номер провадження справи 9/97/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 Справа № 908/1955/19

м.Запоріжжя

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС", (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА", (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-а)

про стягнення 13984,45 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства Страхова Група "ТАС" до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА", про стягнення суми 11739,51 грн. страхового відшкодування, суми 1841,01 грн. пені, суми 156,31 грн. - 3% річних, суми 247,62 грн. інфляційних втрат, всього - 13984,45 грн.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 05.08.2019 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1955/19 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 12.08.2019 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1955/19, присвоєний номер провадження 9/97/19, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

09.10.2019 за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Позовні вимоги мотивовані наступним. 28.08.2019 сталася ДТП за участю транспортного засобу «Renault Dokker», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Honda Accord», д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 Цивільно-правова відповідність особи, яку визнано винною у скоєнні ДТП - ОСОБА_1 , застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА» згідно полісу АК7408843 . У результаті ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ "Страхова Група "ТАС" згідно договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № AZ11-790489 від 06.02.2018 транспортний засіб «Honda Accord», д/н НОМЕР_2 . За страховим випадком позивачем було складено страховий акт по договору, визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування та виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 11739,51 грн. Отже ПрАТ "Страхова Група "ТАС" виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору. У зв`язку з цим, до позивача перейшло право вимоги на відшкодування понесених витрат. В досудовому порядку позивачем на адресу відповідача було направлено претензію за вих. № 01-1/272 від 12.11.2018 з проханням виплатити страхове відшкодування на користь позивача. Проте страхове відшкодування на користь позивача відповідачем не сплачено. На підставі викладеного позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача суму 11739,51 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача суму 1841,01 грн. пені, суму 156,31 грн. - 3% річних та інфляційні втрати в розмірі 247,62, що нараховані за період з 19.02.2019 по 30.07.2019. Позов обґрунтовано ч. 2 ст. 625, ст. 993, 1188 ЦК України, п. 22.1 ст. 21, п.п. 36.2, 36.4, 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідач відзив на позов суду не надав. Про розгляд справи відповідача повідомлено належним чином. Ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 16.08.2019 про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно зі ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Із змісту ч. 9 ст. 165 ГПК України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

28.08.2018 о 22 год. 00 хв. по вул. Тополєва, 4/8 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля «Renault Dokker», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та «Honda Accord», д/н НОМЕР_2 .

На момент ДТП автомобіль «Honda Accord», д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , був застрахований у ПрАТ "Страхова Група "ТАС" згідно договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № AZ11-790489 від 06.02.2018.

Згідно з ремонтною калькуляцією від 31.08.2018 вартість відновлювального ремонту склала 17355,54 грн.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування по страховому випадку матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу «Honda Accord», д/н НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження, складає 11739,51 грн.

За страховим актом від 03.09.2018 № 23863Р/40/2018 сума страхового відшкодування становить 11739,51 грн.

Згідно акту від 03.09.2018 № 23863Р/40/2018 та умов договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № AZ11-790489 від 06.02.2018, ПрАТ "Страхова Група "ТАС" сплатило суму 11739,51 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 94943 від 04.09.2018.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/22381/18 від 21.09.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (винним у ДТП, яка сталася 28.08.2018).

Цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Renault Dokker», д/н НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" згідно з полісом № АК7408843.

14.11.2018 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія (заява про страхове відшкодування) за вих. № 01-1/272 від 12.11.2018.

Як вказано в позовній заяві та не спростовано відповідачем, відшкодування витрат здійснено не було.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання та сплатив страхове відшкодування у сумі 11739,51 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 94943 від 04.09.2018.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна позиція викладена у ст. 27 Закону України "Про страхування".

Тобто, у разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У таких правовідносинах відбувається (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Оскільки автомобіль «Renault Dokker», д/н НОМЕР_1 , застрахований в ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" (відповідач у справі), саме ця особа в даному випадку є відповідальною за завдані збитки. До позивача, який сплатив страхове відшкодування, перейшло право вимоги до відповідача у розмірі сплаченого страхового відшкодування в розмірі 11739,51 грн.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про стягнення суми 11739,51 грн. страхового відшкодування є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України 3 % річних в розмірі 156,31 грн. та інфляційних втрат в розмірі 247,62 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Судом перевірено розрахунок 3% річних та встановлено, що він здійснений вірно, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Щодо інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» (яка наразі є чинною) розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за весь місяць.

Слід зауважити, що у разі якщо розрахунки позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру нарахувань.

З огляду на вищезазначене, здійснивши перерозрахунок, не виходячи, при цьому, за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на його думку, мало місце невиконання грошового зобов`язання, обґрунтовано заявленою до стягнення є сума 211,65 грн. інфляційних втрат, що нараховані за період: з березня 2019 по липень 2019.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 1841,01 грн. за період з 19.02.2019 по 30.07.2019.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Отже, забезпечення зобов`язання може виникати на підставі договору, а також ґрунтуватися на положеннях чинного законодавства України. Неустойка в певних випадках виникає безпосередньо із закону всупереч бажанню сторін. Згідно зі ст. 551 Цивільного кодексу України неустойка, виражена в грошовій формі, може бути як договірною, так і законною.

Відповідно до пункту 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно з п. 36.5. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи, що відповідач у визначений п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів" строк зобов`язання по виплаті позивачу страхового відшкодування не виконав, господарський суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" щодо стягнення з відповідача пені. Розрахунок здійснений позивачем вірно, а тому вимоги про стягнення з відповідача суми 1841,01 грн. пені підлягають задоволенню.

Отже, в цілому, позовні вимоги задовольняються частково.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА", (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-а) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС", (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65) суму 11739 (одинадцять тисяч сімсот тридцять дев`ять) грн. 51 коп. страхового відшкодування, суму 156 (сто п`ятдесят шість) грн. 31 коп. - 3% річних, суму 211 (двісті одинадцять) грн. 65 коп. - інфляційних витрат, суму 1841 (одна тисяча вісімсот сорок одна) грн. 01 коп. пені, суму 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Повне рішення складено та підписано 09.10.2019.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва