РІШЕННЯ

07 жовтня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/303/19

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

при секретарі судового засідання Саловській О.А.

розглянув справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Мисліцької Галини Іллівни (АДРЕСА_1 )

до відповідача Теребовлянської міської ради (вул Шевченка, 8, м Теребовля, Тернопільська область, 48101)

про визнання незаконним (недійсним) рішення

За участю від:

позивача - Помазанська С.І.

відповідача - Ізай Р.О .

Суть справи.

Фізична особа - підприємець Мисліцька Галина Іллівна звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача Теребовлянської міської ради про визнання незаконним (недійсним) рішення 53 сесії 7 скликання Теребовлянської міської ради від 11.01.2019 №5087 "Про визнання таким, що втратило чинність рішення сесії Теребовлянської міської ради №1550 від 25.09.2013 "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м Теребовля вул Шевченка, 5а в оренду ФОП Мисліцькій Г.І. "

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на те, що оскаржуване рішення є незаконним (недійсним), оскільки прийняте відповідачем без повідомлення та згоди позивача, поза межами повноважень Теребовлянської міської ради, як органу місцевого самоврядування, яке незаконно відміняє уже виниклі правовідносини, пошурує земельні права ФОП Мисліцької Г.І. та суперечить принципу верховенства права, юридичній визначеності правовідносин, при цьому посилаючись на обставини, які встановлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №921/158/18 та Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 у справі №921/43/15-г/6.

Ухвалою суду від 20.05.2019 (суддя Шумський І.П.) відкрито провадження у справі №921/303/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання у даній справі призначено на 14.06.2019.

Ухвалою суду від 07.06.2019, на підставі п 5 ч 1 ст 228 ГПК України провадження у справі №921/303/19 зупинялось до вирішення питання щодо розгляду заяви про відвід судді Шумського І.П., складом суду, який визначається у порядку ст 32 ГПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2019, заяву про відвід судді Шумського І.П. у даній справі передано на розгляд судді Стопника С.Г.

Ухвалою суду від 10.06.2019 (суддя Стопник С.Г.) відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Мисліцької Галини Іллівни б/н від 03.06.2019 про відвід судді Шумського І.П. від розгляду справи №921/303/19, у зв`язку з необґрунтованістю.

В подальшому, ухвалою суду від 10.06.2019 поновлено провадження у даній справі та повідомлено учасників процесу про те, що підготовче засідання у справі проводитиметься 14.06.2019, в якому оголошувалась перерва та яке неодноразово відкладалось, востаннє до 15.08.2019.

В порядку ч 3 ст 177 ГПК України, за ініціативою суду продовжувався строк підготовчого провадження, про що постановлено ухвалу від 04.07.2019.

В ході розгляду справи, позивачем до матеріалів справи долучено: заяву б/н від 03.06.2019 (вх №440 від 06.06.2019) про відвід судді, з додатком; клопотання б/н від 02.07.2019 (вх №11531 від 02.07.2019) з додатком; доводи та міркування б/н від 18.07.2019 (вх №12687 від 22.07.2019) з додатком; заяву б/н від 13.08.2019 (вх №14299 від 15.08.2019) з додатком; клопотання б/н, б/д (вх №15213 від 29.08.2019) про ознайомлення з матеріалами справи.

В свою чергу, відповідачем до матеріалів справи подано: клопотання б/н від 25.06.2019 (вх №11151 від 25.06.2019) про ознайомлення з матеріалами справи; клопотання б/н, б/д (вх №11666 від 04.07.2019) з додатком; відзив б/н від 14.06.2019 (вх №11663 від 04.07.2019); клопотання б/н від 04.07.2019 (вх №11713 від 04.07.2019) про видачу копії ухвали; клопотання б/н від 22.07.2019 (вх №12768 від 22.07.2019) про ознайомлення з матеріалами справи; заперечення б/н від 24.06.2019 (вх №13026 від 25.07.2019) з додатком; заяву №1655/02-48 від 31.07.2019 (вх №13574 від 02.08.2019) з додатком; клопотання б/н від 04.09.2019 (вх №15766 від 05.09.2019) про відкладення розгляду справи, з додатком; письмовий виступ в дебатах б/н від 07.10.2019 (вх №18163 від 07.10.2019).

У тексті позовної заяви позивачем, в порядку ст 81 ГПК України, заявлено клопотання про витребування доказів, а саме спірного рішення у даній справі та переліку документів, які стали підставою для його прийняття.

Ухвалою від 20.05.2019 судом було запропоновано відповідачу в строк до 11.06.2019 надати суду перелік вищевказаних документів та відзив на позовну заяву.

В підготовчому судовому засіданні 14.06.2019 представником відповідача в своїх усних поясненнях зазначено про наявність у нього документів, які необхідно надати, однак невиконання пропозиції суду пов`язано браком часу.

Внаслідок подальшого підтримання представником ФОП Мисліцької Г.І. клопотання про витребування доказів, ухвалою від 14.06.2019 відповідно до ст 81 ГПК України судом задоволено таке клопотання та зобов`язано Теребовлянську міську раду в строк до 27.06.2019 надати суду: завірену копію оскаржуваного рішення, документів, які стали підставою для його прийняття та протоколу сесії ради від 11.01.2019; завірену копію Положення про постійну комісію з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища Теребовлянської міської ради з копією рішення міської ради про затвердження Положення, а також докази надіслання перелічених документів на адресу позивача.

Клопотанням б/н, б/д (вх №11666 від 04.07.2019) представником відповідача подано до матеріалів справи засвідчені копії витребуваних судом документів.

У відзиві б/н від 14.06.2019 (вх №11663 від 04.07.2019) Теребовлянська міська рада просила суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування цьому, нею зазначено наступне:

- рішенням Теребовлянської міської ради від 25.09.2013 № 1550 ФОП Мисліцькій Г.І. дано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0034 га в оренду терміном на п`ять (5) років для обслуговування кладової в м Теребовля по вул Шевченка, 5-А за рахунок земель житлової та громадської забудови, угіддя-землі для комерційного використання;

- в матеріалах позовної заяві відсутні будь-які документи, які свідчили б, що позивач зверталась до землевпорядної організації з питання складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0034 га в оренду терміном на п`ять (5) років для обслуговування кладової в м Теребовля по вул Шевченка, 5-А ;

- посилаючись на зміст рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 зазначає, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання;

- в даному випадку рішення Теребовлянської міської ради № 1550 від 25.09.2013 не виконане позивачем;

- постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 по справі № 921/43/15-г/6 це рішення відповідача визнано недійсним в частині визначення площі земельної ділянки.

Ухвалою від 04.07.2019 судом прийнято до розгляду витребувані судом документи, які долучено представником Теребовлянської міської ради із клопотанням б/н, б/д (вх №11666 від 04.07.2019), а також з врахуванням приписів ст 118, 119, 165 ГПК України залишено без розгляду відзив на позов б/н від 14.06.2019 (вх №11663 від 04.07.2019) у зв`язку з тим, що він поданий до суду за межами строку, встановленого судом для його подачі та без обґрунтування поважності причин пропуску такого строку.

У доводах та міркуваннях б/н від 18.07.2019 (вх №12687 від 22.07.2019) позивачем заперечено проти прийняття ухвалою суду від 04.07.2019 документів, долучених представником Теребовлянської міської ради із клопотанням б/н, б/д (вх №11666 від 04.07.2019). З приводу цього ним зазначено, що такі докази не є належними, допустимими та достовірними, адже копії поданих документів не засвідчені у встановленому законом порядку. А тому, відповідачем порушено порядок подання письмових доказів до суду, відсутнє обґрунтування поважності причин неподання витребуваних судом доказів у строк до 27.06.2019 і причин невиконання ухвали суду від 14.06.2019 в повному обсязі, зокрема неподання документів, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Представником Теребовлянської міської ради також подано до матеріалів справи заперечення від 24.06.2019 на доводи та міркування Мисліцької Г.І . У цих запереченнях відповідач cтверджує:

- рішення №1550 від 25.09.2013 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м Теребовля по вул Шевченка, 5 а в оренду ФОП Мисліцька Г.І. » є ненормативним актом;

- постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 у справі №921/43/15-г/6 не внесено зміни до рішення 1550 від 25.09.2013 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м Теребовля по вул Шевченка, 5 а в оренду ФОП Мисліцька Г.І. » та не зобов`язано це робити;

- посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №921/158/18, зазначає про відсутність доказів звернення ФОП Мисліцької Г.І. до Теребовлянської міської ради із зверненням про затвердження виготовленого Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП Мисліцькій Г.І. площею 0,0051 га в оренду терміном на п`ять років для обслуговування нежитлової будівлі кладової в межах населеного пункту м Теребовля по вул Шевченка , 5а;

- відповідно до рішення №1550 від 25.09.2013 мета отримання земельної ділянки полягала у обслуговуванні кладовки, а не для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, як це вказано у виготовленому у 2017 році ПП «Оцінювач» Проекті землеустрою;

- а відтак, позивачем не надано доказів виконання рішення №1550 від 25.09.2013 протягом п`яти років з моменту його прийняття.

02.08.2019 на адресу господарського суду, супровідним листом №1655/02-48 (вх № 13574 від 02.08.2019) від відповідача надійшов належним чином засвідчений Витяг з протоколу пленарного засідання сесії Теребовлянської міської ради від 11.01.2019 та надано докази його надіслання на адресу позивача.

Також, з власної ініціативи, судом здійснено та долучено до матеріалів справи окремі витяги з офіційного сайту Теребовлянської міської ради : рішення від 22.12.2015 №11, положення про постійні комісії Теребовлянської міської ради від 22.12.2015 №11, протокол засідання комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природного навколишнього середовища від 04.01.2019, протокол пленарного засідання Теребовлянської міської ради сьомого скликання, п`ятдесят третьої сесії від 11.01.2019, рішення від 11.01.2019 №5087 та окремі положення регламенту Теребовлянської міської ради сьомого скликання.

Ухвалою суду від 15.08.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/303/19 до розгляду по суті в судовому засіданні 05.09.2019, яке відкладалось до 07.10.2019.

Представником відповідача в судовому засіданні 07.10.2019 проти позову заперечено. Попри наведене у письмовому виступі в дебетах, представником відповідача зауважено про відсутність у представника позивача Помазанської С.І. повноважень на представництво інтересів позивача у цій справі. З приводу цього нею зазначено, що Помазанська С.І. приймає участь у справі на підставі довіреності від 27.02.2018 (зареєстрованої в реєстрі за №14-09-09/13), яка видана їй як фізичній особі, а не адвокату.

Представником позивача в судовому засіданні 07.10.2019 підтримано позовні вимоги та заперечено наведене відповідачем щодо відсутності у неї повноважень на здійснення повноважень представника. Нею зазначено про те, що за даними Єдиного реєстру адвокатів України вона зареєстрована як адвокат, а видана на її ім`я довіреність відповідає чинному законодавству.

З приводу цього, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч 1 ст 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч 3 ст 56 ГПК України).

Згідно ч 1, ч 2 ст 58 ГПК України представником у суді може бути, зокрема адвокат. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 12 ГПК України вказано, що малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У п п 11 п 16-1 Перехідних положень Конституції України зазначено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

У згаданій ст 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Незалежність адвокатури гарантується.

Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Враховуючи предмет та підстави позову, приписи ч 5 ст 12 ГПК України, дана справа не відноситься до малозначних справ.

Згідно ч 4 ст 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України від 05.07.2012 №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною 3 статті 26 Закону встановлено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

В матеріалах справи міститься довіреність від 27.02.2018 (зареєстрована в реєстрі за №14-09-09/13), якою Мисліцька Г.І. уповноважила Помазанську С.І. представляти її інтереси, зокрема в усіх судах при розгляді справ стороною в яких вона буде виступати, з усіма правами, наданими в процесі як стороні і третій особі, у тому числі з правом підпису усіх процесуальних документів.

У цій довіреності не зазначено, що вона видана Помазанській С.І. як адвокату.

Однак, разом із довіреністю до позовних матеріалів позивачем долучено скріншот сайту із даними Національної Асоціації Адвокатів України. За його змістом Помазанська С.І. займається адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва №424 від 05.05.2006 виданого Тернопільською обласною КДКА (рішення від 05.05.2006).

Жодна норма Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не встановлює, що в довіреності, виданій на ім`я фізичної особи - адвоката, обов`язково зазначається про те, що такий представник є саме адвокатом. Не містить таких вимог ні Господарський процесуальний кодекс України, ні Цивільний кодекс України, яким врегульовано питання представництва за довіреністю.

В зазначеному аспекті важливим є, щоб особа, яка здійснює представництво за довіреністю, мала статус адвоката та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Тоді як довіреність визначає лише повноваження адвоката, межі наданих представникові прав та перелік дій, які він може вчиняти для виконання доручення.

Згідно інформації витягу з Єдиного реєстру адвокатів України (створений та почав функціонувати з 16 січня 2013 року на підставі Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 26 (http://erau.unba.org.ua), який є загальнодоступним та загальновідомим Інтернет ресурсом та містить відомості про чисельність і персональний склад адвокатів України, які відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" набули права на зайняття адвокатською діяльністю Помазанська Світлана Іванівна здійснює індивідуальну адвокатську діяльність на підставі Свідоцтва № 424, виданого Радою адвокатів Тернопільської області 05.05.2006, на підставі рішення № 3 від 05.05.2006.

Таким чином, слід вважати, що зазначена інформація про отримання Помазанською С. І. свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №424 від 05.05.2006 є загальновідомим фактом.

З огляду на наведене, суд вважає помилковим твердження представника відповідача про те, що у тексті довіреності, на підставі якої адвокат здійснює представництво у суді, обов`язково повинно бути вказано, що її видано саме адвокату. А відтак, суд відхиляє твердження представника відповідача про відсутність у Помазанської С.І. , як представника, права на представлення інтересів позивача - ФОП Мисліцької Г.І . у справі №921/303/19.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 12.10.2018 у справі №908/1101/17.

Відповідно до ч 4 ст 236 ГПК України, ч 6 ст 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Судом враховано, що у силу вимог ч 1 ст 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч 1 ст 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) "Акорд". Експертний висновок № 765 від 20.10.2017 до 20.10.2020.

Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер MAP 628 VJ 19143473.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебувала справа №921/43/15-г/6 за позовом Фізичної особи - підприємця Мисліцької Галини Іллівни до відповідача Теребовлянської міської ради про визнання недійсним рішення №1550 від 25 вересня 2013 року в частині визначення площі земельної ділянки.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.02.2016 у справі №921/43/15-г/6 в задоволенні позову відмовлено.

В подальшому, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 задоволено апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Мисліцької Г.І.; скасовано рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.02.2016 в справі №921/43/15-г/6; прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Мисліцької Галини Іллівни до Теребовлянської міської ради про визнання недійсним рішення №1550 від 25 вересня 2013 року в частині визначення площі земельної ділянки - задоволено; визнано недійсним рішення 46 сесії 6 скликання Теребовлянської міської ради від 25.09.2013 № 1550 "Про надання дозволу складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м. Теребовлі, вул Шевченка, 5-А , в оренду ФО-П Мисліцькій Г .І." в частині визначення розміру земельної ділянки площею 0,0034 га для обслуговування будівлі ФОП Мисліцької Г. І. за адресою вул Шевченка, 5А, м Теребовля .

Вказана постанова апеляційного суду набрала законної сили, в касаційному порядку не оскаржувалась.

У постанові Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 у справі №921/43/15-г/6 встановлено наступні обставини:

- на підставі рішення Теребовлянської міської ради від 27.06.2006 № 151, Мисліцькій Г.І. було видано свідоцтво від 01.09.2006 про право власності на нежитлове приміщення (кладової) по вул Шевченка, 5а в м Теребовля , яке зареєстровано у Теребовлянському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.09.2006;

- 05.09.2006 Теребовлянським бюро технічної інвентаризації складено технічний паспорт на кладову, відповідно до якого площа цього приміщення складає 23,4 кв м - по внутрішніх обмірах та 32,4 кв м - по зовнішніх;

- згідно розрахунку потреби площі земельної ділянки для обслуговування нежитлового приміщення позивачеві в вул Шевченка, 5-а, м Теребовля, Тернопільської області , складеного Теребовлянським районним комунальним підприємством "Архпроектсервіс" від 13.10.2014 - площа земельної ділянки складе - 0,0051 га, з врахуванням площі забудови 0,0034 га та зони замощення 0,0017 га;

- 14.08.2013 Фізична особа - підприємець Мисліцька Г.І. звернулась в Теребовлянську міську раду із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди для обслуговування нежитлового приміщення (кладової) по вул Шевченка, 5а, м Теребовля ;

- рішенням сесії Теребовлянської міської ради №1512 від 30.08.2013, по розгляду заяви Фізичної особи - підприємця Мисліцької Галини Іллівни від 14.08.2013, вирішено доручити постійній комісії міської ради з питань землекористування вивчити питання про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування кладової по вул Шевченка, 5а в м Теребовля ;

- згідно протоколу засідання постійної комісії з питань землекористування від 25 вересня 2013 року, її члени (зіславшись на кадастровий план) прийшли до висновку про необхідність надання позивачці ділянки площею 0,0034 га;

- на засіданні комісії 25.09.2013 ФОП Мисліцька Г.І. просила збільшити загальну площу земельної ділянки, встановивши її межі на відстані одного метра від стін будівлі, а разом 0,0051 га. Однак, комісія з питань землекористування рекомендувала надати заявниці дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки саме площею 0,0034 га;

- рішенням Теребовлянської міської ради від 25.09.2013 №1550, підприємцю Мисліцькій Г.І. надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0034 га в оренду терміном на 5 років для обслуговування кладової по вул Шевченка, 5а, м Теребовля , за рахунок земель житлової та громадської забудови, угіддя - землі для комерційного використання;

- 10.10.2013 Теребовлянським районним комунальним підприємством "Архпроектсервіс" виготовлено розрахунок №65 потреби земельної ділянки для обслуговування нежитлового приміщення гр Мисліцької Г.І. по вул Шевченка, 5а, м Теребовля ;

- 13.10.2014 Теребовлянським районним комунальним підприємством "Архпроектсервіс" виготовлено розрахунок потреби земельної ділянки для будівництва та обслуговування нежитлового приміщення гр Мисліцької Г.І. по вул Шевченка, 5а, м Теребовля вих №28 , за яким площа ділянки всього складає 0,0051 га, з якої площа забудови 0,0034, площа замощення 0,0017 га.

Не погодившись із рішенням Теребовлянської міської ради від 25.09.2013 №1550, Мисліцька Г.І. оскаржила його в судовому порядку, в частині площі земельної ділянки -0,0034 га, щодо якої надано дозвіл на складання проекту землеустрою.

Як вже зазначалось, рішенням суду від 04.02.2016 у справі №921/43/15-г/6 відмовлено в задоволенні позову. За результатами його перегляду в апеляційному порядку, Львівський апеляційний господарський суд, у постанові від 30.03.2016 скасовуючи рішення від 04.02.2016 та приймаючи нове рішення у справі №921/43/15-г/6, прийшов до висновку, що для обслуговування нерухомості ФОП Мисліцької Г.І. необхідна земельна ділянка площею 0,0051 га, при цьому покликаючись на п 3.25 ДБН 360-92**.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В подальшому, мало місце звернення Фізичної особи - підприємця Мисліцької Галини Іллівни з позовом до Господарського суду Тернопільської області у справі №921/158/18 до відповідача Теребовлянської міської ради про: визнання незаконними (протиправними) дій Теребовлянської міської ради по не затвердженню Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП Мисліцькій Г.І. в оренду терміном на п`ять років для обслуговування нежитлової будівлі кладової в межах населеного пункту м Теребовля по вул Шевченка 5А; визнання укладеним в редакції позивача договору оренди від 16.03.2018 земельної ділянки площею 0,0051 га по вул Шевченка, 5А в м Теребовля Тернопільської області , для обслуговування нежитлової будівлі кладової.

Свої вимоги ФОП Мисліцька Г.І. мотивувала тим, що вона є власником нежитлової будівлі - кладової по вул Шевченка, 5а у м Теребовля , на підставі Свідоцтва про право власності від 01.09.2006 серії ЯЯЯ№092615. Рішенням Теребовлянської міської ради від 25.09.2013 №1550 ФОП Мисліцькій Г.І. надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 5 років для обслуговування нежитлової будівлі кладової по вул Шевченка, 5а у м Теребовля площею 0,0034 га, або лише під будівлею, без врахування площі необхідної для її обслуговування. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 з врахуванням вимог чинного законодавства - Земельного кодексу України, ДБН 360-92**, розрахунку потреби площі земельної ділянки необхідної для обслуговування нежитлової будівлі кладової, технічного паспорта на нежитлову будівлю кладову, зроблено висновок, що площа земельної ділянки для відведення в оренду ФОП Мисліцькій Г.І. повинна складати 0,0051 га. В подальшому, позивачем замовлено виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки площею 0,0051 га в оренду терміном на 5 років для обслуговування нежитлової будівлі кладової в межах населеного пункту м. Теребовля по вул Шевченка, 5а. Відповідність вказаного проекту землеустрою вимогам чинного законодавства встановлена Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Київській області, а його матеріали засвідчені (погоджені) начальником відділу Держгеокадастру у Теребовлянському районі. В порушення ч 6 ст 123 Земельного кодексу України Теребовлянською міською радою не затверджено Проект землеустрою прийнято рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області (у складі судді Шумського І.П.) від 30.07.2018 провадження у даній справі в частині позовної вимоги про визнання незаконними (протиправними) дій Теребовлянської міської ради по не затвердженню Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП Мисліцькій Г.І. в оренду, терміном на п`ять років для обслуговування нежитлової будівлі кладової в межах населеного пункту м Теребовля по вул Шевченка 5А, закрито на підставі п 1 ч 1 ст 231 ГПК України, встановивши, що спір в цій частині не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. В задоволенні позову в частині позовної вимоги про визнання укладеним в редакції позивача договору оренди від 16.03.2018 земельної ділянки площею 0,0051 га по вул Шевченка , 5А в м Теребовля Тернопільської області , для обслуговування нежитлової будівлі кладової відмовлено, встановивши, що така вимога заявлена передчасно і є необгрунтованою.

Вказане рішення залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.12.2018.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 задоволено касаційну скаргу ФОП Мисліцької Галини Іллівни - рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.07.2018 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 у даній справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, зміст постанови суду касаційної інстанції містить виклад вже встановлених судами попередніх інстанцій у цій справі фактичних обставин справи, а саме:

- міськрада рішенням від 25 вересня 2013 року № 1550 «Про надання дозволу складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м Теребовля, вул Шевченка, 5А , в оренду ФОП Мисліцькій Г.І. » надала дозвіл ФОП Мисліцькій Г.І. на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0034 га в оренду терміном на 5 років за рахунок земель житлової та громадської забудови, угіддя землі (для комерційного використання) (п 8 постанови Великої Палати Верховного Суду);

- Львівський апеляційний господарський суд постановою від 30 березня 2016 року у справі № 921/43/15-г/6 визнав недійсним зазначене рішення Міськради в частині визначення розміру земельної ділянки площею 0,0034 га для обслуговування кладової. Суд послався на те, що Міськрада всупереч приписам чинного законодавства України не врахувала площі, необхідної для обслуговування кладової, що перебуває у власності позивача, що призвело до прийняття в цій частині незаконного рішення та порушення його прав на користування земельною ділянкою площею 0,0051 га (п 11 постанови Великої Палати Верховного Суду);

- ФОП Мисліцька Г.І. замовила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0051 га в оренду терміном на 5 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (кладової), який виготовлено у 2017 році Приватним підприємством «Оцінювач» (п 12 постанови Великої Палати Верховного Суду);

- матеріали проекту землеустрою засвідчені (погоджені) начальником відділу Держгеокадастру у Теребовлянському районі, а також містять висновок експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Київській області про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (п 13 постанови Великої Палати Верховного Суду);

- листом № 02-26/48 від 15 січня 2018 року міськрада повідомила позивача про те, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 5 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (кладової) буде погоджено після прийняття нового рішення черговою сесією міськради, яким буде визначено розмір земельної ділянки (п 14 постанови Великої Палати Верховного Суду);

- листом № 02-26/122 від 05 лютого 2018 року Міськрада повідомила позивача про те, що питання внесення змін до рішення від 25 вересня 2013 року № 1550 «Про надання дозволу складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м Теребовля, вул Шевченка, 5А , в оренду ФОП Мисліцькій Г.І. » в частині зміни площі земельної ділянки із 0,0032 га на 0,0051 га внесено для розгляду сесією Міськради 02 лютого 2018 року, однак за наслідками голосування рішення не прийнято (п 15 постанови Великої Палати Верховного Суду);

- 21.02.2018 позивач звернувся до міськради із заявою про видачу копії рішення про погодження або відмову у погодженні проекту землеустрою, а 16 березня 2018 року надіслав на адресу відповідача два примірники проекту договору оренди землі від 16 березня 2018 року (п 16 постанови Великої Палати Верховного Суду);

- міськрада листом від 23 березня 2018 року № 536/02-18 послалася на те, що зазначений проект договору не відповідає вимогам Закону України «Про оренду землі» та положенням Земельного кодексу України (далі - ЗК України), а також вказала, що договір оренди є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з його усіх істотних умов (п 17 постанови Великої Палати Верховного Суду).

При цьому, наслідком скасування рішення від 30.07.2018 та постанови від 19.12.2018 з передачею справи №921/158/18 на новий розгляд, були наведені Верховним Судом у постанові від 03.04.2019 наступні висновки Великої Палати:

- Мисліцька Г.І. є власником кладової, розташованої на земельній ділянці, та зацікавлена в оформленні права користування ділянкою в розмірі 0,0051 га, необхідному для обслуговування об`єкта нерухомого майна (для комерційного використання) шляхом укладення договору оренди (п 47 постанови);

- судами попередніх інстанцій не враховано, що ніхто інший, окрім власника цього об`єкта не може претендувати на вказану земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна - кладовою, що належить Мисліцькій Г.І. (п 49 постанови);

- згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, як у статті 120 ЗК України та статті 377 Цивільного кодексу України особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (п 51 постанови);

- за позицією ФОП Мисліцької Г.І. , неправомірними діями (бездіяльністю) органу місцевого самоврядування порушені її цивільні права, оскільки вона має право на користування земельною ділянкою у розмірі 0,0051 га саме як власниця об`єкта нерухомого майна, розташованого на ділянці. Тобто предметом спору у цій справі є бездіяльність відповідача щодо оформлення з позивачем відносин користування земельною ділянкою (укладення договору оренди) для комерційного використання під належним Мисліцькій Г.І. об`єктом нерухомого майна, яке вже фактично здійснюється. Позов пред`явлений з метою захисту саме цивільного права та інтересу, що унеможливлює його вирішення в порядку адміністративного судочинства (п п 53, 54 постанови).

За результатами нового розгляду справи №921/158/18 Господарським судом Тернопільської області рішенням від 08.07.2019 (у складі судді Стопника С.Г.) відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі.

Станом на 07.10.2019 рішення суду від 08.07.2019 у справі №921/158/18 не набрало законної сили, у зв`язку з його апеляційним оскарженням та витребуванням матеріалів справи до апеляційної інстанції, на підставі ухвали Західного апеляційного господарського суду від 12.08.2019.

Згідно Положення про постійні комісії Теребовлянської міської ради (затвердженого рішенням Теребовлянської міської ради від 22.12.2015 №11) (надалі - Положення), а саме п 1.1 постійна комісія Теребовлянської міської ради є органом ради, що обирається з числа її депутатів для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, контролю за рішеннями виконавчого комітету.

Основним завданням постійної комісії є попередній розгляд проектів рішень, що виносяться на розгляд ради (п 3.1 положення).

Відповідно до п 3.4 положення за результатами вивчення і розгляду питань постійна комісія готує висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії оформляються протокольно та приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови та секретарем комісії. Відповідальність за ведення протоколів постійної комісії покладається на секретаря комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії.

Всі питання, які виносяться на розгляд сесії, попередньо повинні обов`язково розглядатись профільною постійною комісією (п 3.9 положення).

У п 4.4 положення наведені напрямки діяльності комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природного навколишнього середовища, до яких зокрема належать: питання здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства.

Рекомендації постійної комісії подаються міському голові в письмовій формі з реєстрацією в загальному відділі (п 5.1 положення).

На підтвердження вивчення і розгляду в порядку п 3.4 Положення комісією з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природного навколишнього середовища Теребовлянської міської ради питання, пов`язаного з рішенням №1550 від 25.09.2013, відповідачем до матеріалів справи долучено протокол засідання комісії від 04.01.2019, з якого вбачається що до порядку денного засідання комісії було включено питання, а за результатами проведення засідання комісії вирішено визнати таким, що втратило чинність рішення сесії Теребовлянської міської ради №1550 від 25.09.2013 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м Теребовля вул Шевченка, 5 а в оренду ФОП Мисліцькій Г.І. ». Зазначений протокол підписаний головою та секретарем комісії.

В подальшому, рішенням 53 сесії 7 скликання Теребовлянської міської ради № 5087 від 11.01.2019 визнано таким, що втратило чинність рішення сесії Теребовлянської міської ради №1550 від 25.09.2013 "Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м Теребовля вул Шевченка, 5 а в оренду ФОП Мисліцькій Г.І. ".

Законність даного рішення і є предметом розгляду у даній справі.

Як зазначено в рішенні, воно прийнято на підставі ст 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст ст 12, 79-1, 107, 116, 118, 121, 122, 125, 126 Земельного кодексу України, ст 25 Закону України «Про землеустрій», ст 21 Закону України «Про державний земельний кадастр», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та з врахуванням рекомендацій постійної комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища.

При цьому, відповідно до протоколу пленарного засідання від 11.01.2019 розгляд даного питання запропоновано внести до порядку денного сесії ради головою Теребовлянської міської ради, а за результатами одноголосного голосування прийнято позитивне рішення. Як вбачається із змісту даного протоколу, мала місце доповідь начальника відділу земельних ресурсів міської ради.

Відповідно до п 20 Регламенту Теребовлянської міської ради проект рішення Теребовлянської міської ради може бути поставлений на голосування без обговорення у випадку позитивного висновку постійної комісії Теребовлянської міської ради, до компетенції якої належить дане питання, та відсутності запитань чи бажання взяти участь в його обговоренні зі сторони депутатів Теребовлянської міської ради.

Вищезазначені протокол засідання комісії від 04.01.2019, положення та рішення №5087 від 11.01.2019 отримані судом із офіційного сайту Теребовлянської міської ради (за електронною адресою http://terebot.in.ua), яка є загальнодоступним та загальновідомим Інтернет ресурсом .

Таким чином, слід вважати, що зазначені обставини є загальновідомими.

За твердженням позивача прийняття відповідачем рішення №5087 від 11.01.2019 не відповідає приписам ст 19 Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009, наслідком чого стало його звернення з даним позовом до суду з вимогою про визнання цього рішення незаконним.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, оцінивши докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ст 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від його імені права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до ч 2 ст 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.

Згідно із ч 1 ст 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з ч 10 ст 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Аналіз наведених положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

Водночас у ст 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення й у ст 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Конституційний Суд України у Рішенні від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відтак, компетенція органів місцевого самоврядування на скасування, внесення змін до попередніх рішень обмежена у разі виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законів інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2013 року (№ 21-64а13) та 25 травня 2016 року (№ 21-5459а15).

Аналіз наведених положень свідчить про можливість скасування органом місцевого самоврядування власного рішення, у той же час, реалізація зазначених повноважень можлива у разі дотримання сукупності умов, зокрема: відсутність факту виконання рішення, що скасовується; відсутність факту виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб`єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення у разі виникнення таких правовідносин.

Зміст постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №921/158/18 вказує, що саме на виконання рішення №1550 від 25.09.2013, яким надано ФОП Мисліцькій Г.І. дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0051 га (з врахуванням постанови ЛАГС від 30.03.2016 у справі №921/43/15-г/6) в оренду терміном на 5 років для обслуговування кладової в м Теребовлі, вул Шевченка, 5 А позивачем був замовлений та виготовлений у 2017 році Приватним підприємством «Оцінювач» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0051 га в оренду терміном на 5 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (кладової).

Наведене свідчить про те, що ФОП Мисліцька Г.І. приступила до виконання рішення №1550 від 25.09.2013 для реалізації свого цивільного інтересу, який полягає в оформленні права на земельну ділянку для обслуговування належного їй приміщення.

При цьому не обґрунтованими є твердження Теребовлянської міської ради про відсутність виконання цього рішення з огляду на відмінності у формулюванні назви рішення №1550 від 25.09.2013 та проекту землеустрою, виготовленого ПП «Оцінювач» у 2017 році. Адже, названий проект розроблявся в тому числі і для обслуговування кладової, про що зазначено у рішенні ради №1550.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі №921/158/18 прийшла до однозначного висновку, що ніхто інший окрім власника цього об`єкта не може претендувати на вказану земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна - кладовкою, що належить Мисліцькій Г.І.

Судом у справі №921/303/19 встановлено що рішення № 1550 від 25.09.2013 є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію шляхом надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0051 га (з врахуванням постанови ЛАГС від 30.03.2016 у справі №921/43/15-г/6) в оренду терміном на 5 років по вул Шевченка, 5а, м Теребовля .

А тому, рішення №1550 від 25.09.2013 Теребовлянської міської ради не може бути в подальшому скасоване органом місцевого самоврядування, оскільки у зв`язку з тим, що ФОП Мисліцька Г.І. являється власником цього майна, у неї існує суб`єктивне право та охоронюваний законом інтерес щодо цієї земельної ділянки, який вона вже розпочала реалізовувати шляхом замовлення та виготовлення проекту землеустрою.

До того ж, позивач заперечує щодо припинення правовідносин, які виникли у зв`язку з прийняттям відповідачем рішення №1550 від 25.09.2013. Свідченням цього являється виникнення спору та підтримання позовних вимог у справі №921/158/18, як до прийняття спірного рішення №5087 від 11.01.2019, так і після цього - під час нового розгляду справи №921/158/18 та факт звернення до суду з позовом у справі №921/303/19.

А тому, оскаржуване рішення №5087 від 11.01.2019 прийнято Теребовлянською міською радою не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А також без врахування права позивача на участь у процесі прийняття рішення щодо його прав та без дотримання необхідного балансу між майновим інтересом позивача та негативними наслідками, які настають для нього внаслідок постановлення радою оскаржуваного рішення.

Вказане суперечить положенням ст 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та судовій практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема рішень від 16.02.2017 по справі "Кривенький проти України" та від 20.05.2010 "Україна-Тюмень" проти України".

Відповідно до ст 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та ч 4 ст 11 ГПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Внаслідок цього, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання незаконним (недійсним) рішення 53 сесії 7 скликання Теребовлянської міської ради №5087 від 11.01.2019 «Про визнання таким, що втратило чинність рішення сесії Теребовлянської міської ради №1550 від 25.09.2013 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м Теребовля вул Шевченка, 5 а в оренду ФОП Мисліцькій Г.І. »».

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 у справі №521/17710/15-а.

Відповідно до ч 4 ст 236 ГПК України, ч 6 ст 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому, посилання ФОП Мисліцької Г.І. як на одну із підстав позову - на відсутність обговорення депутатами Теребовлянської міської ради при прийнятті спірного рішення, не знайшло свого підтвердження, оскільки відповідно до п 20 Регламенту ради в цьому немає необхідності при позитивному висновку постійної комісії щодо розгляду даного питання.

Слід зазначити, що обов`язок судів обґрунтувати своє рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Зокрема, на посилання відповідача про необхідність долучення до матеріалів справи згаданого вище проекту землеустрою, перевірки його відповідності вимогам закону.

Оскільки, як вбачається із висновків Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 дії (бездіяльність) Теребовлянської міської ради, які полягають у т ч в незатвердженні даного проекту є предметом дослідження у іншій справі №921/158/18.

У відповідності до ст ст 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст ст 3, 4, 13, 20, 73-86, 91,123,129, 233, 236-240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

1. Визнати незаконним (недійсним) рішення 53 сесії 7 скликання Теребовлянської міської ради №5087 від 11.01.2019 «Про визнання таким, що втратило чинність рішення сесії Теребовлянської міської ради №1550 від 25.09.2013 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м Теребовля вул Шевченка, 5 а в оренду ФОП Мисліцькій Г.І. »».

2. Стягнути з Теребовлянської міської ради (вул Шевченка, 8, м Теребовля, Тернопільська область, код 04058456) на користь Фізичної особи - підприємця Мисліцької Галини Іллівни ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_1 ) 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн сплаченого судового збору.

Видати наказ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст ст 256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11 жовтня 2019 року.

Суддя І.П. Шумський