ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2019 р. Справа№ 910/1528/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі : Реуцька Т.О.

за участю представників сторін

від позивача: не з`явився;

від відповідача : не з`явився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 року

у справі №910/1528/19 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

до акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 395 401,90 грн.,-

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2019 року позивач - приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" звернувся до господарського суду міста Києва з позовними вимогами (в редакції заяви про зменшення позовних вимог від 01.04.2019) до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (найменування змінене на акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця") (далі - відповідач) про стягнення з штрафу у розмірі 395 401,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вантаж згідно із залізничними накладними, перелік яких доданий до позовної заяви, доставлено на адресу позивача із простроченням, у зв`язку з чим нараховано штраф за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 395 401,90 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.05.2019 у задоволені позову відмовлено повністю; повернуто з Державного бюджету України на користь приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" зайво сплачений згідно платіжного доручення № від 30.01.2019 судовий збір на суму 147,14 грн.

Рішення мотивоване закінченням строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач - приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення господарського суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначив на неправильне застосуванням місцевим господарським судом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини сторін, порушення норм процесуального права, недоведеність та неповне з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та які суд визнав встановленими, невідповідність викладених в оскарженому рішенні висновків дійсним обставинам справи. При цьому, заперечуючи правильність обчислення судом першої інстанції шестимісячного строку позовної давності згідно статті 136 Статуту залізниць України, скаржник наполягає на необхідності обчислення відповідного строку з урахуванням приписів частини 3 статті 925 Цивільного кодексу України, частин 2, 4 статті 315 Господарського кодексу України, за змістом яких строк позовної давності починає свій перебіг з дня одержання відповіді на претензію позивача або з дня закінчення строку, встановленого для відповіді на претензію. На думку скаржника, у спірних правовідносинах строк пред`явлення претензії відповідно до залізничних накладних розпочався у період з 28.06.2018 по 30.06.2018 та закінчився з 11.08.2018 по 13.08.2018, строк розгляду претензії розпочався у період з 11.08.2018 по 13.08.2018 та закінчився з 24.09.2018 по 26.09.2018. У зв`язку з цим перебіг позовної давності для пред`явлення перевізникові позову розпочався з 24.09.2018 по 26.09.2018 та, відповідно, не сплив на момент його звернення до суду з позовом. Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції в порушення статті 86, частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, проігнорував висновки Верховного суду, викладені в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 у справі №910/4405/18, від 24.04.2018 у справі №905/3245/16.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/1528/19 та призначено до розгляду на 10.09.2019.

03.09.2019 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду позивачем було подано клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 16.09.2019.

В судове засідання, яке відбулося 16.09.2019, представники сторін не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності їх представників за наявними у справі доказами.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у червні 2018 року акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до станції призначення Сартана Донецької залізниці були прийняті до перевезення завантажені вагони, одержувачем яких було приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь", що підтверджується залізничними накладними №№ 38495529, 384114991, 38427128, 38427183, 38516621, 38526174, 38340816, 38516365, 38397188, 38413084, 38516530, 38516563, 38512836, 38390365, 38496063, 38503934, 38408084, 38372629, 38257952, 38502712, 38414843, 38335691, 38255246, 38415162, 38479051, 38472213, 38494050, 38463014, 38508735, 38409397, 38493771, 38518528, 38494001, 38527859, 32177107, 32187536, 38330601, 38277224, 38335311, 38324374, 38350609, 38367132, 3877735 (а.с. 25-58).

Відповідно до графи 52 означених залізничних накладних вагони, які прямували до станції призначення Сартана Донецької залізниці, були доставлені залізницею після закінчення встановленого строку доставки, про що свідчать відповідні календарні штемпелі видачі вантажу на цих накладних, зокрема:

- 28.06.2018 згідно накладних №№ 38495529, 384114991, 38427128, 38427183, 38516621, 38526174, 38340816, 38516365, 38397188, 38413084, 38516530, 38516563, 38512836, 38390365, 38496063, 38503934, 38408084, 38372629

- 29.06.2018 згідно накладних №№ 38257952, 38502712, 38414843, 38335691, 38255246, 38415162, 38479051, 38472213, 38494050, 38463014, 38508735, 38409397, 38493771, 38518528, 38494001, 38527859

- 30.06.2018 згідно накладних №№ 32177107, 32187536, 38330601, 38277224, 38335311, 38324374, 38350609, 38367132, 3877735.

У зазначених залізничних накладних, відмітки про причини затримки вантажу, які надають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки, не проставлені, що свідчить про відсутність поважних причин прострочення термінів доставки вантажу одержувачу - приватному акціонерному товариству "Металургійний комбінат "Азовсталь".

Внаслідок прострочення відповідачем строків доставки вантажів, визначених Правилами обчислення термінів доставки вантажів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за №865/5086 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажів) позивачем нараховано штраф на загальну суму 395 401,90 грн.

Причиною виникнення спору в даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у вищезазначеному розмірі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованими, однак, застосувавши щодо заявлених позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності, відмовив у їх задоволенні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частинами 1, 2 статті 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до вимог статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частиною 6 статті 306 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 року затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (п.2 Статуту).

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (п.5 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Разом з тим статтями 22, 23 Статуту передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також частиною 2 статті 307 Господарського кодексу України.

Таким чином, відповідачем взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу на підставі складених залізничних накладних, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 15-58).

Відповідно до частини 1 статті 919 Цивільного кодексу України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

При цьому, перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (частина 1 статті 313 Господарського кодексу України).

Згідно статті 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно пункту 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Також за змістом підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів передбачено, що у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на число місяць" (пункт 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Терміни доставки для вагонних відправок застосовуються при перевезенні вантажів, для яких надані окремі вагони та при перевезенні порожніх власних і орендованих вагонів (п.2.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Згідно з пунктом 2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до пункту 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України, за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012 нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статті 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого у статті 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно пункту 8 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за №862/5083, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як вже зазначалось вище відповідно до відомостей з графи 52 (календарний штемпель видачі вантажу) наявних в матеріалах справи залізничних накладних, відповідачем доставлено вантаж одержувачу - приватному акціонерному товариству "Металургійний комбінат "Азовсталь" з порушенням встановленого терміну доставки (одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок, визначеного ст.41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу).

При цьому, колегією суддів відзначається, що матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо правильності розрахунку позивачем розміру заявленого до стягнення штрафу по вищезазначеним накладним.

Фактично, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач заперечував проти позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку позовної давності за накладними, згідно яких вантаж видано одержувачу до 30.06.2018 (включно), а також посилався на наявність підстав для зменшення судом розміру неустойки.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений та документально підтверджений, то позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованими.

Водночас суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок місцевого суду щодо застосування строку позовної давності та порядку його обчислення.

Відповідно до статей 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Положеннями статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до статті 258 цього Кодексу до окремих вимог встановлено позовну давність в один рік.

Частиною 3 статті 925 ЦК України, яка є загальною нормою, передбачено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Що стосується перевезення вантажів залізницею, то відповідно до ст. 136 Статуту залізниць, позови до залізниць можуть бути пред`явлені у шестимісячний термін, що обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту, яким передбачено також і 6-місячний строк для пред`явлення претензії, з визначенням певних умов, обставин, підстав та строку його обчислення.

За приписами ст. 134 Статуту залізниць, претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців. Зокрема, відповідно до підпункту «д» абзацу другого цієї статті зазначені терміни обчислюються для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу.

Частиною 5 статті 307 ГК України, яка кореспондується із частиною 4 статті 909, статтею 920 ЦК України, встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів за цими перевезеннями визначаються транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Отже пункти 134, 136 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності за позовами позовами про стягнення штрафів за несвоєчасну доставку вантажу.

Статут залізниць України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 і останні зміни в нього вносилися постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002 №1973.

Господарський кодекс України прийнятий Верховною Радою України 16.01.2003 за №436-IV і набрав чинності з 01.01.2004, та статтею 315 якого передбачено певні особливості обчислення строків позовної давності за договором перевезення, також є спеціальним законом, який повинен застосовуватися до правовідносин сторін переважно щодо норм права, як такий, що прийнятий пізніше та містить порядок обчислення строків позовної давності.

Частинами другою та третьою статті 315 ГК України передбачено, що претензії можуть пред`являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п`яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п`яти днів.

Верховний Суд, визначаючи початок перебігу строку позовної давності у спорах, пов`язаних з перевезенням вантажу, у постановах від 11.04.2019 року у справі № 905/729/18 та від 13.08.2019 року у справі 910/11614/18 висловив правову позицію, що положення пунктів 134, 136 Статуту залізниць України слід застосовувати у системному зв`язку з положенням статті 315 ГК України таким чином, що строк позовної давності починає свій перебіг з дня одержання відповіді на претензію позивача або з дня закінчення строку, встановленого частиною 3 статті 315 ГК України для відповіді на претензію. При цьому зазначив, що оскільки дотримання претензійного порядку не є обов`язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу позовної давності в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (ч.ч. 2, 3 ст. 315 ГК України) незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника.

Наведене дає підстави для висновку, що позов до перевізника у такому спорі може бути пред`явлений протягом 6 місяців після спливу строку, передбаченого для пред`явлення претензії та строку, передбаченого для надання відповіді на претензію щодо сплати штрафу.

Отже, враховуючи отримання позивачем вантажу 28.06.2018 (згідно накладних №№ 38495529, 384114991, 38427128, 38427183, 38516621, 38526174, 38340816, 38516365, 38397188, 38413084, 38516530, 38516563, 38512836, 38390365, 38496063, 38503934, 38408084, 38372629), 29.06.2018 (згідно накладних №№ 38257952, 38502712, 38414843, 38335691, 38255246, 38415162, 38479051, 38472213, 38494050, 38463014, 38508735, 38409397, 38493771, 38518528, 38494001, 38527859) та 30.06.2018 (згідно накладних №№ 32177107, 32187536, 38330601, 38277224, 38335311, 38324374, 38350609, 38367132, 3877735), позивач звернувся з позовною заявою до місцевого господарського суду 05.02.2019 року (дата накладної Укрпошта стандарт, яка міститься на конверті позивача про надсилання позовної заяви до Господарського суду міста Києва), тобто в межах позовної давності та такий строк не є пропущеним.

За викладеного висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову з мотивів пропуску позивачем строку позовної давності апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають матеріалам справи.

При цьому обґрунтованих та виключних обставин для зменшення розміру штрафу відповідачем не наведено, а отже судова колегія не вбачає законних підстав для задоволення відповідного клопотання.

Відповідно до статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового про задоволення позову.

Щодо рішення суду першої інстанції в частині повернення з Державного бюджету України на користь позивача зайво сплаченого згідно платіжного доручення № від 30.01.2019 судового збору на суму 147,14 грн., то у цій частині рішення місцевого господарського суду прийнято в межах наданих йому повноважень та без порушення приписів пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" , а отже підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 14.05.2019 року у справі №910/1528/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позову.

3. Прийняти нове рішення про задоволення позову.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5, код 40075815) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, код 40150216) на користь приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Лепорського, будинок 1, код 00191158) штраф за несвоєчасну доставку вантажу в сумі 395 401,90 грн., 5 931,03 грн. судового збору за подання позову та 9117,26 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення щодо повернення з Державного бюджету України на користь приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" зайво сплаченого судового збору на суму 147,14 грн. залишити без змін.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 07.10.2019

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко