ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 34/5005/15644/2011

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковського О.В. - головуючого, Огородніка К.М., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання Озерчук М.М.

розглянув касаційну скаргу Приватного підприємства "РИК" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Лукашук Л.С.

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.06.2019

(Чус О.В. - головуючий, судді: Вечірко І.О., Кузнецов В.О.)

у справі №34/5005/15644/2011

за заявою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк"

до Приватного підприємства "РИК"

про визнання банкрутом

Учасники справи:

представник ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" - Ємельянов О.В.;

представник ПП "РИК" - Біла Т.В.;

представник ОСОБА_1 - Левенталь С.А. ;

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1 31.10.2011 Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (далі - банк, ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк") звернулося до суду із заявою про порушення справи про банкрутство ПП "РИК" (далі - ПП "РИК", боржник), обґрунтовуючи свою заяву наявністю безспірних вимог до ПП "РИК" у сумі 3096947,79 грн, що перевищує 300 мінімальних заробітних плат, які не були задоволені божником протягом більше ніж трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

1.2 04.11.2011 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "РИК" (далі - ПП "РИК", боржник).

1.3 13.12.2017 ліквідатор подав до суду заяву про застосування наслідків нікчемного правочину, в якій просив суд:

- застосувати наслідки нікчемного правочину - договору купівлі-продажу нежитлового приміщення з розстрочкою платежу, посвідченого 10.09.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О., реєстровий № 3938;

- витребувати від ОСОБА_1 і передати законному власнику ПП "РИК" нежитлове приміщення у будівлі складу літ. А1-1, у підвалі прим. №V поз. 1-5, загальною площею 225,9 кв.м., на І-му поверсі прим. №V поз. 6 загальною площею 10,5 кв.м., у загальному користуванні мостіння І, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення у будівлі складу літ. А1-1, у підвалі прим. №V поз. 1-5, загальною площею 225,9 кв.м., на І-му поверсі прим. №V поз. 6 загальною площею 10,5 кв.м., у загальному користуванні мостіння І, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , здійснену КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 23.01.2008.

1.4 Заява обґрунтована тим, що спірне приміщення було у складі майна, переданого в іпотеку банку за договором іпотеки від 08.11.2005 з метою забезпечення виконання зобов`язань ПП "РИК" по кредитному договору №70/К-гр від 03.11.2005.

За договором купівлі-продажу від 10.09.2007 вищезгадане приміщення було відчужено без згоди іпотекодержателя шляхом вчинення злочину у вигляді службового підроблення.

Боржник нічого не одержав за договором купівлі-продажу від 10.09.2007, вказаний правочин є нікчемним і додаткове визнання його недійсним не вимагається в силу ч.2 ст. 215 ЦК України.

2. Короткий зміст рішень судів першої і апеляційної інстанцій

2.1 05.03.2019 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу у справі №34/5005/15644/2011, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі в частині розгляду позовної заяви ПП "РИК" до ОСОБА_3 про застосування наслідків нікчемного правочину. Задоволено заяву ліквідатора №02-13/84 від 12.12.2017 про застосування наслідків нікчемного правочину.

2.2 Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що внаслідок укладення нікчемного правочину - договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого 10.09.2007 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О., реєстровий №3938 з власності банкрута незаконно вибуло нерухоме майно, у зв`язку з чим суд визнав за необхідне задовольнити заяву ліквідатора про застосування наслідків нікчемного правочину, з метою повернення в ліквідаційну масу банкрута незаконно вилученого нерухомого майна з метою задоволення вимог кредиторів.

2.3 12.06.2019 Центральний апеляційний господарський суду ухвалив постанову, якою ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 у справі №34/5005/15644/2011 скасовано. У задоволені заяви ліквідатора Лукашук Л.С. №02-13/84 від 12.12.2017 про застосування наслідків нікчемного правочину відмовлено.

Постанова апеляційного господарського суду мотивована тим, що відмовивши у задоволенні клопотанні ОСОБА_1 , суд першої інстанції залишив поза увагою внесені до законодавства зміни щодо строків позовної давності і висновок суду першої інстанції про те, що ліквідатором не було пропущено строк на подачу заяви про застосування наслідків нікчемного правочину є таким, що не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

3. Обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

3.1 03.11.2005 між ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Дніпропетровської філії, як кредитодавцем, та ПП „РИК", як позичальником, було укладено кредитний договір № 70/К-гр (кредитна лінія) (далі - кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у вигляді поновлювальної кредитної лінії в сумі 2.300.000,00 грн з терміном користування кредитом до 16-00 години 02.10.2007.

3.2 Банк свої зобов`язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі, що підтверджується наданими документами, а саме: платіжними дорученнями №1 від 10.11.2005, №2 від 10.11.2005, №3 від 10.11.2005, №4 від 11.11.2005, №5 від 11.11.2005, №6 від 11.11.2005, №8 від 11.11.2005, №9 від 14.11.2005, №10 від 18.11.2005, №11 від 18.11.2005 та меморіальним ордером №5200 від 10.11.2005.

3.3 08.11.2005 між ПП "РИК" та ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" було укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку банку передано, серед іншого, нежитлові приміщення розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

10.09.2007 між ПП "РИК" та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення у будівлі складу літ.А1-1, у підвалі прим. №V поз.1-5, загальною площею 225,9 кв.м, на І-му поверсі прим. №V поз.6 загальною площею 10,5 кв. м, у загальному користуванні мостіння І, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з розстрочкою платежу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О., реєстровий №3938.

Державна реєстрація права власності на вказане приміщення за ОСОБА_1 здійснена 23.01.2008.

3.4 10.09.2017 між ПП "РИК" та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №36 поз.1 у будівлі складу в прибудові літ.А3-2 на ІІ-му поверсі, загальною площею 94,5 кв. м, сходи літ.а5, у загальному користуванні мостіння І, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з розстрочкою платежу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О., реєстровий №3931.

Державна реєстрація права власності на вказане приміщення за ОСОБА_4 здійснена 16.04.2008.

3.5 04.11.2011 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "РИК" (далі - ПП "РИК", боржник).

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2012 ПП "РИК" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2014 припинено повноваження арбітражного керуючого Полушина Ю.М., як ліквідатора ПП "РИК", та призначено ліквідатором банкрута Лукашук Л.С.

3.6 08.12.2016 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.01.2017, застосовано наслідки нікчемного правочину - договору купівлі-продажу нежитлового приміщення з розстрочкою платежу, посвідченого 10.09.2007 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О., реєстровий №3931 та вирішено:

1) витребувати від ОСОБА_4 і передати ПП "РИК" приміщення №36 поз.1 у будівлі складу в прибудові літ.А3-2 на ІІ-му поверсі, загальною площею 94,5 кв. м, сходи літ.а5, у загальному користуванні мостіння І, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на приміщення №36 поз.1 у будівлі складу в прибудові літ.А3-2 на ІІ-му поверсі, загальною площею 94,5 кв. м, сходи літ.а5, у загальному користуванні мостіння І, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , здійснену КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 16.04.2008;

3.7 08.12.2016 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.01.2017, застосовано наслідки нікчемного правочину - договору купівлі-продажу нежитлового приміщення з розстрочкою платежу, посвідченого 10.09.2007 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О., реєстровий №3938 та вирішено:

1) витребувати від ОСОБА_1 і передати Приватному підприємству "РИК" нежитлове приміщення у будівлі складу літ.А1-1, у підвалі прим. №V поз.1-5, загальною площею 225,9 кв.м, на І-му поверсі прим. №V поз.6 загальною площею 10,5 кв. м, у загальному користуванні мостіння І, розташоване за адресою: АДРЕСА_2

2) скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення у будівлі складу літ.А1-1, у підвалі прим. №V поз.1-5, загальною площею 225,9 кв. м, на І-му поверсі прим. №V поз.6 загальною площею 10,5 кв. м, у загальному користуванні мостіння І, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , здійснену КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 23.01.2008.

Відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 01.11.2016 про застосування строку позовної давності до вимог позовної заяви ліквідатора ПП "РИК" щодо застосування наслідків нікчемного правочину.

3.8 11.07.2017 постановою Вищого господарського суду України скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.01.2017 і ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2016 у справі №34/5005/15644/2011 (щодо ОСОБА_1 ) та передано справу на новий розгляд до місцевого господарського суду. При цьому суд касаційної інстанції наголосив на тому, що при новому розгляді справи необхідно надати належну оцінку доводам ОСОБА_1 щодо спливу строку позовної давності, доказам проведеного розрахунку згідно з п.2.1 договору купівлі-продажу від 10.09.2007 та дослідити оригінал названого договору.

3.9 05.09.2017 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області відмовлено у задоволенні позову ПП "РИК" про застосування наслідків нікчемного правочину в частині щодо договору купівлі-продажу нежитлового приміщення з розстрочкою платежу, посвідченого 10.09.2007 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О., реєстровий №3938, зазначивши наступне:

- у ПП "РИК" відсутнє нежитлове приміщення у АДРЕСА_2 . В реєстрі прав власності на нерухоме майно та у договорі-купівлі-продажу від 10.09.2007, укладеному між ПП "РИК" та ОСОБА_1 . , зазначено наступну адресу нежитлового приміщення: АДРЕСА_1 . З урахуванням наведеного справа підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції, чинній до 15.12.2017;

- судом встановлено наявність доказів оплати 120000,00 грн за договором купівлі-продажу від 10.09.2007, що підтверджує повний розрахунок за цим договором. Також суд дійшов висновку про те, що строк позовної давності розпочав свій відлік з дати виконання спірного договору, тобто з 11.09.2007 та сплинув 11.01.2016, у зв`язку з чим в задоволенні заяви ліквідатора про застосування наслідків нікчемного правочину - договору купівлі-продажу нежитлового приміщення з розстрочкою платежу, посвідченого 10.09.2007 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О., реєстровий №3938 відмовлено.

3.10 13.12.2017 ліквідатор подав до господарського суду заяву про застосування наслідків нікчемного правочину, в якій просив суд:

- застосувати наслідки нікчемного правочину - договору купівлі-продажу нежитлового приміщення з розстрочкою платежу, посвідченого 10.09.2007 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О., реєстровий №3938;

- витребувати від ОСОБА_1 і передати законному власнику ПП "РИК" нежитлове приміщення у будівлі складу літ. А1-1, у підвалі прим. №V поз. 1-5, загальною площею 225,9 кв. м., на І-му поверсі прим. №V поз. 6 загальною площею 10,5 кв. м., у загальному користуванні мостіння І, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення у будівлі складу літ. А1-1, у підвалі прим. №V поз. 1-5, загальною площею 225,9 кв. м., на І-му поверсі прим. №V поз. 6 загальною площею 10,5 кв. м., у загальному користуванні мостіння І, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , здійснену КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 23.01.2008.

3.11 06.02.2018 ОСОБА_1 подав до Господарського суду Дніпропетровської області клопотання про закриття провадження у справі в частині розгляду позовної заяви ПП "РИК" до ОСОБА_1 щодо застосування наслідків нікчемного правочину.

05.03.2018 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності.

3.12 Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі та задоволено заяву ліквідатора №02-13/84 від 12.12.2017 про застосування наслідків нікчемного правочину. При цьому суд зазначив наступне:

- банком не приймалося рішення про дозвіл на продаж ПП "РИК" майна, що є предметом іпотеки, грошові кошти за продане майно до продавця та/або іпотекодержателя не надходили;

- відчуження приміщення без згоди іпотекодержателя шляхом вчинення злочину у вигляді службового підроблення підтверджується постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2012 у кримінальній справі №1-108/11 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України;

- договір купівлі-продажу нежитлового приміщення з розстрочкою платежу, посвідчений 10.09.2007 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О. за реєстровим №3938 є нікчемним, оскільки він спрямований на незаконне заволодіння майном ПП "РИК" та майновими правами (правом іпотеки) ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк";

- оскільки на підставі договору купівлі-продажу оформлено право власності на майно банкрута за ОСОБА_1 , єдиним реальним способом захисту порушеного права банкрута та повернення його майна є визнання недійсними записів про право власності, створених внаслідок відчуження майна банкрута, з метою поновлення в державному реєстрі права власності та відомостей, що передували такому відчуженню;

- ОСОБА_1 просив суд закрити провадження у справі в частині розгляду позовної заяви ПП "РИК" до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемного правочину, вказуючи на те, що ухвалою господарського суду від 05.09.2017 у задоволенні позову ПП "РИК" про застосування наслідків нікчемного правочину, а саме договору купівлі-продажу нежитлового приміщення з розстрочкою платежу, посвідченого 10.09.2007 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О. за реєстровим №3938 відмовлено. Однак за висновком місцевого господарського суду вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки за названою ухвалою предметом розгляду було витребування від ОСОБА_1 та передача ПП "РИК" нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , тоді як наразі предметом розгляду є витребування від ОСОБА_1 та передача ПП "РИК" нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ліквідатор не пропустив строк на подачу заяви про застосування наслідків нікчемного правочину, оскільки про факт укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна ліквідатор ПП "РИК" дізналася під час здійснення заходів ліквідаційної процедури підприємства з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка датована 17.02.2016.

3.13 Апеляційний господарський суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі. Однак визнав помилковими висновки місцевого господарського суду щодо клопотання про застосування позовної давності, оскільки згідно із Законом України №4176-VI від 20.12.2011 "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства", який набрав чинності з 15.01.2012, зі ст. 258 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) було виключено частину 4, яка встановлювала 10-річний строк позовної давності для застосування наслідків нікчемного правочину. У даному випадку строк позовної давності сплинув 11.01.2015 і з урахуванням того, що провадження у даній справі про банкрутство ПП "РИК" порушено ще у 2011 році, неналежне виконання своїх обов`язків арбітражними керуючими (ліквідаторами) не може бути підставою вважати строк позовної давності таким, що не сплинув.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги

4.1 31.07.2019 Приватне підприємство "РИК" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Лукаш Любові Сергіївни подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.06.2019 та залишити без змін ухвалу Дніпропетровського господарського суду від 05.03.2019 у справі №34/5005/15644/2011.

5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

5.1 За умовами спірного договору (п.1.2) належним виконанням зобов`язання покупця зі сплати вартості нежитлового приміщення може вважатися лише перерахування грошових коштів на розрахунковий розрахунок продавця, а тому приватним нотаріусом Румянцевою І.О. безпідставно, в порушення вимог чинного законодавства проставлено на договорі відмітку про сплату покупцем вартості нерухомого майна у повному обсязі.

5.2 Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 встановлено, що грошові кошти від ОСОБА_1 та ОСОБА_10 на рахунок ПП "РИК" не надходили, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що директор ПП "РИК" з метою неправомірного збагачення реалізував нерухоме майно ПП "РИК", яке є предметом забезпечення грошових вимог ПАТ "ВіЕйБі Банк", тобто правочин був спрямований на порушення публічного порядку.

5.3 Судом апеляційної інстанції не застосовано до спірних правовідносин норми ч.2 ст. 215, ст. 228 ЦК України, а також невірно застосовано положення ст. ст. 260, 261, 267 ЦК України

5.4 Оскільки колишній керівник підприємства банкрута не передав ліквідаторам ПП "РИК" фінансово-господарську документацію підприємства, ліквідатори були позбавлені можливості дізнатися про незаконне вибуття нерухомого майна з володіння ПП "РИК" одразу після їх призначення судом та вчиняла належні заходи, спрямовані на виявлення майна та на отримання фінансово-господарської документації підприємства.

5.5 В даному випадку ліквідатор банкрута звернулася із заявою про застосування наслідків нікчемного правочину і витребування з незаконного володіння нерухомого майна не лише в інтересах ПП "РИК", а й в інтересах кредитора, грошові кошти якого забезпечені вказаним нерухомим майном, тому суд мав застосувати до спірних правовідносин положення ч.5 ст. 267 ЦК України і встановити необхідність захисту порушеного права ПП "РИК".

5.6 Якщо припустити, що до спірних правовідносин має застосовуватися трирічний строк позовної давності, врахувавши, що ліквідатор ПП "РИК" дізналася про факт укладення нікчемного договору лише 17.02.2016 з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та подав позову щодо застосування наслідків недійсності правочину 13.12.2017, то місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що в даному випадку строк позовної давності не пропущено.

6. Узагальнені доводи, викладені ОСОБА_1 у відзиві на касаційну скаргу

6.1 Постанова Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2012 у кримінальній справі №1-108/2011 не містить висновків про незаконність відчуження ПП "РИК" спірного приміщення ОСОБА_1 , в ній йде мова про іншого покупця - ОСОБА_4

6.2 ОСОБА_1 . провів повний розрахунок за договором купівлі-продажу від 10.09.2007 з ПП "РИК", що підтверджується постановою Вищого господарського суду України від 11.07.2017 та ухвалою місцевого господарського суду від 05.09.2017, прийнятими у даній справі.

6.3 Позивачем пропущено строк позовної давності для подання позову про застосування наслідків нікчемного правочину - договору купівлі-продажу від 10.09.2007 (реєстровий №3938).

7. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

7.1 З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених ст. 300 ГПК України, та згідно із компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.2 Предметом розгляду у даній справі є вимога позивача про застосування наслідків нікчемного правочину, а саме договору купівлі-продажу нежитлового приміщення з розстрочкою платежу, укладеного між ПП "РИК" та ОСОБА_1 . , посвідченого 10.09.2007 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О., за реєстровим №3938, шляхом витребування від ОСОБА_1 відчужених за договором нежитлових приміщень та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на ці приміщення.

7.3 Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частини 1 статті 202 цього Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

7.4 Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

7.5 Предметом спірного договору купівлі-продажу були нежитлові приміщення, передані від ПП "РИК" в іпотеку ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" за договором від 08.11.2005.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що договір купівлі-продажу, укладений 10.09.2007 між ПП "РИК" та ОСОБА_1 , є нікчемним у розумінні ст. 228 ЦК України, оскільки нежитлові приміщення були відчужені без згоди іпотекодержателя, рішення ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про дозвіл на продаж майна, що є предметом іпотеки не приймалось. Грошові кошти за продане майно до продавця та/або іпотекодержателя не надходили. За висновком суду першої інстанції спірний договір купівлі-продажу спрямований на незаконне заволодіння майном ПП "РИК" та майновими правами (правом іпотеки) ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк".

7.6 Щодо застосування до спірного договору норм ст. 228 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.

Нормами ч.ч.1, 2 ст. 228 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Суд апеляційної інстанції вірно врахував, що виділяючи правочин, який порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину. При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку.

Тобто, публічним порядком є публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави, а ст. 228 ЦК України визначає перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок.

З наведеного слідує, що при кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

7.7 В своїй ухвалі місцевий господарський суд посилався на те, що відчуження нежитлових приміщень на користь ОСОБА_1 відбулося шляхом вчинення злочину у вигляді службового підроблення, про що свідчить постанова Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2012 у кримінальній справі №1-108/11 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 336 КК України. В названій постанові зазначено, що ОСОБА_8 склав заяву на ім`я приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевої І.А. від імені директора Дніпропетровського філіалу ВАТ "ВАБанк" ОСОБА_11 , в якій умисно вніс відомості, що не відповідають дійсності, про відсутність заперечень у ВАТ "ВАБанк" в особі Дніпропетровського філіалу щодо зняття заборони на реалізацію нерухомого майна ПП "РИК" відповідно до іпотечного договору №1 від 08.11.2005, яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_3 /1 (реєстраційний номер 6500125). Відповідно до даної заяви, за згодою банка підлягає частковій реалізації залогове майно за договорами купівлі-продажу (з відстрочкою платежу) власником ПП "РИК" ОСОБА_5 з метою скерування грошових коштів до Дніпропетровського філіалу ВАТ "ВАБанк" для погашення кредиторської заборгованості за договором №70/К-гр від 03.11.2005р. покупцям - ОСОБА_10 та ОСОБА_1 .

Однак, як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, у вищезгаданій постанові Кіровського райсуду м. Дніпропетровська від 09.04.2012 у кримінальній справі №1-108/11 не було встановлено умислу та вини сторін договору купівлі-продажу ПП "РИК" та ОСОБА_1 на настання протиправних наслідків, що є кваліфікуючими ознаками відповідно до ст. 228 ЦК України.

7.8 Скаржник як у судах попередніх інстанцій, так і в касаційній скарзі (п.п.5.1, 5.2 цієї постанови) зазначав про те, що за умовами спірного договору купівлі-продажу (п.1.2 договору) належним виконанням зобов`язання покупця зі сплати вартості нежитлового приміщення може вважатися лише перерахування грошових коштів на розрахунковий розрахунок продавця. Окрім того, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 встановлено, що грошові кошти від ОСОБА_1 та ОСОБА_10 на рахунок ПП "РИК" не надходили.

З урахуванням наведеного, скаржник вважає, що проставлення приватним нотаріусом Румянцевою І.О. на договорі купівлі-продажу відмітки про сплату покупцем вартості нерухомого майна у повному обсязі є неправомірним.

Місцевий господарський суд погодився з доводами скаржника щодо відсутності доказів проведення належного розрахунку між сторонами за умовами, передбаченими договором купівлі-продажу.

Однак при цьому судом першої інстанції не враховано ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017 у справі №34/5005/15644/2011, згідно з якою на виконання постанови Вищого господарського суду України щодо надання оцінки доказам проведеного розрахунку згідно з п.2.1 договору від 10.09.2007 судом досліджено оригінал договору купівлі-продажу. В п.1.2 вказаного договору передбачено перерахування покупцем на протязі двох банківських днів у Дніпропетровській філії ВАТ "Ві Ей Бі Банк" на розрахунковий рахунок 25000,00 грн, а залишкова сума буде перерахована покупцем в строк до 10.09.2009. У зазначеному договорі купівлі-продажу, приватний нотаріус Румянцева І.О. зробила наступний запис: "Згідно листа №5 від 23.12.2007р. ПП "РИК", покупець по цьому договору ОСОБА_1 повністю з ним розрахувався відповідно до п.2.1 цього Договору". На цьому записі стоїть підпис та печатка приватного нотаріуса Румянцевої І.О.

В ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017 також встановлено, що за згодою сторін форма оплати була змінена з безготівкового розрахунку на готівкову форму оплати. Відповідач надав для огляду в оригіналі квитанції оплати суми відповідно до п.2.1 договору. Зміни до п.2.1 договору не були внесені, але цей пункт ніхто не оскаржував. В матеріалах справи знаходяться докази оплати відповідачем коштів у сумі 120000,00 грн по спірному договору, що підтверджує повний розрахунок за Договором купівлі-продажу від 10.09.2007.

Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017 оскаржена не була і вступила в законну силу, а відтак обов`язкова для врахування судом при розгляді справи №34/5005/15644/2011.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що спірний договір купівлі-продажу не посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави, не спрямований на порушення публічного порядку, а відтак не є таким, що порушує публічний порядок у розумінні ст. 228 ЦК України.

7.9 Відносно доводів касаційної скарги про невірне застосування апеляційним господарським судом положень ЦК України, якими врегульовані питання щодо порядку обчислення та перебігу позовної давності, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до визначення, наведеного у ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Зі змісту статей 261, 257 ЦК України слідує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Наслідки спливу позовної давності визначені у статті 267 ЦК України, частини 3-5 якої визначають, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. При цьому важливе значення має встановлення початкового моменту перебігу позовної давності, оскільки від нього залежить як застосування норм матеріального права, так і правила обчислення позовної давності та захист порушеного права.

7.10 Місцевий суд у своїй ухвалі зазначав про те, що ліквідатор не пропустив строк позовної давності, оскільки згідно з наданих суду пояснень про факт укладення спірного договору купівлі-продажу ліквідатор ПП "РИК" дізналася під час здійснення заходів ліквідаційної процедури підприємства з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На підтвердження викладеного суду надано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яка датована 17.02.2016.

Судом апеляційної інстанції вірно зазначено про те, що поза увагою місцевого господарського суду залишено виключення норми ч.4 ст. 258 ЦК України на підставі Закону України № 4176-VI від 20.12.2011 "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства", який набрав чинності з 15.01.2012.

В пункті 5 розділу 2 "Прикінцеві та перехідні положення" названого Закону передбачено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має звернутися до суду з позовом про: 1) визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства або обману; 2) застосування наслідків нікчемного правочину; 3) визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи. Стосовно вимог, передбачених підпунктами 1 та 2 цього пункту, особа може звернутися до суду лише за умови, якщо строк їх пред`явлення, встановлений положеннями ЦК України, що діяли до набрання чинності цим Законом, не сплив на момент набрання чинності ним Законом.

ОСОБА_1 у заяві про застосування позовної давності наголошував на тому, що позовна заява ліквідатора про застосування наслідків нікчемного правочину (договору купівлі-продажу від 10.09.2007) могла бути подана до 15.01.2015, тобто протягом трьох років після набрання чинності Законом України №4176-VІ від 20.12.2011.

7.11 Доводи скаржника, викладені у п.5.4 даної постанови, а також посилання на те, що про існування спірного договору ліквідатору ПП "РИК" стало відомо лише 17.02.2016 з Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

З матеріалів справи №34/5005/15644/2011 вбачається, що провадження у справі про банкрутство ПП "РТК" порушено ухвалою місцевого господарського суду від 04.11.2011 за заявою ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", в додатках до якої надано кредитний договір №70/К-гр від 03.11.2005 та іпотечний договір №1 від 08.11.2005. При цьому в іпотечному договорі визначено спірне нерухоме майно як предмет іпотеки.

Таким чином, арбітражними керуючими (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) у даній справі повинні були вживатися заходи, визначені ст. ст. 3-1, 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону №784-XIV від 30.06.1999 з наступними змінами та доповненнями). Неналежне виконання своїх обов`язків арбітражними керуючими (ліквідаторами) не є підставою вважати строк позовної давності таким, що не сплинув.

7.12 Доводи скаржника, наведені у п.п.5.5 та 5.6 даної постанови є суперечливими, оскільки скаржник наголошує на тому, що суд мав застосувати до спірних правовідносин положення ч.5 ст. 267 ЦК України і встановити необхідність захисту порушеного права ПП "РИК", але в той же час вказує про те, що строк позовної давності ним не пропущено.

При цьому поза увагою скаржника залишено те, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Натомість у даному випадку скаржник заперечує факт пропуску строку позовної давності та в той же час суду не наведено наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає висновок місцевого господарського суду про подання ліквідатором ПП "РИК" заяви щодо застосування наслідків нікчемного правочину в межах встановленого строку позовної давності таким, що не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, про що вірно було зазначено судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові у даній справі.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає про те, що з огляду на встановлену відсутність ознак нікчемності оспорюваного правочину, з`ясування судом апеляційної інстанції питання щодо дотримання ліквідатором ПП "РИК" встановленого строку позовної давності при поданні заяви про застосування наслідків нікчемного правочину у даній справі не впливає та не змінює суті прийнятого рішення, оскільки передумовою застосування позовної давності є наявність порушеного права, що у даному випадку не знайшло свого підтвердження.

7.13 Згідно з п.1 ч.1 ст. 308, ст. 309 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити оскаржувані судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних підстав.

7.14 За результатами перегляду даної справи доводи касаційної скарги щодо невірного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

З огляду на викладене та з урахуванням положень п.1 ч.1 ст. 308, ст. 309 ГПК України постанова Центрального апеляційного господарського суду від 12.06.2019 підлягає залишенню без змін, як законна та обґрунтована з мотивів, наведених в цій постанові.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "РИК" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Лукашук Л.С. залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.06.2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Васьковський

Судді К.М. Огороднік

В.Я. Погребняк