ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2019 р.м. ХарківСправа № 904/3141/19

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Смірнової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Міністерства оборони України, м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Військторг", м. Харків
про стягнення 1795,28 грн.
без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Військторг" штрафних санкцій у розмірі 1795,28 грн. за порушення умов договору про закупівлю від 28.03.2017 року №286/2/17/6.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.08.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк у десять днів з дня вручення такої ухвали для усунення недоліків.

02.09.2019 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з додатковими документами (за вх. №20802) з виправленими недоліками позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/3141/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Ухвала господарського суду Харківської області від 09.09.2019 року (якою відповідачу було встановлено строк - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву) була направлена на адресу відповідача, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вищезазначена ухвала не була вручена адресату під час доставки ("інші причини").

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, судом враховано, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою господарського суду Харківської області від 09.09.2019 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Заяв чи клопотань, відповідно до ст. 80 ГПК України, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою господарського суду Харківської області від 09.09.2019 року, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа №904/3141/19 розглядається судом за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд встановив такі обставини.

28.03.2017 року між Міністерством оборони України (Замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Військторг" (Виконавець, відповідач), відповідно до рішення тендерного комітету Міністерства оборони України від 20.03.2017 № 75/10/8, було укладено договір №286/2/17/6 (далі - Договір) про закупівлю харчування (послуги щодо забезпечення харчуванням, харчовими продуктами особового складу військових частин та військових навчальних закладів Збройних Сил України, інших осіб, які згідно з законодавством мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах, у тому числі годування штатних тварин).

Згідно з п. 2.1. Договору Виконавець зобов`язався у 2017 році надати Замовнику послуги, зазначені у специфікації до цього Договору, освіження продовольства, а Замовник - прийняти послуги і оплатити у строки та за цінами згідно з положенням цього Договору.

Послуги щодо організації харчування та послуги щодо забезпечення харчовими продуктами, за цим Договором, надаються військовим частинам, закладам, установам, які дислоковані в Рівненській, Тернопільській та Хмельницькій областях.

Відповідно до п. 2.4. Договору ціна, кількість та строки надання послуг зазначаються у специфікації Договору.

Представниками замовника є уповноважені особи Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та інших органів військового управління, військових частин (установ, закладів) на вчинення дій у межах цього Договору. Представником виконавця є визначена Виконавцем особа, яка виконує зобов`язання згідно з договором про закупівлю харчування та має право підпису відповідних документів (розділ 1 Договору).

Якісні та кількісні показники Послуг, порядок їх надання повинні відповідати вимогам законодавства України, що регулює питання у цій сфері (п. 3.1. Договору).

Згідно з п. 3.2. Договору послуги надаються відповідно до законодавства України, а саме, Закону України Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів, постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 №426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту", постанови Кабінету Міністрів України від 15.10.2001 № 1348 "Про норми годування штатних тварин військових частин, закладів, установ і організацій Збройних Сил, інших військових формувань, органів внутрішніх справ та установ кримінально-виконавчої системи" наказів Міністерства оборони України, зазначені у цьому пункті Договору, наказу Міністра оборони України від 09 грудня 2002 р. №402 "Про затвердження Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час" та інших нормативно-правових актів України, а також прийнятих під час дії Договору нормативно-правових актів, спрямованих на регулювання відносин, визначених умовами даного Договору.

Харчові продукти, які використовуються Виконавцем для надання Послуг за Договором повинні відповідати вимогам чинних стандартів для харчових продуктів: ДСТУ, ГОСТ, Г`СТУ, СОУ, ТУ У та ТУ, розробленими та затвердженими Міністерством оборони України, які зареєстровані установленим порядком відповідно до чинного законодавства (п. 3.3. Договору).

Приймання Послуг відповідно до п. 3.5. Договору за якістю та обсягом здійснюють представники Замовника відповідно до вимог чинного законодавства у присутності представника Виконавця.

Контроль за станом виконання договірних зобов`язань Виконавцем здійснюють Замовник та представники Замовника.

За умовами п. 6.17.1. Договору контроль здійснюється за:

- технологією приготування їжі, її якістю;

відповідно даних накладних фактичній наявності виданих харчових продуктів;

- санітарним станом об`єктів продовольчої служби; безпекою якості харчових продуктів під час постачання та зберігання; відповідністю харчових продуктів, що використовуються для надання Послуг за цим Договором чинним стандартам;

- порядком зберігання харчових продуктів на складі (або місцях); якістю та повнотою доведення встановлених норм харчування до кожного військовослужбовця та норм годування для штатних тварин і забезпечення їх кормами та фуражем, вивозом і видачею їжі; порядком освіження харчових продуктів;

- дотримання санітарних заходів під час кулінарної обробки харчових продуктів, приготування і роздачу готової їжі, утримання їдалень, складів, овочесховищ;

- своєчасним проходженням медичного обстеження обслуговуючим персоналом, який задіяний в організації продовольчого забезпечення;

- використанням і утриманням Виконавцем військового майна та його обслуговуванням відповідно до експлуатаційної документації.

Розділом VIII Договору, встановлена відповідальність сторін за порушення умов договору.

Відповідно до п. 6.17.3. Договору при виявленні порушень будь-яких умов Договору представником Замовника складається акт про порушення договірних зобов`язань за участі Представника виконавця, а у разі його відсутності або відмови - членами комісії та засвідчується підписами сторін.

Позивач зазначає, що при наданні послуг з харчування 26 липня 2018 року у військовій частині НОМЕР_1 м. Шепетівка, було виявлено порушення умов зазначеного Договору, про що свідчить акт про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання №1778 від 27.07.2018 року, зведений акт №98/2375 приймання наданих послуг із харчування з 21 по 31 липня 2018 року (включно), акт №185 приймання наданих послуг з харчування від 23.06.2018 року, а саме:

- виконавцем не доведено встановлених норм харчування до особового складу (26.07.2018 року (вечеря);

- виконавцем порушено санітарні норми і правила при видачі страв особовому складу.

Дані порушення зафіксовані у акті про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання № 1778, який підписаний представником ТОВ "Військторг" та зведеному акті №98/2375, який підписаний генеральним директором ТОВ "Військторг" та скріплений печаткою товариства.

Згідно з розрахунком позивача, сума штрафу за порушення зобов`язань, зафіксованих у вищезазначених актах становить 1795,28 грн.

На виконання ст. 19 ГПК України, з метою вжиття заходів для досудового врегулювання спору позивачем направлялась до відповідача претензія №286/6/5014 від 21.09.2018 року. Проте вимоги претензії у добровільному порядку відповідачем не виконані.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч.1 ст.11 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, ( ч. 2 ст.11 ЦК України)

Як свідчать матеріали справи, спір між сторонами по цій справі, виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про закупівлю від 28.03.2017 року №286/2/17/6, який за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У даному разі, відповідно до абзацу 3 підпункту 8.2.2 пункту 8.2 розділу VIII Договору у разі виявлення порушень договірних зобов`язань щодо не доведення встановлених норм харчування (заміни одних продуктів на інші без письмового дозволу представника Замовника), Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 20% вартості наданих послуг за окремими прийомами їжі за кожний встановлений та зафіксований випадок. Згідно з абзацом 6 підпункту 8.2.2 при порушенні санітарних норм і правил при здійсненні підвозу харчових продуктів, транспортуванні готових страв, Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за кожний встановлений та зафіксований випадок.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як штраф, пеня та їх розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

У даному разі, враховуючи, що відповідачем добровільно, у передбачений законом спосіб, укладено із позивачем спірний Договір, тому відповідач зобов`язаний виконати його умови з урахуванням штрафних санкцій за порушення умов цього Договору.

За розрахунком позивача, сума штрафу за порушення зобов`язань, зафіксованих у вищезазначених актах становить 1795,28 грн.

Перевіривши розрахунок штрафу, суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та умовам Договору, нарахований арифметично вірно.

Відповідно до вимог статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, судом досліджено усі обставини даної справи та надано оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 визначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовчу діяльність.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач подав суду належні докази, які об`єктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію щодо позовних вимог про стягнення заборгованості, тому вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Військторг" штрафних санкцій за порушення умов договору від 28.03.2017 року № 286/2/17/6 у розмірі 1795,28 грн. визнаються судом правомірними, обґрунтованими, тому підлягають задоволенню повністю.

З урахуванням вимог статті 129 ГПК України, та враховуючи висновки господарського суду про наявність підстав для повного задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються у даному разі на відповідача, з вини якого виник даний спір, який доведено до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Військторг" (61000, м.Харків, вул. Шевченка, буд. 32, ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, ) штрафні санкції у розмірі 1795,28 грн. за порушення умов договору про закупівлю від 28.03.2017 року №286/2/17/6 та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "10" жовтня 2019 року.

Суддя О.В. Смірнова