство теплових мереж"

про стягнення пені в розмірі 43117,32 грн., 11428,07 грн. - 3% річних, 47879,51 грн. - інфляційних

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 08.07.2019р. у справі №924/245/19 у позові відмовлено.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Комунальне підприємство "Красилівське підприємство теплових мереж" станом на 01.04.2017р. заборгувало Публічному акціонерному товаристві (ПАТ) "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 146731,55 грн. за договором купівлі-продажу природного газу №2427/1617-ТЕ-34 від 15.09.2016р.

2.2. Відповідач вказану заборгованість оплатив несвоєчасно, у зв`язку з чим позивач нарахував: пеню в розмірі 43117,32 грн., 11428,07 грн. - 3% річних, 47879,51 грн. - інфляційних втрат).

2.3. Підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у такий спосіб виявило свою згоду здійснити розрахунки відповідно до Порядку і тим самим погодилося зі зміною порядку строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором від 15.09.2016р. №2427/1617-ТЕ-34.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно у якій просить поновити Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Хмельницької області від 08.07.2019р. у справі №924/245/19; прийняти апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Хмельницької області від 08.07.2019р. у справі №924/245/19 та відкрити апеляційне провадження; рішення господарського суду Хмельницької області від 08.07.2019р. у справі №924/245/19 скасувати; прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволити повністю; судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на відповідача.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню.

3.3. Підписання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та Комунальним підприємством «Красилівське підприємство теплових мереж» Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ і теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, свідчить про погодження сторонами зміни порядку і строків проведення оплати за поставлений природний газ за Договором укладеним договором №2427/1617-ТЕ-34 на постачання природного газу від 15.09.2016р. щодо зазначених в Спільних протокольних рішеннях сум. На переконання Компанії, дані доводи та аргументи не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать чинному законодавству та укладеному між сторонами Договору, а висновки суду здійсненні з порушенням норм матеріального і процесуального законодавства.

3.4. Зазначає, що відповідачем в повному обсязі оплачено за постачання позивачем природного газу за Договором, проте з порушенням строків визначених умовами договору. Відтак попри підписання Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ і теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України - не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

3.5. Отже, умовами Договору сторони погодили, що укладання СПР, договору про організацію взаєморозрахунків в будь-якому випадку не змінює строків, порядку розрахунків, а внесення змін до спірного Договору має відбуватись лише шляхом укладання окремої додаткової угоди. Вищеописані умови Договору є дійсними та не оспорювались у судовому порядку.

3.6. Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

3.7. А відтак, посилання суду на укладання ряду СПР та договору про організацію взаєморозрахунків як підставу для зміни порядку та строку розрахунків є такими, що суперечать умовам Договору, принципу обов`язковості виконання договірних зобов`язань.

3.8. Так, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту - ст.527 ЦК України.

3.9. Матеріали справи підтверджують факт порушення з боку Відповідача умов Договору в частині своєчасного розрахунку за отриманий газ.

3.10. Відповідно до п.1 постанови КМУ від 11.01.2005 №20 цей Порядок визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату, зокрема, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення.

3.11. Предметом спільних протокольних рішень є, відповідно до Розділу 1, організація проведення Сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20. Аналогічні умови містить і договір про організацію взаєморозрахунок. Таким чином, предметом правового регулювання з боку держави вищезазначених документів є саме встановлення порядку перерахування субвенцій. З іншого боку, спірні відносини виникли на підставі укладеного Договору, предметом якого є постачання природного газу.

3.12. Як постанова КМУ №20, так і умови підписаних сторонами СПР та договору про організацію взаєморозрахунок не містять імперативних вимог щодо порядку проведення розрахунків за природний газ, обмежені сферою відносин саме з перерахунку субвенцій. Отже, наявний механізм проведення субвенцій, є передбачений договірними умовами порядок розрахунків, проте дані відносини різні за своєю суттю та не є тотожними. Більш того, у відносинах між покупцем та продавцем щодо розрахунків за отриманий природний газ держава виступає лише в якості третьої особи, що має певний обов`язок зі своєчасного перерахування субвенцій у певний строк та в межах договірних відносин не є суб`єктом владних повноважень.

3.13. В даному випадку має застосовуватись норми ст.618 ЦК України - боржник відповідає за порушення зобов`язання іншими особами, на яких було покладено його виконання, якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця.

3.14. Таким чином, оскільки державою передбачений певний механізм перерахування субвенцій, проте не врегульовано питання імплементації даних відносин при здійсненні розрахунків за природний газ між постачальником та покупцем, сторони вправі, керуючись принципом свободи договору (ст.627 ЦК України) встановити (конкретизувати) умовами угоди порядок регулювання щодо платежів, здійснених через СПР та договір про організацію взаєморозрахунків, строки, якими мають керуватись сторони, тощо. Саме це і було здійснено сторонами спору в умовах п.6.1 Договору.

3.15. Дане право передбачено і ст.6 ЦК України - сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

3.16. Зазначає також, що умовами СПР та договору про організацію взаєморозрахунків не встановлені чіткі строки проведення коштів в рахунок погашення заборгованості з субвенцій. Тобто, проведення фінансування може відбутись як своєчасно, так і після спливу року і більше. Фактично все залежить лише від наявності коштів у Державному бюджеті України. Проте, дане становище, невизначеність порушує баланс інтересів сторін, призводить до фінансових втрат Позивача.

3.17. Звертає увагу суду, що розділом 2 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженим Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерством фінансів України від 03.08.2015 року №493/688, встановлені певні строки для підготування та укладання протокольних рішень. Крім того, саме Відповідач надає державному органу наявну інформацію, розрахунки щодо необхідного розміру субвенцій. Отже, підготовка документів, укладання протокольного рішення залежить виключно від своєчасності та оперативності дій Відповідача.

3.18. Боржник має передбачені законом способи захисту порушеного з боку держави права та інтересу - шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Проте, доказів відповідних звернень Відповідач не надав. Більш того, умовою п.5.3 СПР встановлено, що це Спільне протокольне рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування. Отже, твердження суду про ту обставину, що підписавши спільні протокольні рішення, сторони змінили строки розрахунків не відповідає фактичним обставинам справи. Адже навіть підписавши СПР, сторони спору лише декларують намір, проте до моменту проведення фінансування підписане протокольне рішення не є чинним та не має жодної юридичної сили.

3.19. Також апелянт просить врахувати, що постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 року №853 було внесено зміни до п.20 Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу зі спеціальними обов`язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій. Зокрема, було додано пункт, яким встановлено, що "сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень відповідно до Порядку не змінює строків та умов розрахунків за цим договором". Таким чином, держава в особі Кабінету Міністрів України фактично встановила стандарт договірних відносин для аналогічних до спірних відносин, погодившись на відсутність впливу СПР.

3.20. Крім того, пунктом 8.1. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити продавцю пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20 (п. 8.2. договору).

3.21. Пунктом 8.3. договору сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору укладання договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє Споживача від обов`язку сплатити на корить Постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим Договором. Таким чином, нарахування Позивачем платежів відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, на всю суму заборгованості за цим Договором, в т.ч. суму заборгованості оплачену по спільним протокольним рішенням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20, є обґрунтованим та законним.

3.22. За приписами ч.1 ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч.1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.525 ЦК України). Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у частинах 1, 7 ст.193 ГК України. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

3.23. З огляду на встановлений ст. 204 ЦК України принцип правомірності правочину, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що Договір постачання природного газу є належною підставою, у розумінні норм ст. 11 ЦК України, для виникнення у Позивача та Відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з купівлі-продажу природного газу, зокрема щодо розрахунків у належні строки за отриманий природний газ.

3.24. Судом першої інстанції вірно досліджено обставини, що з боку НАК "Нафтогаз України" зобов`язання щодо поставки природного газу виконані у повному обсязі, що підтверджується актами приймання-передачі, а з боку Відповідача зобов`язання щодо розрахунків за отриманий природний газ виконувались із порушенням строків оплати, зокрема пункту 6.1. Договору, що підтверджується операціями за Договором та банківськими виписками.

3.25. Предметом позову у цій справі є вимога Позивача про стягнення з Відповідача річних, пені та інфляційних втрат у зв`язку з порушення Відповідачем строків оплати за поставлений природний газ. Відповідно до ст.11 ЦК України та ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

3.26. Суд першої інстанцій правильно визначив, що за своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором купівлі-продажу, за яким, згідно ст.655 ЦК України, Продавець передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність Покупцеві, а той зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Таким чином, особа, яка придбала товар за Договором постачання, зобов`язана сплатити його вартість Продавцеві в момент отримання товару або в обумовлений строк. За змістом ч. 1 ст.193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

3.27. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 ЦК України). Відтак, пунктом 6.1. Договору купівлі-продажу природного газу встановлено конкретно визначений строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ - до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем купівлі-продажу газу. Вказаний пункт Договору узгоджується з вимогами ч.1 ст.692 ЦК України, відповідно до яких покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

3.28. Матеріалами справи підтверджується факт порушення з боку Відповідача строків розрахунку за отриманий природний газ згідно умов Договору №2427/1617-ТЕ-34 на постачання природного газу від 15.09.2016р. Оплата отриманого природного газу Відповідачем здійснювалась власними коштами та на підставі укладених спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, відповідно до Постанови КМУ "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" №20 від 11.01.2005 року. Разом із цим, судом першої інстанції встановлено, що оплата вартості отриманого природного газу здійснювалася несвоєчасно та не у повному розмірі, що також не заперечувалось сторонами. Позивач не заперечує факту укладення ряду спільних протокольних рішень, направлених на виконання Договору №2427/1617-ТЕ-34 на постачання природного газу від 15.09.2016р. Однак, у відповідності до пункту 6.1. Договору сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.5 договору укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

3.29. На думку апелянта суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо того, що підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший, а не той, що був врегульований договором, порядок розрахунків. Отже, висновки суду першої інстанції про те, що наслідком укладення спільних протокольних рішень у цій справі є зміна порядку і строку проведення розрахунків - не відповідає дійсності, не підтверджується обставинами справи та не узгоджується із положеннями норм законодавства та умов Договору, яких узгоджені сторонами.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. На адресу суду 02.09.2019р. від Комунального підприємства (КП) "Красилівське підприємство теплових мереж" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Хмельницької області від 08.07.2019р. у справі №924/245/19, а судове рішення, яке є предметом даного апеляційного провадження залишити без змін.

4.2. Інших заяв, клопотань до початку розгляду апеляційної скарги від учасників провадження у даній справі не надійшло.

4.3. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Хмельницької області від 08.07.2019р. у справі №924/245/19 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Закон України "Про теплопостачання";

Постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі по тексту постанови також - Порядок);

Закон України "Про судовий збір".

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача 43117,32 грн. пені, 11428,07 грн. 3% річних, 47879,51 грн. інфляційних втрат.

7.2.1 В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем договору купівлі-продажу природного газу №2427/1617-ТЕ-34 від 15.09.2016р., за яким передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 555909,76 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Однак, оплату за природний газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк, визначений договором, чим порушив умови господарського зобов`язання. Таким чином, на підставі вищевикладеного позивач просить стягнути нараховані пеню, 3% річних та інфляційні втрати. Обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги, підтверджуються наступними доказами: належним чином завірена копія договору №2427/1617-ТЕ-34 від 15.09.2016р.; розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем, неустойки, трьох процентів річних, інфляційних втрат; належним чином завірені копії актів приймання-передачі природного газу; сальдо по підприємству; довідка по операціях за договором.

7.3. 15.09.2016р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Комунальним підприємством "Красилівське підприємство теплових мереж" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №2427/1617-ТЕ-34, відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов`язується передати покупцеві у 2016-2017 роках природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

7.3.1. Відповідно до п. 1.2. договору природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем для постачання побутовим споживачам.

7.3.2. Згідно із п. 2.1 договору визначено, що продавець передає покупцеві з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 622,6 тис. куб.м., у тому числі за місяцями: жовтень - 27,0 тис. куб.м., листопад - 80,0 тис. куб.м, грудень - 140,0 тис. куб.м., січень - 165,0 тис. куб.м, лютий - 120,6 тис. куб.м, березень - 90,0 тис. куб.м.

7.3.3. Як передбачено п. 2.2. договору плановий обсяг за цим договором протягом місяця поставки може змінюватися за домовленістю сторін.

7.3.4. За п. 2.6 договору розподіл (транспортування) природного газу за цим договором здійснює оператор газорозподільних мереж (газотранспортної системи), а саме: ПАТ "Хмельницькгаз", з яким споживач уклав відповідний договір.

7.3.4. Відповідно до п. 3.1 договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

7.3.5. У відповідності до п. 3.2. договору споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на плановані обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися планованими обсягами, зазначеними у пункті 2.1 цього договору, на відповідний місяць. Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку. Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 цього договору.

7.3.6. За п. 3.4 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла обліку природного газу.

7.3.7. У відповідності до п. 3.5 договору споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику: завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу: за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мережі (газотранспортної системи). Разом з копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором); підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

7.3.8. Пунктом 3.3. договору передбачено, що постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу" підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта.

7.3.9. Відповідно до п. п. 5.1, 5.2 договору регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 р. №758. Ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 4942,00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930,40 грн.

7.3.10. Згідно з п. 5.4 договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

7.3.11. Як передбачено п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

7.3.12. Пунктом 6.2 договору передбачено, що сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюється дія статті 191 Закону України "Про теплопостачання";

2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу;

3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюється дія статті 191 Закону України "Про теплопостачання" в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

7.3.13. Пунктами 8.1-8.3 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє Споживача від обов`язку сплатити на користь Постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим Договором.

7.3.14. Згідно з п. 11.3 договору (з врахуванням додаткової угоди №1 від 23.01.2017р.) сторони погодили такий порядок внесення змін до цього договору: усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у абзаці першому пункту 2.5. пунктах 11.5 та 11.6 цього договору; сторони погодили, що зміни до цього договору, викладені не у формі додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору, не можуть бути застосовані до відносин сторін за цим договором; договір про організацію взаєморозрахунків не вносить змін до цього Договору та може бути застосований до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору; будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами: не можуть бути використані для внесення змін до цього договору; можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору.

7.3.15. Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

7.4. На виконання умов договору купівлі-продажу природного газу №2427/1617-ТЕ-34 від 15.09.2016р. продавець передав, а покупець отримав природний газ власного видобутку виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2016р. на суму 40178,46 грн., від 30.11.2016р. на суму 92674,36 грн., від 31.12.2016р. на суму 107073,37 грн., від 31.01.2017р. на суму 128304,20 грн., від 28.02.2017р. на суму 112339,57 грн., від 31.03.2017р. на суму 75339,80 грн.

7.4.1. Позивачу 27.06.2017р. було сплачено за природний газ 2220,69 грн. та 144510,86 грн., разом - 146731,55 грн. з призначенням платежу "ПКМУ від 11.01.2005р. №20, СПР від 20.04.2017р. №2367 за природний газ 2016 року згідно договору від 21.12.2015р. №2145/16-ТЕ-34", що підтверджується випискою по рахунку від 27.06.2017р.

7.4.2. Згідно зведеного реєстру актів звіряння заборгованості, підписаного між Красилівським ПТМ та Департаментом фінансів Хмельницької ОДА станом на 01.04.2017 року заборгованість складає 146731,55 грн.

7.4.3. Між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, Департаментом фінансів в Хмельницькій області, Комунальним підприємством "Красилівське підприємство теплових мереж" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" з метою погашення взаємної заборгованості укладено Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України від 20.04.2017р. №2367. Вказаним рішенням сторонами погоджено, що предметом такого рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

7.4.4. Згідно з розділом 2 сторони погоджують перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведенні взаєморозрахунку, та послідовність виконання Сторонами Спільного протокольного рішення. Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України Стороні 1 у сумі 146731,55 грн. з приміткою "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20". Сторона 1 перераховує на рахунок Сторони 2 кошти в сумі 146731,55 грн. із записом у графі "призначення платежу" "за тепло за березень 2017 року "п" 9491,56 грн., за березень 2017 року "с" 137239,99 грн., Постанова Уряду від 11.01.2005 №20". Сторона 2 перераховує Стороні 3 кошти за пільги та субсидії у сумі 146731,55 грн. із записом у графі "призначення платежу" "за тепло за березень 2017 року "п" 9491,56 грн."; "за березень 2017 року "с" 137239,99 грн. Постанова Уряду від 11.01.2005 №20". Сторона 3 перераховує Стороні останній кошти в сумі 146731,55 грн. ПДВ 24455,26 грн., у тому числі: сума 2220,69 грн. в.т.ч. ПДВ 370,12 грн., за природний газ за 2016 рік згідно з договором від 21.12.2015 року №2145/16-ТЕ-34 із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення за природний газ за 2016 рік, договір від 21.12.2015 року №2145/16-ТЕ-34, у тому числі ПДВ 370,12 грн."; сума 144510,86 грн. в.т.ч. ПДВ 24085,14 грн., за природний газ за 2016 рік згідно з договором від 15.09.2016 року №2427/1617-ТЕ-34 із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення за природний газ за 2016 рік, договір від 15.09.2016 року №2427/1617-ТЕ-34, у тому числі ПДВ 24085,14 грн". Сторона остання перераховує кошти в сумі 146731,55 грн. до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

7.4.5. У розділі 3 визначено, що з метою реалізації цього Спільного протокольного рішення Сторони зобов`язуються, в тому числі, перерахувати кошти наступній Стороні, а Сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

7.4.6. У п. 4 спільного протокольного рішення зазначено, що сторони, що підписали це спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 року №20 та Порядку проведення розрахунків за невиконання своїх зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

7.4.7. За п. 5.2 спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням.

7.5. У відзиві на позов від 15.04.2019р. відповідач, посилаючись на Спільне протокольне рішення зазначив, що 27.06.2017р. отримав на рахунок кошти за пільги та субсидії і у той же день перерахував позивачу кошти за природний газ за 2016 рік згідно з договором від 15.09.2016 року №2427/1617-ТЕ-34. Оскільки бюджетні кошти за даним спільним протокольним рішенням були в одноденний строк після їх отримання спрямовані відповідачем на paxунок позивача, то ці кошти як оплата за газ не є простроченими. Позивач не вказує про порушення відповідачем погодженого внаслідок підписання Спільного протокольного рішення порядку та строків його виконання, в тому числі і щодо оплати. Як слідує із наданих позивачем розрахунків, їх нарахування проведено без урахування зміненого внаслідок підписання Спільного протокольного рішення порядку і строків проведення розрахунків за Договором. Як слідує із наданих Позивачем розрахунків, їх нарахування проведено без урахування зміненого внаслідок підписання Спільного протокольного рішення порядку і строків проведення розрахунків за Договором. Позивачем проведено нарахування на суми з розрахунку за поставлений газ за жовтень - листопад 2016 року та частково за грудень 2016 року, по яким у Спільному протокольному рішенні від 20.04.2017 року погоджено інших порядок і строк розрахунків та які вчасно профінансовано.

7.6. За результатами розгляду позовних вимог у задоволенні позову позивачу - публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" було відмовлено. Підстави такої відмови судом апеляційної інстанції наведені у пунктах 2.1.-2.3. цієї постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі без змін, виходячи з наступного.

8.2. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

8.3. З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

8.4. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

8.5. Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

8.6. Як вбачається з матеріалів справи, 15.09.2016р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Комунальним підприємством "Красилівське підприємство теплових мереж" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №2427/1617-ТЕ-34, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати покупцеві у 2016-2017 роках природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

8.6.1. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

8.6.2. Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

8.6.3. За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

8.6.4. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

8.6.5. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань або їх зміна не допускається.

8.7. На підставі договору купівлі-продажу природного газу №2427/1617-ТЕ-34 від 15.09.2016р. позивач продав відповідачу природний газ на загальну суму 555909,76 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016р., від 30.11.2016р., від 31.12.2016р., від 31.01.2017р., від 28.02.2017р., від 31.03.2017р.

8.8. Як зазначалося позивачем та не заперечувалось відповідачем, КП "Красилівське підприємство теплових мереж" станом на 01.04.2017 року заборгувало позивачу 146731,55 грн. за договором купівлі-продажу природного газу №2427/1617-ТЕ-34 від 15.09.2016р., що також підтверджується зведеним реєстром актів звіряння заборгованості.

8.9. Відповідач оплатив 146731,55 грн. за отриманий газ, однак оплата здійснювалась невчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим позивачем подано позов про стягнення з відповідача 43117,32 грн. пені, 11428,07 грн. 3% річних, 47879,51 грн. інфляційних втрат.

8.10. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

8.11. За положеннями ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

8.12. У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

8.13. Згідно з п.п. 1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

8.14. З зазначених положень наслідки у вигляді застосування штрафних санкцій та ст. 625 ЦК України підлягають застосуванню у випадку прострочення виконання зобов`язання з вини контрагента.

8.15. Згідно ст. 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

8.16. Положеннями пункту 1.2. Порядку від 03.08.2015 №493/688, яким сторони керувались при підписанні відповідних спільних протокольних рішень (розділ 3 спільних протокольних рішень), визначено, що розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

8.17. Відтак, спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків підписуються усіма учасниками розрахунків: відповідним департаментом фінансів, відповідним головним управлінням Казначейства, постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг), ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

8.18. Таким чином, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК "Нафтогаз України"" у такий спосіб виявив свою згоду здійснити розрахунки відповідно до згаданого Порядку і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором від 15.09.2016 року №2427/1617-ТЕ-34.

8.19. З вищенаведеного вбачається, що незалежно від того, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

8.20. Вказану позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 18 квітня 2018 року у справі №906/790/16.

8.21. Підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків, а отже суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

8.22. Аналогічна правова позиція щодо встановлення іншого порядку розрахунків наведена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 31.05.2019р. по справі №924/296/18.

8.23. Інших доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянтом не наведено.

8.24. Як визначено ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

8.25. Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

8.26. Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції - господарський суд Хмельницької області - ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

8.27. За таких обставин апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 08.07.2019р. у справі №924/245/19 - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Хмельницької області від 08.07.2019р. у справі №924/245/19 сплатило платіжним дорученням №7007202 від 05.08.2019р. судовий збір у сумі 2881,50 грн. - в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

10.2. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.3. Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 01.08.19р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 08 липня 2019 року у справі №924/245/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу №924/245/19 повернути господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "09" жовтня 2019 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.