ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2019 р. Справа№ 910/5847/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників згідно з протоколом судового засідання від 02.10.2019

за апеляційною скаргою Науково-дослідної судово-експертної установи

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 (повне рішення складено 12.08.2019)

у справі № 910/5847/19 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Науково-дослідної судово-експертної установи

до Генеральної прокуратури України

про стягнення 750 987, 96 грн вартості виконаної позивачем комісійної судово-економічної експертизи,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

У травні 2019 року Науково-дослідна судово-експертна установа звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Генеральної прокуратури України про стягнення 750 987, 96 грн вартості виконаної позивачем комісійної судово-економічної експертизи.

Позовні вимоги про стягнення грошових коштів обґрунтовані тим, що позивачем, на виконання постанови слідчого Генеральної прокуратури України було виконано комісійну судово-економічну експертизу. Однак, відповідач безпідставно відмовляється від оплати проведеної експертизи.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у задоволенні позовних вимог Науково-дослідної судово-експертної установи до Генеральної прокуратури України відмовлено повністю/

Рішення обґрунтовано тим, що у спірних правовідносинах для проведення позивачем експертизи необхідною та істотною умовою є укладення договору у письмовій формі. При цьому, постанова слідчого не містить вимоги щодо оплати за проведену позивачем експертизу та погодження її вартості тощо та, при цьому, не є підставою для виникнення господарських зобов`язань, вичерпний перелік яких передбачено ст. 174 Господарського кодексу України.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У серпні 2019 року Науково-дослідна судово-експертна установа звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Науково-дослідної судово-експертної установи на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019. Надано час для подання відзиву, заперечення на відзив, заяв, клопотань. Справу призначено до розгляду на 02.10.2019.

02.10.2019 у судове засідання з'явилися представники сторін - позивача та відповідача. Представник скаржника на обґрунтування своєї позиції подав клопотання про долучення до матеріалів справи рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції в інших справах.

У судовому засіданні 02.10.2019 представник скаржника заявив усне клопотання про витребування доказів, яке усною ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання було залишено без розгляду на підставі ст. 118, 207 ГПК України.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив та просив відмовити в її задоволенні.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Науково-дослідна судово-експертна установа в апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з огляду на таке.

Скаржник зазначає, що діючим законодавством укладення договору на проведення у кримінальному провадженні судової експертизи, призначеної органом досудового розслідування, не передбачено. А тому, на переконання заявника, у даному випадку судова експертиза проводилася не на підставі договору, а на підставі рішення органу досудового розслідування - постанови слідчого Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні та на підставі Закону України «Про судову експертизу».

Також, на думку скаржника, системний аналіз ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» та ст. 122 КПК України свідчить, що проведення експертизи державною спеціалізованою установою здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. А проведення експертизи експертами, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, не є їх службовим обов'язком та фінансується за рахунок сторони, яка їх залучила.

Так, у даному випадку, скаржник зазначає, що він не є державною спеціалізованою установою, а виконання судовими експертами Іванковим В.М. та Іванковим П.М. комісійної судово-економічної експертизи у кримінальному провадженні не є їх службовим обов'язком, оскільки останні перебуваються з позивачем у трудових відносинах.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

27.09.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Відзив прийнято в порядку ст. 263 ГПК України.

Відповідач зазначає, що Законом, Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачено, що експертизи у кримінальних провадженнях проводять державні спеціалізовані установи за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються їм з Державного бюджету України, а фахівці, що не є працівниками цих установ, зазначені у статті 7 Закону, виконують інші роботи на договірних засадах. Безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта у Генеральної прокуратури України не виникло господарського зобов'язання зі сплати коштів за проведення експертизи у кримінальному провадженні, оскільки такі кошти цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету.

Також відповідач зазначає, що згідно з п. 10 ч. 1 розділу 2 Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах судовий експерт має право проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законодавством України.

Крім того, відповідач зазначає, що вартість експертогодин, встановлена скаржником, є занадто високою та не відповідає розміру визначеному Кабінетом Міністрів України. А загальна вартість експертизи, заявлена скаржником до стягнення, перевищує допустимий розмір закупок послуг без проведення процедури закупівлі, передбачений Законом України «Про публічні закупівлі».

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції, постановою слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України Дуляницьким Ю.В. від 31.05.2018 (далі - постанова слідчого) у кримінальному провадженню № 0000386 від 13.02.2017, яке порушено за ознаками кримінального правопорушення, за ознаками ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 240 та ч. 2 ст. 209 Кримінального кодексу України, було призначено комісійну судово-економічну експертизу.

Згідно з п. 1 резолютивної частини постанови слідчого від 31.05.2018 до проведення експертизи залучено експертів Іванкова Володимира Миколайовича та Іванкова Павла Миколайовича, які працюють в Науково-дослідній судово-експертній установі.

На виконання постанови слідчого, судовими експертами Науково-дослідної судово-експертної установи Іванковим Володимиром Миколайовичем та Іванковим Павлом Миколайовичем було виконано комісійну судово-економічну експертизу, результати якої оформлені висновком № 05/02/19-1, який разом із матеріалами кримінального провадження, актом №NF-04 від 05.02.2019 здачі-приймання висновку комісійної судово-економічної експертизи та рахунком № 4 від 05.02.2019 на оплату вартості експертизи в сумі 750 387, 96 грн були передано відповідачеві 07.02.2019 згідно з листом вих. № 9 від 05.02.2019.

Так, звертаючись з даним, позовом позивач вказує на те, що між сторонами виникли господарські відносини з приводу виконання експертизи на підставі вказаної постанови старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України в межах кримінального провадження до його передачі до суду та на підставі положень Закону України «Про судову експертизу» та ст. 122 Кримінального процесуального кодексу України, судовий експерт (в даному разі - позивач, що залучив своїх працівників, що виконували трудові обов`язки) має право одержати винагороду за виконану роботу та відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи від сторони кримінального провадження, яка залучила експерта (тобто відповідача) у семиденний строк від дня пред`явлення кредитором вимоги відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, застосовані ним положення законодавства та межі апеляційного перегляду рішення суду

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом розгляду є обставини, що склалися в процесі вчинення органом досудового розслідування слідчих дій на відповідній стадії кримінального провадження.

Згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства України експерт зобов'язаний зокрема особисто провести повне дослідження і дати обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок на поставлені йому запитання, а в разі необхідності - роз'яснити його.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об'єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки визначені Законом України «Про судову експертизу».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

За приписами ст. 71 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судову експертизу» незалежно від виду судочинства судовий експерт має право одержувати винагороду за проведення судової експертизи, якщо її виконання не є службовим завданням.

Поряд із тим, ч. 1 ст. 69 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.

При цьому, п. 6 ч. 3 ст. 69 Кримінального процесуального кодексу України, експерт має право одержати винагороду за виконану роботу та відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи і викликом для надання пояснень чи показань, у разі, якщо проведення експертизи не є службовим обов`язком особи, яка залучена як експерт.

Згідно зі ст. 122 Кримінального процесуального кодексу України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Витрати, пов`язані із участю потерпілих у кримінальному провадженні, залученням та участю перекладачів для перекладу показань підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Потерпілим, цивільним позивачам, свідкам оплачуються проїзд, наймання житла та добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Експертам, спеціалістам, перекладачам оплачуються проїзд, а також добові в разі переїзду до іншого населеного пункту. Експертам, спеціалістам і перекладачам повинна бути сплачена винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів та експертів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Водночас, згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав та у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1.12. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, експерти, які не є працівниками державних спеціалізованих установ та на професійній основі здійснюють судово-експертну діяльність, забезпечують проведення експертиз та досліджень відповідно до вимог Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3505/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за № 1431/20169.

Згідно з п. 10 ч. 1 розділу 2 Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3505/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за № 1431/20169, судовий експерт має право проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законодавством України.

При цьому, згідно зі ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Відповідно до абз. 7 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» державні спеціалізовані установи, а також фахівці, що не є працівниками цих установ, зазначені у статті 7 цього Закону, виконують інші роботи на договірних засадах.

Тобто аналіз наведених норм свідчить про те, що фахівці, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, зазначених у ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», виконують інші роботи на договірних засадах. Посилання скаржника на те, що такими іншими роботами не можуть бути судові експертизи відхиляються судом апеляційної інстанції з огляду на те, що приписи кримінального процесуального законодавства дають визначення поняттю висновок експерта, яким є саме дослідження експерта та зроблені за їх результатами висновки. А тому вказані доводи відхиляються як безпідставні.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Отже, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що у спірних правовідносинах для проведення позивачем експертизи необхідною та істотною передумовою є укладення договору у письмовій формі, з урахуванням п. 1 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України. При цьому, постанова слідчого не містить вимоги щодо оплати за проведену позивачем експертизу та погодження її вартості тощо. До того ж, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що постанова слідчого прокуратури не є підставою для виникнення господарських зобов`язань, вичерпний перелік яких передбачено ст. 174 Господарського кодексу України.

Так, судом першої інстанції було встановлено та не заперечувалося сторонами, що договір між сторонами щодо проведення експертного дослідження, судової експертизи не укладався. Доказів на спростування наведеного сторонами не надано, матеріали справи не містять. Позивач, як юридична особа, що діє в сфері науково-дослідної та науково-практичної експертної діяльності має бути обізнаною щодо зазначеного та усвідомлювати необхідність підготовки такого договору (проекту).

Північний апеляційний господарський суд зазначає, що згідно з установчим актом про створення Науково-дослідної судово-експертної установи (а.с. 22 - 26) установа є неприбутковою організацією, створена без мети отримання прибутку для його подальшого розподілу між засновниками, учасниками чи пов'язаними з ними особами (п. 1.5.). Водночас, п. 1.6. установчого акту скаржника передбачено, що установа може поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, яка відповідає меті, для якої створена установа, та сприяє її досягненню. Відносини установи з підприємствами, установами, організаціями та громадянами в усіх сферах господарської діяльності будуються на договірних засадах згідно із законодавством України (п. 2.3.).

Отже, можливість вступ у відносини з іншими установами, до яких, зокрема, відноситься і Генеральна прокуратура України, установчі документи скаржника, передбачають виключно на договірних засадах. Тобто, скаржник приймаючи не себе зобов'язання з виконання судової експертизи не дотримався як положень законодавства України, так і власних установчих документів. А тому посилання скаржника на неможливість відмови від виконання судової експертизи відхиляються судом як безпідставні, оскільки Наукова установа не була обмежена в можливості запропонувати прокуратурі укласти відповідний договір на здійснення судової експертизи. Доказів звернення з відповідним проектом договору до відповідача скаржником не надано.

Також, скаржником не надано доказів на підтвердження підписання з боку уповноважених осіб відповідача, що мають повноваження щодо підпису фінансових, бухгалтерських та звітних документів, відповідних первинних документів, якими засвідчено вартість проведеної експертизи з боку відповідача (в тому числі акту №NF-04 від 05.02.2019 здачі-приймання висновку комісійної судово-економічної експертизи, на який посилається позивач, що підписаний з боку відповідача слідчим з особливо важливих справ першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Головного слідчого управляння Генеральної прокуратури України Івановим А.).

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади установлено Законом України «Про публічні закупівлі» сфера дії якого поширюється, зокрема, до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Згідно з ч. 7 ст. 2 Закону України «Про публічні закупівлі» забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частини з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що задоволення позову у даній справі та стягнення коштів за проведену експертизу недержавною установою, враховуючи вартість експертизи (більше 200 000, 00 грн) свідчитиме про недотримання процедури закупівлі таких послуг, що суперечитиме вимогам законодавства про публічні закупівлі. Наведене додатково підтверджує, що передумовою проведення експертизи недержавною установою є наявність відповідного договору, укладення якого, в тому числі, має відбуватися з дотриманням вимог законодавства про публічні закупівлі.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 750 387, 96 грн вартості виконаної позивачем комісійної судово-економічної експертизи є безпідставними.

Доводи скаржника з посиланням на судову практику відхиляються судом з огляду на те, що положення ч. 4 ст. 236 визначаються обов'язковість врахування тільки висновків Верховного Суду.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову Науково-дослідної судово-експертної установи про стягнення коштів.

Таким чином, на підставі ст. 2, 4, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Науково-дослідної судово-експертної установи на рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у справі №910/5847/19 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2019 у справі №910/5847/19 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 07.10.2019

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім