номер провадження справи 17/126/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 Справа № 908/1848/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсуна В.Л. при секретарі судових засідань Юсубовій Д.В., розглянувши матеріали справи № 908/1848/19

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ХІМ ТОРГ, 04209, м. Київ, вул. Озерна, буд. 1

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство ЕЛЕКТРОТЕХНІКА, 69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 10

про стягнення 762 867,46 грн.

У судовому засіданні приймали участь:

від позивача: Дорошенко А.Ю., наказ № 09092019/1-К від 09.09.19

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області від товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ХІМ ТОРГ (далі ТОВ ТК ХІМ ТОРГ) надійшла позовна заява за вих. від 18.07.19 № 1807 з вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство ЕЛЕКТРОТЕХНІКА (далі ТОВ ВП ЕЛЕКТРОТЕХНІКА) про стягнення 696 301,21 грн. заборгованості за договором поставки від 13.11.17 № 0103/111/217, з якої: 665 662,50 грн. - основний борг, 17 872,58 грн. пеня, 12766,13 грн. 25 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем зобов`язання за договором поставки від 13.11.17 № 0103/111/217 в частині здійснення повного та своєчасного розрахунку за товар поставлений по видатковій накладній від 21.05.19 № 1145 на суму 665 662,50 грн. З підстав неналежного виконання зобов`язань за договором позивач на підставі ст.ст. 15, 16, 22, 610-612, 623-625 ЦК України, ст.ст. 47, 1478, 216, 217, 224-226 ГК України, ст.ст. 2, 4, 5, 11, 12, 161-164 ГПК України просить суд стягнути з відповідача 665 662,50 грн. основного боргу, а також 17 872,58 грн. пені та 12766,13 грн. 25 % річних.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.19 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 29.07.19 судом прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1848/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 26.08.19 о 12 год. 00 хв.

Ухвалою від 01.08.19 підготовче засідання у цій справі призначене на 26.08.19 о 12 год. 00 хв. перенесено на 27.08.19 об 11 год. 00 хв.

Ухвалою від 27.08.19 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 28.10.19 включно та відкладено підготовче засідання на 12.09.19 о 15 год. 00 хв.

12.09.19 до суду надійшла заява позивача від 12.09.19, відповідно до прохальної частини якої заявник вимагав: забезпечити 12.09.19 верховенство права позивача на задоволення від 12.09.19 предмета позову над обов`язком відповідача задовольнити предмет позову; встановити порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті і зазначити такий в протоколі судового засідання; вирішити питання про колегіальний розгляд справи; закінчити підготовку справи № 908/1848/19 у підготовчому провадженні 12.09.19; призначити на 12.09.19 до розгляду по суті справу № 908/1848/19; вирішити по суті справу № 908/1848/19.

У підготовчому засіданні 12.09.19 представник позивача просив суд вказану вище заяву прийняти до відома.

Крім того, у підготовчому засіданні 12.09.19 судом прийнято до розгляду заяву позивача від 16.08.19 вих. № 040 про збільшення розміру позовних вимог. Відповідно до вказаної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача 665 662,50 грн. основного боргу, 17 872,58 грн. пені, 12 766,13 грн. 25 % річних, 66 566,25 грн. - 10 % штрафу, а всього 762 867,46 грн.

З огляду на те, що у підготовчому засіданні 12.09.19 з`ясовано усі питання визначені ч. 2 ст. 182 ГПК України, судом закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 09.10.19 о 10 год. 30 хв., про що винесено відповідну ухвалу від 12.09.19 у цій справі.

Представник позивача у судовому засіданні 09.10.19 підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 09.10.19 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Як свідчать наявні у матеріалах цієї справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення - копії ухвал від 29.07.19, від 01.08.19, від 27.08.19, від 12.09.19 у справі № 908/1848/19, які надсилались судом за належною адресою відповідача, вручені представнику ТОВ ВП ЕЛЕКТРОТЕХНІКА.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України закріплено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обстави неявка у судове засідання 09.10.19 представника відповідача, якого належним чином повідомлено про дату, місце та час зазначеного судового засідання не є перешкодою для розгляду цієї справи по суті за наявними матеріалами справи, оскільки останнім не повідомлено судом причини своєї неявки.

У засіданні суду 10.12.18, на підставі ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представнику позивача повідомлено коли буде складено повне рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

13.11.17 між товариством з обмеженою відповідальністю ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ХІМ ТОРГ (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство ЕЛЕКТРОТЕХНІКА (Покупець) укладено договір поставки № 0103/111/217, за умовами якого (п. 1.1.) Постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором поставляти Покупцю, а Покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених, цим Договором, приймати та оплачувати продукцію (надалі Товар).

Згідно з п. 1.2. договору, Поставка Товару здійснюється партіями. Партія Товару, яку повинен поставити Постачальник, визначається у погодженому між сторонами Додатку до Договору, що є невід`ємною частиною Договору. На основі погодженого сторонами Додатку до Договору Постачальник складає видаткову накладну, яка підписується Сторонами при прийманні-передачі Товару та після її підписання стає невід`ємною частиною Договору.

У Додатку до Договору та видатковій накладній Сторони вказують ціну, вартість та кількість Товару, його асортимент, номенклатуру за видами, групами, підгрупами, марками, типами, розмірами, які є предметом поставки конкретної партії Товару (п.1.3. договору).

Відповідно до п.4.3. договору, підставою для проведення взаємних розрахунків є видаткова накладна підписана представниками Сторін з відповідними на те повноваженнями.

Пунктом 9.1. договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2019 року.

Додатком № 9 від 20.05.19 до договору від 13.11.17 № 0103/111/217 сторони погодили поставку поліетилену 10903-020 кількістю 18,3 т на загальну суму 665 662,50 грн. з ПДВ (вартість товару визначена на 20.05.19) у строк до 21.05.19.

Вбачається, що на виконання умов договору від 13.11.17 № 0103/111/217 позивачем 21.05.19 поставлено відповідачу товар (поліетилен 10903-020 у кількості 18,3 т) на загальну суму 665 662,50 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 21.05.19 № 1145, яка підписана уповноваженими представниками постачальника та покупця.

А саме, зі сторони ТОВ ВП ЕЛЕКТРОТЕХНІКА товар за вказаною видатковою накладною отримано завідувачем складу матеріалів Бондар С.Й. на підставі довіреності від 21.05.19 № 170 (копія довіреності міститись у матеріалах цієї справи).

З огляду на допущення відповідачем прострочення оплати товару поставленого за видатковою накладною від 21.05.19 № 1145 по договору від 13.11.17 № 0103/111/217, позивачем 17.07.19 на адресу відповідача надіслано претензію № 1 від 17.07.19 з вимогою сплатити основну заборгованість у розмірі 665 662,50 грн., а також пеню та 25 % річних, а всього суму 695 206,96 грн.

Оскільки відповідач на вимогу позивачу не сплатив заборгованість по договору від 13.11.17 № 0103/111/217 позивач звернувся з цим позовом до суду.

Предметом спору у цій справі (з урахуванням заяви від 16.08.19 вих. № 040) є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки від 13.11.17 № 0103/111/217: 665662,50 грн. основного боргу, 17 872,58 грн. пені, 12 766,13 грн. 25 % річних та 66 566,25 грн. - 10 % штрафу.

Розглядаючи спір по цій справі по суті спору суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За змістом положень ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення наведено у статтях 525, 526 ЦК України.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частини 1, 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується виконання позивачем свого обов`язку щодо поставки відповідачу товару (поліетилен 10903-020 у кількості 18,3 т) на загальну суму 665 662,50 грн. з ПДВ, та його прийняття уповноваженим представником відповідача без будь-яких зауважень та заперечень.

Відповідно до п. 4.4 договору, оплата партії товару здійснюється в українських гривнях та в порядку, встановленому у відповідно Додатку до Договору.

У п. 17 Додатку № 9 до договору від 13.11.17 № 0103/111/217 визначено наступну умови оплати товару: Покупець оплачує товар до 20 червня 2019 р.

Разом з тим, відповідач свого обов`язку по оплаті 665 662,50 грн. основного боргу, як це передбачено умовами договору поставки від 13.11.17 № 0103/111/217 та Додатку № 9 від 20.05.19 до вказаного договору не виконав. Отже, відповідач порушив умови договору.

Факт наявності основної заборгованості у розмірі 665662,50 грн. підтверджується матеріалами цієї господарської справи та не спростовано відповідачем.

З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку, що вимога ТОВ ТК ХІМ ТОРГ до ТОВ ВП ЕЛЕКТРОТЕХНІКА про стягнення 665 662,50 грн. основного боргу за договором поставки від 13.11.17 № 0103/111/217 є обґрунтованою, підтвердженою доданими документами (доказами) та підлягає задоволенню судом.

З підстав порушення відповідачем зобов`язання по оплаті поставленого за видатковою накладною від 21.05.19 № 1145 товару, позивачем заявлено до стягнення з ТОВ ВП ЕЛЕКТРОТЕХНІКА 17 872,58 грн. пені за період з 21.06.19 по 18.07.19 та 66 566,25 грн. - 10 % штрафу (розраховано наступним чином: 665 662,50 грн. х 10% = 66 566,25 грн.).

Частиною 1 ст. 216 ГК України закріплено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 ГК України).

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 1 і ч. 2 ст. 217 ГК України). Штрафними санкціями (ч. 1 ст. 230 ГК України) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Приписами ч. 1 ст. 199 ГК України передбачено, що виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень ч. 1 ст. 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.

Частиною 2 цієї статті визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений ст. 627 ЦК України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені ч. 1 ст. 546 ЦК України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічні правова позиція викладена у постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 27.04.12 про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 13.12.11 у справі № 06/5026/1052/2011.

За приписом ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та ч. 2 ст. 343 ГК України, розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Умовами п. 6.2. договору від 13.11.17 № 0103/111/217 передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати (не оплати) Товару Покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого Товару, яка діяла в період несвоєчасної оплати (не оплати) за кожен день прострочення.

Пунктом 18 Додатку № 9 до договору від 13.11.17 № 0103/111/217 визначено, що у випадку прострочення оплати товару покупцем більше ніж на один календарний день, покупець зобов`язаний платити постачальнику штраф у розмірі 10 % від неоплаченої несвоєчасно оплати) партії товару.

З огляду на викладене, перевіривши розрахунки позивача по пені та штрафу суд дійшов висновку, що вони є вірними та обґрунтованими. У зв`язку із чим, судом визнаються законними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача до ТОВ ВП ЕЛЕКТРОТЕХНІКА про стягнення з відповідача 17 872,58 грн. пені за період з 21.06.19 по 18.07.19 та 66 566,25 грн. - 10 % штрафу (665 662,50 грн. х 10% = 66 566,25 грн.).

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 12766,13 грн. 25 % річних за період з 21.06.19 по 18.07.19.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.3. договору визначено, що за порушення строку оплати Товару, встановленого п. 4.2. Договору, покупець на вимогу Постачальника окрім штрафних санкцій (сплата пені згідно п. 6.2. договору) зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 25 % процентів річних від простроченої суми згідно ст. 625 Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що умовами укладеного договору сторони визначили інший розмір процентів, а саме 25 %, суд перевіривши наданий позивачем розрахунок 25 % річних за період з 21.06.19 по 18.07.19 дійшов висновку, що 12 766,13 грн. 25 % річних нараховані та заявлені до стягнення з відповідача правомірно.

Як наслідок, позовні вимоги про стягнення 25 % річних у сумі 12 766,13 грн. задовольняються судом повністю.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 443,01 грн. судом покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 11-15, 24, 42, 46, 73-80, 86, 91, 129, 202, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство ЕЛЕКТРОТЕХНІКА (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 10, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ХІМ ТОРГ (04209, м. Київ, вул. Озерна, буд. 1, ) 665 662 (шістсот шістдесят п`ять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 50 коп. основного боргу, 17 872 (сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 58 коп. пені, 12 766 (дванадцять тисяч сімсот шістдесят шість) грн. 13 коп. 25 % річних, 66 566 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн. 25 коп. 10 % штрафу та 11 443 (одинадцять тисяч чотириста сорок три) грн. 01 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та пп. 17.5. п. 1 Розділу XI ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ГПК України.

Повне рішення складено 15.10.19.

Суддя В.Л. Корсун