ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2019м. ДніпроСправа № 904/2564/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"

до Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА"

про стягнення 5 100 050,00 грн. боргу, неустойки, інфляційних та 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Кулебі Т.Ю.

Представники:

Позивача - Саранюк В.М. дов. № 14-156 від 23.04.19р.

Відповідача - Лотанюк С.В. дов. № 36 від 08.01.19р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 5 100 050,00 грн., з яких: 1 629 974,80 грн. - основний борг, 2 760 099,56 грн. - пеня, 273 800,32 грн. - 3% річних, 436 175,32 грн. - індекс інфляції, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов`язань в частині оплати.

Відповідач позов заперечує, посилаючись на те, що борг виник за період січень-квітень 2016р., в даному випадку, взаємовідносини стосовно погашення цього боргу врегульовано Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі Закон), який набрав чинності 30.11.16р. Борг за спірний період становить 1 412 644,88 грн., а не 1 629 974,80 грн., як зазначає Позивач. Але, відповідно до вимог Закону, 02.11.18р. сторони, за погодженням з Криворізькою міською радою, уклали договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ на суму 1 629 974,80 грн. строком до 01.11.2023 р. з встановленням щомісячного платежу у розмірі 27 166,24 грн., починаючи з листопада 2018р. Грошові зобов`язання своєчасно та в повному обсязі виконуються Відповідачем, що підтверджується платіжними дорученнями №5364 від 12.11.18р., №6281 від 18.12.18р., №221 від 11.01.19р., №342 від 12.02.19р., №996 від 11.03.19р., №2325 від 10.04.19р., №484 від 06.05.19р., №1258 від 10.06.19р. У зв`язку з цим, Відповідач вважає, що ч. 1 ст. 7 Закону є нормою прямої дії і застосування ч.1 ст. 7 цього Закону не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім виконання боржником умов договору про реструктуризацію заборгованості. Оскільки, ч. 3 ст.5, ч.1 ст. 7 Закону містить заборону вчинення певних дій, то позовні вимоги є незаконними та протиправними.

Відповідач подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на виконання договору реструктуризації, а саме: платіжні доручення №2215 від 16.07.19р., №2606 від 16.08.19р., №2958 від 09.09.19р.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.12.15р. сторонами укладено Договір №4369/16-БО-5 постачання природного газу (далі Договір), за п.1.1. якого Постачальник (Позивач) зобов`язався передати у власність Споживачу (Відповідачеві) у 2016 році природний газ (далі газ), а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього Договору.

Відповідно до п.1.2. Договору, у редакції Додаткової угоди №1 від 31.12.15р. газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншим споживачам.

Згідно з п.2.1. Договору, у редакції Додаткової угоди №4 від 28.03.16р., Постачальник передає Споживачу з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року (включно) газ обсягом до 23 500,00 тис.куб.м (двадцять три мільйони п`ятсот тисяч куб.м), у тому числі по місяцях (тис.куб.м): січень 8500,00 тис. куб.м, лютий 8000,00 тис.куб.м, березень 7000,00 тис.куб.м, з 01 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року (включно) до 1870,00 тис.куб.м.

Відповідно до п. 3.1. Договору, у редакції Додаткової угоди №4 від 28.03.16р., Постачальник передає Споживачу в загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему.

Право власності на газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Споживач несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ.

Загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п.5.4. Договору).

Згідно з п.6.1. Договору, у редакції Додаткової угоди №1 від 31.12.15р., оплата планових обсягів газу з урахуванням вартості транспортування магістральними трубопроводами ПАТ "Укртрансгаз" здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 8.2. Договору у разі невиконання Споживачем п. 6.1. Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На виконання умов Договору, у січні-квітні 2016р., Позивач постачав Відповідачеві природний газ на загальну суму 126 920 517,63 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу (від 31.01.16р. за січень на суму 68 254 270,36 грн., від 29.02.16р. за лютий на суму 32 512 414,07 грн., від 31.03.16р. за березень на суму 21 933 111,82 грн., від 30.04.16р. за квітень на суму 4 220 721,38 грн.).

За даними Позивача, Відповідач за поставлений природний газ розраховувався несвоєчасно, чим порушив умови, передбачені п. 6.1 Договору.

З посиланням на п. 8.2 Договору, за період прострочення оплати, Позивач нарахував пеню у розмірі 2 760 099,56 грн. за період з 16.02.16р. до 25.11.16р.

Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував 3% річних 273 800,32 грн. за період з 16.02.16р. до 04.06.18р., індекс інфляції - 436 175,32 грн. за період з червня 2016р. по квітень 2018р.

Однак, 02.11.18р. ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (кредитор) з Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (боржник) уклали договір № 176/3/1730-РЗ, за п.1 якого кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожитий природний газ, використаний боржником для виробництва теплової і електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, що виникла у боржника перед кредитором станом на 01.07.2016 та не погашена до 31.12.2016, згідно з договором купівлі-продажу (постачання) природного газу від 15.12.2015 № 4369/16-БО-5 шляхом розстрочення на 60 календарних місяців без відстрочення її погашення.

Пунктом 3 Договору про реструктуризацію визначено, що сума заборгованості, яка підлягає реструктуризації відповідно до пунктів 1 і 2 Договору, становить 1 629 974,80 грн., що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який в обов`язковому порядку додається до договору та є його невід`ємною частиною.

Боржник має право на дострокове погашення заборгованості (п. 7 Договору про реструктуризацію).

Реструктуризація заборгованості боржника здійснюється за погодженням з Криворізькою міською радою, що діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та рішення про виконання зобов`язань боржника рішення ХL сесії ХІІ скликання № 3162 від 24.10.2018 (п. 9 Договору про реструктуризацію).

Згідно з п. 10 Договору про реструктуризацію орган, що погоджує договір (гарант), гарантує виконання боржником зобов`язань за договором на суму заборгованості, що підлягає реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої здійснюється за рахунок видатків державного бюджету).

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх підписів печатками (за наявності) та погодження з гарантом і діє до 01.11.2023 року (п. 21 Договору про реструктуризацію).

На підтвердження виконання умов Договору про реструктуризацію, Відповідач надав платіжні доручення №5364 від 12.11.18р., №6281 від 18.12.18р., №221 від 11.01.19р., №342 від 12.02.19р., №996 від 11.03.19р., №2325 від 10.04.19р., №484 від 06.05.19р., №1258 від 10.06.19р. №2215 від 16.07.19р., №2606 від 16.08.19р., №2958 від 09.09.19р. на суму 27 166,24 грн. кожна.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі Закон) визначено, що заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії ( ст. 2 Закону).

Згідно зі ст. 3 Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 Закону реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року. На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

На реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості (ч.1 ст.7 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України № 93 від 21.02.17р. затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Відповідно до п. 14 вказаного Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно з Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Згідно зі ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позов заперечує з наведених вище підстав.

Перевіривши доводи і докази сторін, суд не приймає позицію Позивача, а погоджується з Відповідачем.

Так, 30.11.16р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.16р. №1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 93 від 21.02.17р. затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

02.11.18р. ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (кредитор) та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (боржник) уклали договір № 176/3/1730-РЗ, за яким кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожитий природний газ, використаний боржником для виробництва теплової і електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, що виникла у боржника перед кредитором станом на 01.07.2016 та не погашена до 31.12.2016 (1 629 974,80 грн.), згідно з договором купівлі-продажу (постачання) природного газу від 15.12.2015 № 4369/16-БО-5 шляхом розстрочення на 60 календарних місяців без відстрочення її погашення.

Договір про реструктуризацію набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх підписів печатками (за наявності) та погодження з гарантом і діє до 01.11.2023 року.

Підписавши Договір про реструктуризацію, сторони тим самим, фактично змінили порядок і строки проведення розрахунків.

До того ж, згідно з ч. 3 ст. 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави для висновку, що ч. 3 ст. 5, ч. 1 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є нормами прямої дії.

Уклавши Договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, сторони фактично змінили порядок і строки проведення розрахунків між ними, внаслідок чого строк сплати Відповідачем Позивачеві вартості поставленого природного газу настає згідно з погодженим сторонами графіком, якого Відповідач дотримується, що підтверджується наведеними вище платіжними документами за період з листопаду 2018р. по вересень 2019р., у зв`язку з чим платежі не прострочені, а, відтак, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з Відповідача основного боргу у розмірі 1 629 974,80 коп.

Щодо стягнення пені, 3% річних та індексу інфляції суд вважає, що, враховуючи положення ч. 3 ст. 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", для застосування санкції у вигляді пені за прострочення оплати вартості поставленого природного газу та наслідків порушення грошового зобов`язання, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплати Відповідач проводив поза межами порядку і строків, визначених Договором про реструктуризацію (графіком до нього).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.09.18р. у справі № 914/51/18.

Враховуючи укладений сторонами Договір про реструктуризацію та його належне виконання Відповідачем, наявність імперативних норм ч. 3 ст. 5, ч. 1 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", вимоги Позивача про стягнення індексу інфляції, 3% річних та пені на заборгованість, яка була реструктурована за наведеним договором, є безпідставними, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з Відповідача 2 760 099,56 - пені, 436 175,32 - інфляційних втрат, 273 800,32 - 3% річних.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про стягнення 5 100 050,00 грн. боргу, неустойки, інфляційних та 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання відмовити.

Витрати у справі покласти на Позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 11.10.2019

Суддя С.Г.Юзіков