ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

16 жовтня 2019 року м. Херсон Справа 923/876/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. розглянувши заяву про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАФІС" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська (Леніна), буд. 8-10, )

до: Антонівської селищної ради м.Херсону (73486, м. Херсон, смт. Антонівка, вул. Будьоного, 48-а)

про визнання недійсним рішення Антонівської селищної ради м. Херсона

без виклику сторін

в с т а н о в и в:

15.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАФІС" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Антонівської селищної ради м.Херсону (надалі - відповідач) про визнання недійсним рішення Антонівської селищної ради м. Херсона № 266 від 25.10.2017 "Про розподіл земельної ділянки" площею 0,5537 га за адресою АДРЕСА_1 Херсон, смт АДРЕСА_2 Кіндійське шосе ( АДРЕСА_3 В.Чорновола), 26-А за кадастровим номером :04:087:0006 на дві окремі земельні ділянки площею 0,2017 га та 0,3520.

Одночасно із поданням позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАФІС" подало заяву про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАФІС" зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАФІС» є орендарем земельної ділянки комунальної власності Антонівської селищної ради площею 0,5537га за адресою м.Херсон, смт.Антонівка, шосе В.Чорновола (Кіндійське шосе), 26-А, на якій розміщена Автозаправна станція (АЗС) №46 на підставі договору оренди земельної ділянки від 27.04.2006, який був зареєстрований у Херсонській регіональній філії ХРФ "ДП центру ДЗК" від 04.07.2006 за номером 18, а також поновлений угодою від 07.07.2009, яка зареєстрована за №33.

Земельна ділянка перебуває в оренді у ТОВ «ПАФІС» та припинення договору оренди земельної ділянки від 27.04.2006 не оформлено в законному порядку, оскільки факт розірвання договору оренди землі необхідно зареєструвати та порядок реєстрації такий же, як і для реєстрації самого договору оренди землі.

В зв`язку з тим, що на частині земельної ділянки, яку орендує ТОВ «Пафіс», треті особи намагаються почати будівництво, Позивач просить суд забезпечити позов шляхом заборони іншим особам здійснювати будівельні роботи на частині орендованої Позивачем

земельної ділянки, а саме на земельній ділянці площею 0,2017га (кадастровий номер :02:001:1208 за адресою АДРЕСА_2 ) до вирішення позову в судовому порядку.

З відкритих джерел інформації (з сайту електронних сервісів Державного земельного кадастру України та з сайту Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) Позивачу стало відомо, що частину орендованої

ТОВ «Пафіс» земельної ділянки комунальної власності площею 0,2017га (кадастровий номер :02:001:1208 за адресою АДРЕСА_2 ) було приватизовано іншою особою - Приватним підприємством «НОВІ ТЕХНОЛОГІЇ» (, юридична адреса: 75100, Херсонська обл., Олешківський район, місто Олешки, вулиця Гвардійська, будинок 166, директор ОСОБА_1 Оксана Григоріївна).

Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову щодо заборони здійснювати будівельні роботи іншим особам, в тому числі Приватному підприємству «НОВІ ТЕХНОЛОГІЇ» (), вчиняти дії стосовно земельної ділянки кадастровий номер :02:001:1208 за адресою АДРЕСА_2 , може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За наведених обставин Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАФІС", з посиланням на приписи статей 136 - 139 Господарського процесуального кодексу України, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборонити іншим особам, в тому числі і Приватному підприємству "Нові технології" (, юридична адреса: 75100, Херсонська обл., Олешківський район, м. Олешки, вул. Гвардійська, буд. 166) вчиняти дії у вигляді будівельних робіт на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:1208 за адресою АДРЕСА_2 .

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАФІС" про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи осопорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 ч.1 наведеної норми.

Стаття 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 4 згаданої статті передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із подальшими змінами), заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно абзаців 2, 3, 4 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Ухвала господарського суду про забезпечення позову в обов`язковому порядку повинна містити дані, на підставі яких можна зробити висновок про те, що невжиття того чи іншого заходу до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду.

Заявник (позивач) має довести наявність тих обставин, на підставі яких він просить вжити заходів до забезпечення позову.

Однак, саме лише припущення щодо можливості вчинення певних дій щодо нерухомого та рухомого майна не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

До заяви про забезпечення позову Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАФІС" не подано жодних доказів на підтвердження факту вчинення Приватним підприємством "Нові технології" (або будь-якою іншою особою) будь-яких дій щодо вчиняти дії у вигляді будівельних робіт на земельній ділянці кадастровий номер :02:001:1208 за адресою АДРЕСА_2 .

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАФІС" не наведено жодних достатніх підстав які б свідчили, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Згідно з п.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

При цьому, відхиляючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст. ст. 74, 136, 137, 140, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

1.У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАФІС" про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України.

Суддя Л.М. Немченко