РІШЕННЯ

07 жовтня 2019 року Справа № 913/351/19

м. Харків Провадження №17/913/351/19

Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С., розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження за позовною заявою Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», м. Сєвєродонецьк Луганської області,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», м. Луганськ

про стягнення 3324291,31 грн.

Секретар судового засідання Рвачов О.О.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача; представник не прибув.

Обставини справи: Державне підприємство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою №06-05-66 від 24.06.2019 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (відповідач у справі) про стягнення 3324291,31 грн за договором про спільне використання технологічних електричних мереж від 01.03.2010 № 5С (далі - Договір), з яких:

- 2729694,00 грн - основний борг;

- 154272,50 грн - інфляційні нарахування;

- 46962,64 грн - 3% річних;

- 393362,17 грн пеня.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він на виконання умов вказаного Договору надав, а відповідач прийняв послуги за договором про спільне використання технологічних електричних мереж від 01.03.2010 № 5С. Однак, відповідач у квітні 2018 року травні 2019 року не виконав своїх зобов`язань повністю з оплати вартості наданих послуг, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість на загальну суму 2729694,00 грн, що підтверджується актами про обсяг переданої електричної енергії та актами прийому-здачі наданих послуг.

У зв`язку з порушенням строків оплати відповідачем згідно з п.7.3 Договору, позивач нарахував на підставі п. 8.2.1 Договору та заявив до стягнення пеню в сумі 393362,17 грн за періоди, згідно наданого до матеріалів справи розрахунку.

Крім того, позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховані та заявлені до стягнення 3 % річних в сумі 46962,64 грн та інфляційні втрати в сумі 154272,50 грн за періоди, згідно наданих до матеріалів справи розрахунків.

Ухвалою суду від 01.07.2019 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

25.07.2019 до відділу документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 22.07.2019 б/н, в якому останній не погоджується з нарахованою позивачем пенею та просить зменшити розмір неустойки (пені) на 90%.

Відповідач зазначив, що сторони при укладанні Договору обумовили, що при порушенні відповідачем терміну оплати рахунків, останній повинен сплатити пеню на підставі окремого рахунку (п.п. 8.2.1 Договору). Водночас, позивач не пред`являв відповідачу жодних рахунків на оплату пені, тому пред`явлення вимоги про стягнення пені є передчасним.

Відповідач вказує, що починаючи з квітня 2014 року підприємство здійснює свою господарську діяльність в умовах проведення антитерористичної операції. Відповідач просить суд зменшити розмір неустойки (пені) на 90%, оскільки підприємство перебуває у тяжкому фінансовому стані та станом на 01.07.2019 заборгованість ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» перед ДП «Енергоринок» складає 4890.67 млн.грн, загальна дебіторська заборгованість спожи вачів побутового та юридичного секторів перед ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» станом на 01.07.2019 складає 5717 млн.грн.

Відповідач посилається на настання обставин непереборної сили, тому він вважає, що його звільнено від виконання своїх зобов`язань за договором і від відповідальності, у т.ч. від сплати нарахованої пені.

Протокольною ухвалою від 29.09.2019 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів по 01.10.2019 (включно) та відклав підготовче провадження на 16.09.2019.

Протокольною ухвалою від 16.09.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті 07.10.2019.

23.09.2019 до відділу документального забезпечення суду від позивача надійшли письмові пояснення від 17.09.2019 №06-05-84, в яких останній зазначив, що розрахунок суми пені здійснено з урахуванням вимог п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України та ч. 6 ст. 232 ГК України, тобто з 24.06.2018 (за рік до звернення з позовом до суду) по кожному із зобов`язань на протязі шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (крім зобов`язань квітня-травня 2018 року, на початок строк прострочення по яких спливла позовна давність в один рік).

Щодо балансової належності електричних мереж позивач вказав, що відповідно до п.1 Акту розмежування балансової належності електричних мереж та експлуатаційної відповідальності (додаток до Договору ) межа балансової належності електричних мереж по площадці вимірювання ЗРП-110 кВ, ЗРП-35 кВ ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» м. Сєвєродонецьк встановлюється в точці приєднання ЗАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» до мереж Власника: на наконечниках кабельних вводів КЛ-110 кВ в ком.1 (ПС 01Т-2), ком.19 (ПС 01Т-1) в ЗРП-110 кВ ТЕЦ-2, на наконечниках кабельних вводів КЛ-35 кВ в ком.1 (ПС47Т-5), ком.4 (ПС53Т-1), ком. 5 (ПС64Т-2), ком.6 (ПС52Т-4), ком.7 (ПС53Т-3), ком.17 (ПС52Т-3), ком.19 (ПС47Т-6), ком.21 (ПС71Т-2), ком.23 (ПС47Т-0), ком.26 (ПС1Т-3), ком.29 (ПС155Т-2) в ЗРП-35 кВ.

Позивач повідомив, що рішення Господарського суду Луганської області від 16.02.2016 у справі №913/1215/15 виконано відповідачем шляхом проведення з останнім заліків зустрічних однорідних вимог, що підтверджується копією угоди про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 30.05.2018.

26.09.2019 до відділу документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання від 24.09.2019 б/н, в якому останній, у разі його неприбуття, посилаючись на ст. 42 ГПК України, просив слухати справу без його участі.

Суд, розглянувши заяву позивача, дійшов висновку про її задоволення.

Сторони правом участі в судовому засіданні 07.10.2019 не скористались, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, суд встановив таке.

Між Державним підприємством «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», як Власником (далі - позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» в особі Сєвєродонецького РЕМ зі збуту електричної енергії, як Користувачем (далі відповідач у справі) укладено Договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 5С від 01.03.2010 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Власник зобов`язався надавати послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання для забезпечення технічної можливості передачі (транзиту) електричної енергії в точки приєднання електроустановок Користувача або інших суб`єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а Користувач зобов`язався своєчасно сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання відповідно до умов Договору.

Згідно з п. 4.1 Договору Користувач зобов`язався здійснювати оплату за послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання, належних Власникові, в строк, встановлений договором.

Пунктом 4.4 Договору визначено, що Користувач зобов`язується підписувати (або надавати вмотивовану відмову від підписання) Акт про обсяг переданої електричної енергії та Акт прийому-здачі наданих послуг протягом трьох робочих днів, починаючи з дня отримання його від Власника. Повернення підписаного або не підписаного (з вмотивованою відмовою) Акту про обсяг переданої електричної енергії та Акту прийому-здачі наданих послуг здійснюється Користувачем не пізніше наступного робочого дня після сплину зазначеного триденного строку.

За умовами п. 7.1 Договору розрахунковим вважається період з 01 числа поточного місяця до 01 числа наступного місяця.

Порядок розрахунку вартості послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання наведено в додатку «Порядок обрахування плати за послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання», який розроблено відповідно до Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008 №691, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 08.08.2008 732/15423 (п. 7.2 Договору).

У відповідності до п. 7.3 Договору оплата користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок власника на підставі рахунку, виставленого власником користувачу. Власник виставляє рахунок після підписання сторонами Акта про обсяг переданої електричної енергії та Акта прийому-здачі наданих послуг. Користувач сплачує рахунок протягом десяти днів, починаючи з дня його отримання від власника.

Згідно з п.п. 8.2.1 Договору за невнесення платежів, передбачених п. 4.1 Договору, з порушенням терміну, визначеного п. 7.3 Договору, користувач сплачує власнику пеню у розмірі 0,1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. На суму пені Власник виписує окремий рахунок.

Відповідно до п.9.4 Договору, договір набирає чинності з 30.11.2010, укладається на строк до 31.12.2010 та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення цього строку не буде заявлено однією із Сторін про відмову від Договору або його перегляд. Договір може бути розірвано достроково за згодою Сторін або в інших випадках, передбачених законодавством. Договір втрачає чинність у разі переходу права власності (права господарського відання) на технологічні електричні мережі спільного використання від Власника мереж до іншої особи з дати такого переходу.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що свої зобов`язання за Договором виконав повністю надавши відповідачу послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання за період з квітня 2018 року по травень 2019 року включно на загальну суму 2961486,66 грн, що підтверджено Актами прийому-здачі наданих послуг, підписаними обома сторонами та скріпленими їх печатками. Також, позивач надсилав відповідачу відповідні рахунки на оплату наданих послуг, про що свідчать описи вкладення до цінного листа та фіскальні чеки (а.с.29-112).

Так, рахунок №85 від 30.04.2018 на суму 263186,10 грн надісланий відповідачу 07.05.2018 з терміном пересилання (+3 дня) - строк отримання відповідачем 10.05.2018 (а.с.32-34).

Рахунок №111 від 31.05.2018 на суму 263186,10 грн надісланий відповідачу 05.06.2018 з терміном пересилання (+3 дня) - строк отримання відповідачем 08.06.2018 (а.с.38-40).

Рахунок №128 від 30.06.2018 на суму 263186,10 грн надісланий відповідачу 04.07.2018 з терміном пересилання (+3 дня) - строк отримання відповідачем 07.07.2018 (а.с.44-46).

Рахунок №146 від 31.07.2018 на суму 263186,10 грн надісланий відповідачу 06.08.2018 з терміном пересилання (+3 дня) - строк отримання відповідачем 09.08.2018 (а.с.50-52).

Рахунок №171 від 31.08.2018 на суму 263186,10 грн надісланий відповідачу 05.09.2018 з терміном пересилання (+3 дня) - строк отримання відповідачем 08.09.2018 (а.с.56-58).

Рахунок №199 від 30.09.2018 на суму 263186,10 грн надісланий відповідачу 03.10.2018 з терміном пересилання (+3 дня) - строк отримання відповідачем 06.10.2018 (а.с.62-64).

Рахунок №233 від 31.10.2018 на суму 263186,10 грн надісланий відповідачу 06.11.2018 з терміном пересилання (+3 дня) - строк отримання відповідачем 09.11.2018 (а.с.68-70).

Рахунок №282 від 30.11.2018 на суму 159883,72 грн надісланий відповідачу 04.12.2018 з терміном пересилання (+3 дня) - строк отримання відповідачем 07.12.2018 (а.с.74-76).

Рахунок №303 від 31.12.2018 на суму 159883,72 грн надісланий відповідачу 10.01.2019, отриманий відповідачем 13.01.2019 (а.с.80-83).

Рахунок №000005 від 31.01.2019 на суму 159883,72 грн надісланий відповідачу 05.02.2019, отриманий відповідачем 06.02.2019 (а.с.87-89).

Рахунок №26 від 28.02.2019 на суму 159883,20 грн надісланий відповідачу 05.03.2019, отриманий відповідачем 06.03.2019 (а.с.93-95).

Рахунок №42 від 31.03.2019 на суму 159883,20 грн надісланий відповідачу 04.04.2019, отриманий відповідачем 05.04.2019 (а.с.99-101).

Рахунок №61 від 30.04.2019 на суму 159883,20 грн надісланий відповідачу 08.05.2019, отриманий відповідачем 10.05.2019 (а.с.105-107).

Рахунок №76 від 31.05.2019 на суму 159883,20 грн надісланий відповідачу 05.06.2019, отриманий відповідачем 07.06.2019 (а.с.110-112).

Відповідач 30.04.2018 розрахувався за отримані послуги на суму 231792,66 грн (частково оплачені зобов`язання квітня 2018 року), залишок заборгованості складає 2729694,00 грн, за стягненням якої позивач звернувся до суду.

Позивачем відповідно до умов п.п. 8.2.1 Договору нараховано та заявлені вимоги про стягнення пені в сумі 393362,17 грн за періоди, згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.113).

Зокрема, за порушення терміну сплати рахунку №85 від 30.04.2018 на суму 263186,10 грн нарахована пеня у сумі 4563,66 грн за період з 24.06.2018 по 20.11.2018 (з урахування оплати: 30.04.2018 в сумі 231792,66 грн).

За порушення терміну сплати рахунку №111 від 31.05.2018 на суму 263186,10 грн нарахована пеня у сумі 45527,59 грн за період з 24.06.2018 по 18.12.2018.

За порушення терміну сплати рахунку №128 від 30.06.2018 на суму 263186,10 грн нарахована пеня у сумі 47647,50 грн за період з 17.07.2018 по 17.01.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №146 від 31.07.2018 на суму 263186,10 грн нарахована пеня у сумі 47885,45 грн за період з 19.08.2018 по 19.02.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №171 від 31.08.2018 на суму 263186,10 грн нарахована пеня у сумі 47243,71 грн за період з 18.09.2018 по 18.03.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №199 від 30.09.2018 на суму 263186,10 грн нарахована пеня у сумі 47503,29 грн за період з 16.10.2018 по 16.04.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №233 від 31.10.2018 на суму 263186,10 грн нарахована пеня у сумі 47077,86 грн за період з 18.11.2018 по 18.05.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №282 від 30.11.2018 на суму 159883,72 грн нарахована пеня у сумі 28625,76 грн за період з 17.12.2018 по 17.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №303 від 31.12.2018 на суму 159883,72 грн нарахована пеня у сумі 23864,29 грн за період з 23.01.2019 по 24.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №000005 від 31.01.2019 на суму 159883,72 грн нарахована пеня у сумі 20079,64 грн за період з 16.02.2019 по 24.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №26 від 28.02.2019 на суму 159883,20 грн нарахована пеня у сумі 15664,22 грн за період з 16.03.2019 по 24.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №42 від 31.03.2019 на суму 159883,20 грн нарахована пеня у сумі 10933,42 грн за період з 15.04.2019 по 24.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №61 від 30.04.2019 на суму 159883,20 грн нарахована пеня у сумі 5519,27 грн за період з 20.05.2019 по 24.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №76 від 31.05.2019 на суму 159883,20 грн нарахована пеня у сумі 1226,51 грн за період з 17.06.2019 по 24.06.2019.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення 3% річних у сумі 46962,64 грн, інфляційні нарахування у сумі 154272,50 грн за періоди, згідно наданих позивачем розрахунків (а.с.114-115).

Зокрема, за порушення терміну сплати рахунку №85 від 30.04.2018 на суму 263186,10 грн нараховані 3 % річних у сумі 1016,63 грн за період з 20.05.2018 по 18.06.2019 (з урахування оплати: 30.04.2018 в сумі 231792,66 грн).

За порушення терміну сплати рахунку №111 від 31.05.2018 на суму 263186,10 грн нараховані 3 % річних у сумі 7895,58 грн за період з 18.06.2018 по 18.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №128 від 30.06.2018 на суму 263186,10 грн нараховані 3 % річних у сумі 4268,26 грн за період з 17.07.2018 по 18.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №146 від 31.07.2018 на суму 263186,10 грн нараховані 3 % річних у сумі 6554,41 грн за період з 19.08.2018 по 18.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №171 від 31.08.2018 на суму 263186,10 грн нараховані 3 % річних у сумі 5905,46 грн за період з 18.09.2018 по 18.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №199 від 30.09.2018 на суму 263186,10 грн нараховані 3 % річних у сумі 5299,77 грн за період з 16.10.2018 по 18.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №233 від 31.10.2018 на суму 263186,10 грн нараховані 3 % річних у сумі 4585,93 грн за період з 18.11.2018 по 18.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №282 від 30.11.2018 на суму 159883,72 грн нараховані 3 % річних у сумі 2404,83 грн за період з 17.12.2018 по 18.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №303 від 31.12.2018 на суму 159883,72 грн нараховані 3 % річних у сумі 1931,75 грн за період з 23.01.2019 по 18.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №000005 від 31.01.2019 на суму 159883,72 грн нараховані 3 % річних у сумі 1616,36 грн за період з 16.02.2019 по 18.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №26 від 28.02.2019 на суму 159883,20 грн нараховані 3 % річних у сумі 1208,98 грн за період з 16.03.2019 по 18.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №42 від 31.03.2019 на суму 159883,20 грн нараховані 3 % річних у сумі 854,17 грн за період з 15.04.2019 по 18.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №61 від 30.04.2019 на суму 159883,20 грн нараховані 3 % річних у сумі 394,23 грн за період з 20.05.2019 по 18.06.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №76 від 31.05.2019 на суму 159883,20 грн нараховані 3 % річних у сумі 36,28 грн за період з 17.06.2019 по 18.06.2019.

Крім того, за порушення терміну сплати рахунку №85 від 30.04.2018 на суму 263186,10 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 3013,77 грн за період з 01.06.2018 по 31.05.2019 (з урахування оплати: 30.04.2018 в сумі 231792,66 грн).

За порушення терміну сплати рахунку №111 від 31.05.2018 на суму 263186,10 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 25265,86 грн за період з 01.07.2018 по 31.05.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №128 від 30.06.2018 на суму 263186,10 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 27108,17 грн за період з 01.08.2018 по 31.05.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №146 від 31.07.2018 на суму 263186,10 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 27108,17 грн за період з 01.09.2018 по 31.05.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №171 від 31.08.2018 на суму 263186,10 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 21844,45 грн за період з 01.10.2018 по 31.05.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №199 від 30.09.2018 на суму 263186,10 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 17107,10 грн за період з 01.11.2018 по 31.05.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №233 від 31.10.2018 на суму 263186,10 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 13159,30 грн за період з 01.12.2018 по 31.05.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №282 від 30.11.2018 на суму 159883,72 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 6715,12 грн за період з 01.01.2019 по 31.05.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №303 від 31.12.2018 на суму 159883,72 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 4956,39 грн за період з 01.02.2019 по 31.05.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №000005 від 31.01.2019 на суму 159883,72 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 4156,98 грн за період з 01.03.2019 по 31.05.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №26 від 28.02.2019 на суму 159883,20 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 2718,01 грн за період з 01.04.2019 по 31.05.2019.

За порушення терміну сплати рахунку №42 від 31.03.2019 на суму 159883,20 грн нараховані інфляційні втрати у сумі 1119,18 грн за період з 01.05.2019 по 31.05.2019.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується в повному обсязі, з підстав викладених вище.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, суд дійшов висновку про таке.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Вищевказаний Договір за своєю правовою природою є договором на надання послуг.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи, зокрема, актами приймання-передачі від 30.04.2018, 31.05.2018, 30.06.2018, 31.07.2018, 31.08.2018, 30.09.2018, 31.10.2018, 30.11.2018, 28.12.2018, 31.01.2019, 28.02.2019, 31.03.2019, 10.04.2019, 31.05.2019, підтверджено надання позивачем відповідачу відповідних послуг на загальну суму 2961486,66 грн, на виконання умов Договору та надсилання рахунків на їх оплату, зокрема, рахунків для оплати наданих послуг: №85 від 30.04.2018 на суму 263186,10 грн, №111 від 31.05.2018 на суму 263186,10 грн, №128 від 30.06.2018 на суму 263186,10 грн, №146 від 31.07.2018 на суму 263186,10 грн, №171 від 31.08.2018 на суму 263186,10 грн, №199 від 30.09.2018 на суму 263186,10 грн, №233 від 31.10.2018 на суму 263186,10 грн, №282 від 30.11.2018 на суму 159883,72 грн, №303 від 31.12.2018 на суму 159883,72 грн, №000005 від 31.01.2019 на суму 159883,72 грн, №26 від 28.02.2019 на суму 159883,20 грн, №42 від 31.03.2019 на суму 159883,20 грн, №61 від 30.04.2019 на суму 159883,20 грн, №76 від 31.05.2019 на суму 159883,20 грн.

Вказані акти були підписані представниками обох сторін, підписи яких скріплені печатками підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, рахунки №303 від 31.12.2018 на суму 159883,72 грн, №000005 від 31.01.2019 на суму 159883,72 грн, №26 від 28.02.2019 на суму 159883,20 грн, №42 від 31.03.2019 на суму 159883,20 грн, №61 від 30.04.2019 на суму 159883,20 грн, №76 від 31.05.2019 на суму 159883,20 грн, направлялися відповідачу поштою та були отриманні останнім, про що свідчать належні докази, наявні в матеріалах справи (а.с.81,82,83,88,89,94,95,100,101,106,107,111, 112).

Щодо рахунків №85 від 30.04.2018 на суму 263186,10 грн, №111 від 31.05.2018 на суму 263186,10 грн, №128 від 30.06.2018 на суму 263186,10 грн, №146 від 31.07.2018 на суму 263186,10 грн, №171 від 31.08.2018 на суму 263186,10 грн, №199 від 30.09.2018 на суму 263186,10 грн, №233 від 31.10.2018 на суму 263186,10 грн, №282 від 30.11.2018 на суму 159883,72 грн (а.с.33,34,39,40,45,46,51,52,57,58,63,64,69,70,75,76), докази відправлення яких містяться в матеріалах справи, однак, позивачем не надано доказів їх отримання відповідачем, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 10 Правил надання поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, оператори поштового зв`язку зобов`язані забезпечувати, зокрема, пересилання поштових відправлень, що належать до універсальних послуг поштового зв`язку, у нормативні строки, встановлені Мінінфраструктури.

Суд враховує положення підпункту 2 пункту 1 розділу ІІ Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 за №173/24950, де нормативні строки пересилання письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) складають: Д+3, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Отже, для визначення строку отримання вказаних вище рахунків суд виходить з нормативних строків пересилання поштових відправлень.

Зобов`язання з оплати послуг з утримання технологічних мереж у сумі 2961486,66 грн в обумовлені Договорами строки відповідачем виконано не було у повному обсязі.

30.04.2018 відповідач частково оплатив послуги квітня 2018 року на суму 231792,66 грн, залишок заборгованості складає 2729694,00 грн за період з квітня 2018 року по травень 2019 року, що підтверджено наданими позивачем доказами та не спростовано відповідачем, тому дана вимога підлягає задоволенню повністю.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність за не виконання грошових зобов`язань передбачена сторонами у п.п. 8.2.1 Договору, де зазначено, що за невнесення платежів, передбачених п. 4.1 Договору, з порушенням терміну, визначеного п. 7.3 Договору, користувач сплачує власнику пеню у розмірі 0,1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. На суму пені Власник виписує окремий рахунок.

Позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню на заборгованість за надані послуги за Договором в сумі 393362,17 грн за періоди, згідно наданого до матеріалів справи розрахунку (а.с.113).

Позивачем здійснено розрахунок пені без врахування приписів п. 5 ст. 254 ЦК України, яким визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Крім того, позивач не врахував ст. 253 ЦК України, згідно з якою перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Судом здійснено власний розрахунок за допомогою програми «Законодавство», в якому прийнято до уваги періоди стягнення пені, визначені позивачем при поданні позову, з урахуванням приписів ст.ст. 253, 254 ЦК України.

Враховуючи викладене, вимога про стягнення пені підлягає задоволенню частково в сумі 392616,79 грн, зокрема:

- за зобов`язаннями квітня 2018 року на суму 31393,44 грн за період з 24.06.2018 по 20.11.2018 в сумі 4563,66 грн;

- за зобов`язаннями травня 2018 року за період з 24.06.2018 по 18.12.2018 в сумі 45527,59 грн;

- за зобов`язаннями червня 2018 року за період з 18.07.2018 по 17.01.2019 в сумі 47395,13 грн;

- за зобов`язаннями липня 2018 року за період з 20.08.2018 по 19.02.2019 в сумі 47633,08 грн;

- за зобов`язаннями серпня 2018 року за період з 19.09.2018 по 18.03.2019 в сумі 46984,13 грн;

- за зобов`язаннями вересня 2018 року за період з 17.10.2018 по 16.04.2019 в сумі 47243,71 грн;

- за зобов`язаннями жовтня 2018 року за період з 19.11.2018 по 18.05.2019 в сумі 46984,13 грн;

- за зобов`язаннями листопада 2018 року за період з 18.12.2018 по 17.06.2019 в сумі 28700,22 грн;

- за зобов`язаннями грудня 2018 року за період з 24.01.2019 по 24.06.2019 в сумі 23969,45 грн;

- за зобов`язаннями січня 2019 року за період з 17.02.2019 по 24.06.2019 в сумі 20184,77 грн;

- за зобов`язаннями лютого 2019 року за період з 17.03.2019 по 24.06.2019 в сумі 15769,30 грн;

- за зобов`язаннями березня 2019 року за період з 16.04.2019 по 24.06.2019 в сумі 11038,51 грн;

- за зобов`язаннями квітня 2019 року за період з 21.05.2019 по 24.06.2019 в сумі 5519,26 грн;

- за зобов`язаннями травня 2019 року за період з 18.06.2019 по 24.06.2019 в сумі 1103,85 грн.

У задоволенні решти пені в сумі 745,38 грн слід відмовити.

Посилання відповідача на відсутність рахунку на сплату пені, а тому відсутність підстав для її стягнення, судом не приймаються до уваги, оскільки договір не ставить стягнення пені у залежність від виставлення рахунку, не містить такого обов`язку і чинне законодавство.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру неустойки (пені) на 90%.

Розглянувши клопотання відповідача, суд враховує таке.

Відповідач не надав жодного нормативного обґрунтування щодо зменшення пені. Посилання ст. 617 ЦК України, яка регулює відповідальність за умов настання обставин непереборної сили, є безпідставним.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За умовами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас, слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України за рішенням суду розмір штрафу та пені може бути зменшений у виняткових випадках, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, встановлення розміру зменшення є правом суду та застосовується ним виходячи з обставин справи, з врахуванням всіх її обставин, та ґрунтуючись на внутрішньому переконанні суду щодо встановлення достатнього розміру неустойки, що підлягає стягненню.

Юридичний аналіз наведених правових норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Враховуючи триваюче невиконання відповідачем своїх зобов`язань, невизначений стан, у якому перебуває позивач, у зв`язку з таким тривалим невиконанням, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір пені - 393362,17 грн не можна вважати надмірно великим порівняно із сумою основної заборгованості у розмірі 2729694,00 грн.

Крім того, суд враховує, що доводи відповідача щодо пені зводились до безпідставності її заявлення та стягнення у зв`язку з не виставленням рахунку. Отже, з одного боку відповідач заперечує проти стягнення всієї пені, з іншого просить зменшити її розмір. Такі діаметрально протилежні позиції вказують на непослідовність та невизначеність відповідача щодо даної вимоги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення 3% річних у сумі 46962,64 грн та інфляційні нарахування в сумі 154272,50 грн за періоди, згідно наданих позивачем розрахунків (а.с.114-115).

Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові; отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.

Судом здійснено власний розрахунок, в якому прийнято до уваги періоди стягнення 3 % річних, визначені позивачем при поданні позову, з урахуванням приписів ст.ст. 253, 254 ЦК України.

Вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню частково в сумі 46923,21 грн, зокрема:

- за зобов`язаннями квітня 2018 року на суму 31393,44 грн за період з 21.05.2018 по 18.06.2019 в сумі 1016,63 грн;

- за зобов`язаннями травня 2018 року за період з 19.06.2018 по 18.06.2019 в сумі 7895,58 грн;

- за зобов`язаннями червня 2018 року за період з 18.07.2018 по 18.06.2019 в сумі 7268,26 грн;

- за зобов`язаннями липня 2018 року за період з 20.08.2018 по 18.06.2019 в сумі 6554,41 грн;

- за зобов`язаннями серпня 2018 року за період з 19.09.2018 по 18.06.2019 в сумі 5905,46 грн;

- за зобов`язаннями вересня 2018 року за період з 17.10.2018 по 18.06.2019 в сумі 5299,77 грн;

- за зобов`язаннями жовтня 2018 року за період з 19.11.2018 по 18.06.2019 в сумі 4585,93 грн;

- за зобов`язаннями листопада 2018 року за період з 18.12.2018 по 18.06.2019 в сумі 2404,83 грн;

- за зобов`язаннями грудня 2018 року за період з 24.01.2019 по 18.06.2019 в сумі 1918,60 грн;

- за зобов`язаннями січня 2019 року за період з 17.02.2019 по 18.06.2019 в сумі 1603,22 грн;

- за зобов`язаннями лютого 2019 року за період з 17.03.2019 по 18.06.2019 в сумі 1235,26 грн;

- за зобов`язаннями березня 2019 року за період з 16.04.2019 по 18.06.2019 в сумі 841,03 грн;

- за зобов`язаннями квітня 2019 року за період з 21.05.2019 по 18.06.2019 в сумі 381,09 грн;

- за зобов`язаннями травня 2019 року за 18.06.2019 в сумі 13,14 грн.

У задоволенні решти 3% річних в сумі 39,43 грн слід відмовити.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань у сумі 154727,50 грн порушень законодавства та арифметичних помилок не встановив, тому вказані вимоги є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача.

Інші доводи відповідача суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються належними доказами, які наявні в матеріалах справи.

За таких обставин, позов слід задовольнити частково в сумі основного боргу 2729694,00 грн, пені у сумі 392616,79 грн, 3 % річних у сумі 46923,21 грн, інфляційних втрат у сумі 154272,50 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати слід віднести на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.129, ст.ст. 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», кв. Гайового, 35-А, м. Луганськ, 91021, ідентифікаційний код 31443937, на користь Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93403, ідентифікаційний код 00131050, основний борг у сумі 2729694,00 грн, пеню в сумі 392616,79 грн, 3% річних у сумі 46923,21 грн, інфляційні втрати у сумі 154272,50 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 49852,60 грн.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позивних вимог відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Згідно пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 16.10.2019.

Суддя О.С. Фонова