ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року Справа № 924/198/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Дика А.І.,

представники учасників справи не з`явились;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Позивача- ОСОБА_1 на рішення госпо-дарського суду Хмельницької області від 13.07.2018р., повний текст якого складено 23.07.2018р., у справі №924/198/18 (суддя Гладій С.В.)

за позовом ОСОБА_1 м.Старокостянтинів Хмельницької обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма побутового

обслуговування «Силует» м.Старокостянтинів Хмельницької обл.

про визнання недійсним рішення загальних зборів від 03.02.2017р. в частині та

стягнення 170 798 грн. 33 коп.,-

У березні 2018 року ОСОБА_1 (надалі в тексті - ОСОБА_1 ) звернулася до гос-подарського суду Хмельницької області із позовом, в якому просила визнати недійсним в частині рішення від 03.02.2017р. загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма побу-тового обслуговування «Силует» (надалі в тексті - Товариство) та стягнути з Товариства (з урахуван-ням заяви про зменшення позовних вимог від 15.05.2019р.) 170 798 грн. 33 коп. розміру частки.(т. 1, арк.справи 2, 54-56).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 13.07.2018р. у справі №924/198/18 позов задоволено частково: визнано недійсним рішення загальних зборів Товариства від 03.02. 2017р. в частині визначення розміру вартості частки у майні Товариства, яка підлягає до виплати ОСОБА_1 , а також присуджено до стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 вартість частки в сумі 4 222 грн. 44 коп. та 1 825 грн. 33 коп. витрат зі сплати судового збору. В частині стягнення 166 575 грн. 89 коп. в задоволенні позову відмовлено.(т.1, арк.справи 107-110).

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що всупереч норм законодавства Відповідач визначив частку Позивача виходячи із статутного капіталу Товариства в редакції стату-ту станом на 18.12.2008р., а саме: статутний капітал в сумі 17 976 грн. х 6,66% частка, що дорівнює 1193 грн. без урахування вартості інших активів товариства. За таких обставин суд першої інстан-ції дійшов висновку, що рішення загальних зборів ТзОВ «Фірма побутового обслуговування «Силу-ет» від 03.02.2017р. в частині визначення розміру вартості частки у майні товариства, яка підлягає виплаті Позивачу в розмірі 1 193 грн. підлягає визнанню недійсним, оскільки порушено права та законні інтереси Позивача як учасника Товариства, що вибув. Суд першої інстанції самостійно визначив розмір частки Позивача при виході із Товариства згідно наступного розрахунку: 63 400 грн. - вартість чистих активів на кінець звітного періоду (код рядка 1495) х 6,66% - частка ОСОБА_1 в майні Товариства, дійшовши висновку, що вартість частки становить 4 222 грн. 44 коп. Заз-начений висновок суд вмотивував тим, що визначення вартості частки Позивача в майні Товариства не потребує будь-яких спеціальних знань, оскільки базується на даних фінансової звітності та застосування нескладних арифметичних розрахунків.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подала скаргу до апеляційного госпо-дарського суду, в якій просить рішення суду першої інстанції від 13.07.2018р. в частині відмови в задоволені позову - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову та стягнення з Товариства 166 575 грн. 89 коп., а також звільнити або зменшити ОСОБА_1 -ні розмір судового збору, який необхідно сплатити за подачу апеляційної скарги.(т.1, арк.справи 119-124).

Обґрунтовуючи скаргу Позивач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального права. Скар-жник зауважує, що чиста вартість активів, виходячи з документів становить 63 400 грн., та була виз-начена судом без проведення будь-яких експертиз, лише виходячи з фінансових документів Відпо-відача. Позивач з таким розрахунком погоджується (окрім вартості нежитлового приміщення та га-ража). Між тим, така ж сума була вказана у заяві про зменшення позовних вимог та використана при формуванні ціни позову. Разом з тим, категорично не погоджуючись із твердженням Відповідача, що вартість павільйону по АДРЕСА_1 становить 14 412 грн. 46 коп. - Позивач вважає таку суму заниженою і такою, що не відповідає дійсній ринковій вартості. Скарж-ник наголошує, що на праві приватної власності Товариству належить нежитлова будівля площею 544,2 м2, яка розташована по АДРЕСА_1 гараж по АДРЕСА_2 , який взагалі не був врахований при визначенні частки, яка підлягала ви-платі Позивачу. При цьому, таке право підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухо-ме майно серії НОМЕР_1 від 02.07.2008р., виданого Виконавчим комітетом Старокостянтинів-ської міської ради. Крім того, згідно висновку судового експерта від 15.03.2018р. №09/18 - ринкова вартість нежитлової будівлі площею 544,2 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 22.11.2016р. становить 2 201 549 грн., а ринкова вартість гаража за адре-сою: АДРЕСА_2 станом на 22.11.2016р. становить 314 003 грн. Даний експертний висновок зроблений на замовлення учасника справи, у відповід-ності до вимог ст.101 ГПК України, при дотриманні порядку проведення експертизи та складення висновку експерта за результатами проведеної експертизи у відповідності до чинного законодавс-тва України про проведення судових експертиз, в якому зазначено про попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Дослідждення було виконане на замовлення ОСОБА_2 , яка також була учасником Товариства і подала заяву про вихід у той же день, що й Позивач, а тому в силу ГПК України - такий висновок є належним та допустимим до-казом підтвердження позовних вимог Позивача, а відмова суду приймати до уваги такий доказ є не-обґрунтованою та безпідставною. При цьому, учасник Товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, що не було враховано судом першої інстанції.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.08.2018р. відкрито провад-ження за скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від 13.07.2018 року у справі №924/198/18, а також звільнено Скаржника від сплати судового збору.(т.1, арк.справи 116-118).

Ухвалою від 19.08.2018р. призначено у справі комплексну судову економічну та будівельно-технічну експертизу для визначення ринкової вартості майна товариства, а також зупинено провад-ження у справі №924/198/18 на час проведення експертизи.(т.1, арк.справи 157-165).

Разом з тим, указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. ліквідовано Рівненсь-кий апеляційний господарський суд та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмель-ницьку області, з місцезнаходженням у місті Рівному.

05.10.2018р. в газеті «Голос України» опубліковано оголошення про початок роботи Північ-но-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до наказу керівника апарату Рівненського апеляційного господарського су-ду №992 від 01.10.2018р. «Про комісію для передачі судових справ та матеріалів» згідно акта здачі судових справ від 01.10.2018р. до Північно-західного апеляційного господарського суду передана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від 13.07.2018р. у справі №924/198/18.

Для розгляду справи №924/198/18 автоматизованою системою документообігу суду 22.10. 2018р. визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суд-дя Розізнана І.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2018р. прийнято до провадження скаргу Позивача у зупиненій справі №924/198/18.(т.1, арк.справи 172-173).

Ухвалами від 18.10.2019р. та 27.12.2019р. задоволено клопотання експертів Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання оригіналів до-кументів та додаткових доказів, а ухвалою від 20.11.2018р. погоджено запропонований т.в.о.завіду-вача Будніцького І.В. строк виконання експертизи у понад три місяці.(т.1, арк.справи 174-175, 216-218, 237-239).

14.02.2019р. на адресу апеляційного суду надійшло Повідомлення експертів Київського нау-ково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість надання висновку.(т.2, арк.справи 5-7).

Ухвалою від 25.02.2019р. поновлено провадження у справі №924/198/18, а ухвалою від 02.04. 2019р. витребувано у ОСОБА_3 інвентарну справу або належним чином за-вірену її копію на нежитлове приміщення павільйон по АДРЕСА_1 ; ухвалою від 23.04.2019р., зокрема, доручено Старокостянтинівському районному від-ділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області вилучити у ОСОБА_3 інвентарну справу на нежитлове приміщення павільйон по АДРЕСА_1 . для дослідження апеляційним судом. Проваджен-ня у справі №924/198/18 зупинено до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом.(т.2, арк.справи 8, 15-16, 26-28,).

27.05.2019р. на адресу апеляційного суду надійшла постанова Відділу ДВС від 17.05.2019 року у ВП №59070767 про повернення виконавчого документа. Відділом ДВС винесену зазначену постанову у зв`язку із тим, що вилучити інвентарну справу на нежитлове приміщення павільйон по АДРЕСА_1 . у ОСОБА_3 неможливо через від-сутність такого документу. З письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що до лі цензова-них установ з метою інвентаризації зазначеного приміщення вона не зверталася.(т.2, арк.справи 29-32).

Ухвалою від 25.06.2019р. задоволено клопотання Позивача- ОСОБА_1 про дору-чення проведення експертизи іншій експертній установі; у справі №924/198/18 призначено судову експертизу та зупинено провадження до отримання висновку експерта.(т.2, арк.справи 49-50,57-59).

21.08.2019р. на адресу апеляційного суду надійшов лист експертів ТзОВ «Незалежний Інсти-тут Судових Експертиз» про залишення без виконання ухвали від 25.06.2019р. про призначення судової експертизи та повернення до суду матеріалів справи у зв`язку з несплатою та у відповідності до пункту 1.13 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних дослід-жень», затвердженої наказом Міністерства Юстиції України 08.10.1998р. №53/5 із змінами.(т.2, арк. справи 74).

Ухвалою від провадження у справі №924/198/18 поновлено та призначено судове засідання на 07.10.2019р.(т.2, арк.справи 75).

Під час апеляційного провадження 31.08.2018р. до суду надійшов відзив Відповідача, у яко-му він просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.(т.1, арк.справи 136-137).

Учасники справи не забезпечили явку уповноважених представників у жодне судове засідан-ня, причин неявки суду не повідомили. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та преро-гативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак неявка учасника судового процесу в судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце роз-гляду його позову, не є підставою для відкладення. Крім того, осіб, явка сторін обов`язковою не визнавалась, а матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуаль-ного права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п.3.1 статуту Товариства з обмеженою від-повідальністю «Фірма побутового обслуговування «Силует» затвердженого 15.07.1994р. (далі - Ста-тут) до складу засновників входять громадяни України - постійні працівники державного виробни-чого комерційного підприємства побутового обслуговування «Силует», а також особи, що прирів-няні до них, які підписали установчий договір.(т.1, арк.справи 20-29).

Матеріали справи свідчать, що 01.12.2008р. загальними зборами учасників Товариства зат-верджено зміни та доповнення до Статуту, зокрема вирішено п.7.3 Статуту викладено в редакції, згідно якої статутний фонд Товариства складає 17 976 грн. та розділений на 11 часток. Зокрема, частка ОСОБА_1 становить 1 193 грн.(т.1, арк.справи 32-33).

22.11.2016р. ОСОБА_1 подала Загальним зборам ТзОВ «Фірма побутового обслуговування «Силует» нотаріально посвідчену заяву-повідомлення про вихід зі складу учасників Товариства, а також просила провести розрахунки, сплативши вартість частини майна Товариства, пропорційну частині у статутному капіталі Товариства, у відповідності до п.8.6 Статуту.(т.1, арк.справи 31).

Рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформленим протоколом №1 від 03.02. 2017р. вирішено, зокрема, вважати ОСОБА_1 такою, що вийшла з Товариства з 22.11. 2016р., а також виплатити ОСОБА_1 вартість частини майна відповідно до її частки в статутному капіталі Товариства (6,66%), у відповідності до Статуту, а саме 1 193 грн.(т.1, арк.справи 9, 34-35).

Матеріали справи також містять:

- інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав влас-ності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19.12.2017р., з якого вбачається, що Товариству належить на праві власності гараж за адресою: АДРЕСА_2 та нежитлова будівля площею 544,2 м2 за адресою: АДРЕСА_1 .(т.1, арк.справи 11-12);

- баланс ТзОВ «Фірма побутового обслуговування «Силует» станом на 31.12.2016р., згідно даних якого балансова вартість майна Товариства станом на 31.12.2016р. складає 70,6 тис.грн., вар-тість чистих активів товариства, яка дорівнює розміру власного капіталу, становить 63,4 тис. грн. (код рядка 1495).(т.1, арк.справи 30);

- довідку ТзОВ «Фірма побутового обслуговування «Силует» від 22.01.2018р. за звітний пе-ріод 2016р. згідно якої залишкова вартість майна становить 15 362 грн. 15 коп.(14 412,46 грн. вар-тість павільйону + 949,69 грн. вартість касового апарату), що відповідає рядку 1010 балансу (основ-ні засоби) - 15,4 тис.грн. (т.1, арк.справи 36);

- висновок судового експерта №09/18 від 15.03.2018р. у судовій справі №924/22/18, згідно якого ринкова вартість нежитлової будівлі площею 544,2 м2 за адресою: АДРЕСА_1 станом на 22.11.2016р. становить 2 201 549 грн., ринкова вартість га-ража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , 2 ста-ном на 22.11.2016р. становить 314 003 грн. без ПДВ.(т.1, арк.справи 60-74);

- технічний паспорт на приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який виготовлено 12.03.2018р. за станом на 26.08.2008р. та технічний паспорт на об`єкт нерухомості (гараж) за адресою: АДРЕСА_2 , виготовлений 12.03.2016р. за станом на 24.06.2011р. (т.1, арк.справи 180-186);

- копію свідоцтва від 26.07.2011р. про право власності Товариства на нерухоме майно та витяг про державну реєстацію прав на нерухоме майно - гараж за адресою: АДРЕСА_2 .(т.1, арк.справи 199, 209, 210);

- копію договору купівлі-продажу від 04.01.2018р. нежитлової будівлі площею 544,2 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , укладений Товариством з Петров-ською Л.М.(т.1, арк.справи 207-208).

Вважаючи своє право порушеним неоплатою в повному розмірі її частки в статутному капі-талі, ОСОБА_1 звернулась із позовом до суду про визнання недійсним рішення загальних зборів Товариства від 03.02.2017р. в частині визначення розміру вартості частки у майні, яка підлягає їй до виплати та стягнення вартості частки в сумі 170 798 грн. 33 коп.

Як зазначалось вище, рішенням від 13.07.2018р. у справі №924/198/18 господарський суд Хмельницької області задоволив позов частково, визнавши недійсним рішення загальних зборів Товариства від 03.02.2017р. в частині визначення розміру вартості частки у майні Товариства, яка підлягає до виплати ОСОБА_1 та присудив до стягнення з Товариства вартість частки в сумі 4 222 грн. 44 коп. та 1 825 грн. 33 коп. витрат зі сплати судового збору, у решті вимог відмовив.(т.1, арк. справи 107-110).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга обґрунтована, а рішення підлягає частковому скасуванню, з огляду на наступне:

Статтею 15 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України) закріплено право кож-ної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту права встановлені статтею 16 ЦК України та статтею 20 Господарського кодексу України (надалі в тексті - ГК України).

Предметом даного спору є визнання недійсним рішення загальних зборів учасників това-риства та стягнення вартості частки у статутному капіталі товариства.

При цьому, враховуючи, що спірні правовідносини виникли у листопаді 2016 року, колегія суддів розглядає спір керуючись нормами цивільного законодавства чинними та той час - Глава 8 ЦК України, Закон України «Про господарські товариства» (надалі в тексті - Закон), Глава 18 ГК України, а також зважаючи на корпоративний характер спору - положеннями Статуту ТзОВ «Фірма побутового обслуговування «Силует»», затвердженого 15.07.1994р. зі змінами від 01.12.2008р.

У відповідності до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на зазначені обставини, апеляційний суд не переглядає і залишає без змін рішення господарського суду Хмельницької області від 13.07.2019р. в частині задоволення вимоги про виз-нання недійсним рішення загальних зборів Товариства від 03.02.2017р., яким визначено розмір вар-тості частки ОСОБА_1 у майні Товариства. Таким чином, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції яке оскаржується в частині грошової вимоги.

Вбачається, що звертаючись із позовом та апеляційною скаргою ОСОБА_1 вважає, що рі-шення загальних зборів Товариства від 03.02.2017р., оформлене протоколом №1 порушує її корпо-ративні права, оскільки частку майна, яка належить їй до виплати, визначено Товариством не за ринковою вартістю майна, а на основі вартості частки лише в статутному капіталі.

Переглядаючи оскаржуване рішення колегія суддів зауважує, що рішення загальних зборів учасників товариства є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), тобто офіційним письмовим документом, який породжує певні правові наслідки, що спрямовані на регулювання гос-подарських відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Відповідно до ЦК України та Закону - учасник товариства з обмеженою відповідальністю чи товариства з додатковою відповідальністю вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов`язує-ться ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв`язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповід-ній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв`язку. Положення уста-новчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є неза-конними.

У зв`язку з цим, підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: - порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; - позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; - порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Оцінюючи факт наявності або відсутності порушення права або охоронюваного законом ін-тересу Позивача, на захист яких подано позов, а також доводи Позивача щодо вартості належного йому до виплати майна, колегія суддів враховує таке.

За приписами статті 10 Закону, учасники товариства мають право: а) брати участь в управ-лінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; б) брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; в) вийти в установленому порядку з товариства; г) одержувати інформацію про діяльність товарист-ва.

На вимогу учасника товариство зобов`язане надавати йому для ознайомлення річні балан-си, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів; д) здійснити відчуження часток у статут-ному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в поряд-ку, встановленому законом. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Во-ни складаються з учасників товариства або призначених ними представників.(ч.1 ст.58 Закону).

Позивач зазначає, що вартість майна Товариства, пропорційна його частці в статутному ка-піталі затверджена виходячи лише з вартості частки майна в статутному капіталі Товариства, а не з ринкової вартості майна, є порушенням його прав та інтересів.

Так, згідно з частиною 3 статті 148 ЦК України (в редакції чинній на дату виходу) спори, що виникають у зв`язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, ви-рішуються судом.

З матеріалів справи вбачається, що 22.11.2016р. Позивач подала загальним зборам Товарист-ва нотаріально посвідчену заяву-повідомленням про вихід зі складу учасників Товариства і проси-ла провести розрахунки, у відповідності до п.8.6 Статуту, сплативши вартість частини майна Това-риства, пропорційну частині у статутному капіталі Товариства.(т.1, арк.справи 31).

Розглядаючи дану скаргу, колегія суддів приймає до уваги, що майно Товариства - це основ-ні і оборотні кошти, а також інші цінності, включаючи майнові права, які належать йому на праві власності і вартість яких відображена в самостійному балансі товариства (п.7.1 Статуту). Статут-ний фонд Товариства, згідно п.7.3 Статуту (зі змінами) визначено в розмірі 17 976 грн., який розді-лено на 11 часток. Частка ОСОБА_1 становить 1 193 грн.(т.1, арк.справи 32-33).

Учасник має право виходити з Товариства з додержанням попереднього строку повідомлен-ня інших учасників.(п.8.1.7 Статуту). Якщо учасник Товариства повідомить в письмовій формі збо-ри учасників товариства про свій намір вийти з Товариства, то збори учасників протягом трьох мі-сяців від дати одержаного повідомлення повинні запропонувати учаснику передати свою частку одному чи кільком учасникам Товариства, або третій особі, або у винятковому випадку, викупити і одночасно зменшити розмір статутного капіталу Товариства на розмір цієї частки. Учасники Това-риства користуються переважним правом придбання частки їх часткам у статутному фонді Товари-ства або в іншому, погодженому між ними розмірі. При цьому, сплачується вартість частини майна Товариства, пропорційна його частці у статутному фонді Товариства. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік в якому він вийшов з Товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. Учаснику, який вибув сплачується належна йому частка прибутку, одержаного Товариством в да-ному році до моменту його виходу.(п.8.6 Статуту).

При виключенні учасника з Товариства настають наслідки передбачені п.8.6 цього статуту (п.8.12 Статуту).

Як вже зазначалося, статтями 116 ЦК України та 10 Закону передбачено, що учасники това-риства мають право, зокрема, вийти в установленому порядку з товариства.

Частинами 1 та 2 статті 148 ЦК України (в редакції, чинній на дату виходу) встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши то-вариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержа-ти вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовле-ністю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути заміне-на переданням майна в натурі. Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передан-ня права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутно-му капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що право на вихід з товариства та отримання вар-тості майна товариства (пропорційно його участі) є безумовним суб`єктивним правом учасника, яке не залежить від згоди товариства чи інших його учасників.

Відповідно до ст.54 Закону, при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капі-талі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути по-вернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, пе-редане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винаго-роди.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 190 ЦК України - майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

За змістом частини 1 статті 66 та статті 139 ГК України, майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства.

Отже, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартос-ті активів товариства за вирахуванням вартості його зобов`язань (тобто вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства.

За наявності спору між учасником товариства та самою юридичною особою щодо визначення вартості майна останньої, учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а не на підставі вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою вольовою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом дійсної вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами (стаття 76 ГПК України в чинній редакції). До таких доказів належать, у тому числі, висновки експертів.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.04.2018р. у справі №925/1165/14. Крім того, на праві учасника товариства, який виходить з ньо-го, вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товарис-тва зосереджує увагу ВГСУ, закріпивши це у п.4.20 постанови Пленуму №4 від 25.02.2016р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин».

Обрання того чи іншого способу виділення учаснику товариства, що виходить з його числа, належної йому частки статутного капіталу, залежить саме від вибору самого учасника (тобто споро-бу, вказаного у заяві). Дане твердження підтверджується умовами ст.148 ЦК України (Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом). При цьому,

Матеріалами справи стверджується, що звертаючись із заявою 22.11.2016р. ОСОБА_1 про-сила провести розрахунки, сплативши вартість частини майна Товариства, пропорційну частині у статутному капіталі Товариства, у відповідності до п.8.6 Статуту.(т.1, арк.справи 31).

Таким чином, подаючи заяву про вихід з числа учасників Товариства, Позивач просив про виплату йому саме дійсної (ринкової) вартості майна Товариства, тобто - обрав спосіб виділення йо-му частки статутного капіталу шляхом перерахування йому коштів у розмірі вартості частини майна пропорційної частці в статутному капіталі. При цьому, обравши саме такий спосіб, Позивач, розра-ховував на отримання вартості майна (грошей), яке оцінюється не згідно проміжного балансу Това-риства, а визначається реальними (ринковими) цінами.

Проте, як вбачається з протоколу №1 від 03.03.2017р. загальних зборів учасників Товариства - останніми вирішено визначити на підставі вартості внеску у статутний капітал Товариства частки 6,66% учасника у статутному капіталі Товариства в сумі 1 193 грн., яка підлягає виплаті ОСОБА_1 .

При цьому, суд першої інстанції встановивши, що Відповідачу при визначені розміру част-ки Позивача при виході останнього із Товариства слід було виходити з вартості його чистих акти-вів, тобто із вартості усього майна, що належить Товариству, в тому числі основних засобів, немате-ріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення з урахуванням майнових зобов`язань Товариства, дійшов помилкового висновку про стягнення вартості частки майна в сумі 4 222 грн. 44 коп. на підставі лише балансу ТзОВ «Фірма побутового обслуговування «Силует» станом на 31.12.2016р. та довідки ТзОВ «Фірма побутового обслуговування «Силует» від 22.01.2018 року.

З огляду на зазначені обставини, обрання загальними зборами не того способу виділення частки учасника Товариства, про який він просив у заяві (поданій у відповідності до вимог закону) спричинило затвердження вартості майна (що підлягає виплаті) не в тій сумі, яку просив Позивач, маючи на увазі дійсну (ринкову) вартість майна, а не балансову, яка є односторонньою вольовою дією Товариства, яка не може бути беззаперечним доказом дійсної вартості майна.

Звернення з даним позовом зумовлено тим, що Позивач розраховував саме на відновлення свого порушеного права, шляхом визнання недійсним частини оспорюваного рішення, яким затвер-джено вартість належного йому майна у розмірі, який суттєво відрізняється від дійсної (ринкової) вартості. При цьому, отримавши заяву Позивача про вихід з числа учасників Товариства, з відповід-ним проханням про виплату вартості його частки у майні Товариства - загальні збори повинні були виконати свій обов`язок з виплати такої частки, виходячи із способу обрахунку її вартості, обрано-го Позивачем.

Колегія суддів зауважує, що вихід особи зі складу учасників товариства з обмеженою відпові-дальністю дає такій особі право одержати вартість частини майна, пропорційну її частці у статут-ному капіталі товариства.

Водночас, як вже зазначалось, згідно з ч.2 ст.148 ЦК України - учасник, який виходить із то-вариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. Згідно з ч.1 ст.54 Закону України «Про господарські товариства», при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата прова-диться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

Реалізуючи передбачене ст.55 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний ін-терес та спосіб його захисту.

Переглядаючи оскаржуване рішення, колегія суддів зауважує, що загальні збори Товарист-ва відбулися 03.02.2017р. Оплата вартості частки майна повинна бути проведена в строк до 12 мі-сяців з дня виходу. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів оплати ні в повному, ні в част-ковому обсязі належної до сплати вартості частки майна Позивача.

Отже, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, останній встанов-лює наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охороню-ваного законом інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення відповідного права чи охоронюваного законом інтересу.

Матеріали справи свідчать, що Позивач звернувся із позовом 20.03.2018р., тобто по спливу майже двох місяців від дня закінчення строку виплати вартості частки майна Товариства, тому ко-легія суддів вважає, що право Позивача щодо отримання вартості частки майна Товариства поруше-не і підлягає судовому захисту.

Як вже зазначалось вище, учасник товариства, який виходить з нього має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства.

Одним із доказів, на які посилається Позивач є висновок судового експерта №09/18 від 15.03. 2018р. у судовій справі №924/22/18 згідно якого ринкова вартість нежитлової будівлі площею 544,2 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , 12 станом на 22.11.2016р. стано-вить 2 201 549 грн., а ринкова вартість гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 станом на 22.11.2016р. становить 314 003 грн. без ПДВ.(т.1, арк.справи 60-74).

На переконання Скаржника - зазначений висновок є належним і допустимим доказом на під-твердження вартості нерухомого майна Товариства станом на дату подання заяви про вихід зі скла-ду учасників.

Оцінивши усі докази в сукупності, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимога Позивача врахувати ринкову вартість окремо визначеного майна (нежитлової будівлі та гаража) без врахування іншого майна Товариства за відсутності згоди останнього є без-підставною, оскільки порушує інтереси інших учасників, з огляду на наступне.

Господарський суд відповідно до ст.86 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оці-нює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожно-му доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у резу-льтаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у по-рядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обста-вин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спе-ціальних знань. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по бать-кові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підс-таві була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта мо-жуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він поперед-жений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначен-ня експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.(ч.ч.1,2,6,7 ст.98 ГПК України).

Висновок судового експерта №09/18 від 15.03.2018р. складено у судовій справі №924/22/18 за позовом ОСОБА_2 , яка також була учасником товариства та подала заяву про вихід у той же день, що й Позивач у даній справі до загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальніс-тю «Фірма побутового обслуговування «Силует» про визнання недійсним рішення загальних зборів від 03.02.2017р. в частині визначення розміру вартості частки у майні Товариства, яка підлягає вип-латі.

Зазначений висновок відповідає вимогам ст.98 ГПК України та є належним і допустимим до-казом і у даній справі №924/198/18, оскільки експерт дослідив повну ринкову вартість нерухомого майна нежитлової будівлі площею 544,2 м2 за адресою: Хмельницька АДРЕСА_1 та гаража, який розташований по АДРЕСА_2 , станом на 22.11.2016р.

При цьому, з метою дослідження обставин, які входять до предмета доказування, тобто виз-начення дійсної ринкової вартості нерухомого майна Товариства станом на дату виходу Позивача у експерта наявні необхідні спеціальні знання і таке дослідження суд самостійно здійснити не мо-же.

З огляду на викладене - неврахування судом першої інстанції висновку судового експерта №09/18 від 15.03.2018р. є помилковим.

При цьому, здійснивши розрахунок 6,66% частки учасника у статутному капіталі Товариства від загальної суми ринкової вартості нерухомого майна - в межах вимог апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що частка Позивача станом на 22.11.2016р. у грошовому еквіваленті від вартості нежитлової будівлі площею 544,2 м2 за адресою: АДРЕСА_1 та гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 становить 167 535 грн. 76 коп.

Враховуючи межі предмету спору та виходячи із меж перегляду судового рішення першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стяг-ненні 166 575 грн. 89 коп. вартості частки в майні Товариства (в межах заявленої суми позову), то-му в цій частині рішення господарського суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Разом з тим, статтею 129 ГПК України передбачено порядок розподілу судових витрат. Так, зокрема, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу ч.2 зазначеної статті - судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відпові-дача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Тому, враховуючи звільнення Скаржника від сплати судового збору ухвалою від 17.08.2018р. та задоволення апеляційної скарги - з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма побутово-го обслуговування «Силует» належить стягнути в дохід Державного бюджету України 2 498 грн. 64 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

З мотивів зазначених вище, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апе-ляційної скарги та часткового скасування рішення суду першої інстанції з підстав ст.277 ГПК Ук-раїни через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, визнання судом першої інстанції встановленими обставин, що мають значення для справи, які не були доведеними та не-відповідності обставинам справи висновків, викладених у рішенні, що призвело до ухвалення част-ково незаконного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуаль-ного кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від 13.07.2018р. у справі №924/198/18 задоволити.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 13.07.2018р. у справі №924/198/18 скасувати в частині відмови у стягнені з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма побу-тового обслуговування «Силует» на користь ОСОБА_1 166 575 грн. 89 коп. вартості частки в майні товариства.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма побутового обслуговування «Силует» (31100, Хмельницька обл., м.Старокостянтинів, вул.Миру, 12, код 21328590) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 166 575 грн. 89 коп. вартості частки в майні товариства та 2 498 грн. 64 коп. витрат зі сплати судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма побутового обслуговування «Силует» (31100, Хмельницька обл., м.Старокостянтинів, вул.Миру, 12, код 21328590) в дохід Дер-жавного бюджету України 2 498 грн. 64 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

6. Надати доручення місцевому господарському суду про видачу відповідного наказу.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

8. Матеріали справи №924/198/18 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.