ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року Справа № 926/1254/19

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Байталюка В. Д., при секретарі судового засідання Боштан У. Г., розглянувши матеріали справи

за позовом державного підприємства «Науково-технічний центр «Дорожній контроль якості»

до дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

про стягнення заборгованості в сумі 29816,47 грн

представники сторін:

від позивача - Дмитренко І.Л. довіреність від 10.09.2019 № 24/19-766;

від відповідача - не з`явився.

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство «Науково-технічний центр «Дорожній контроль якості», м. Київ, вул. Горького, 51, звернулося з позовом до дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Чернівці, вул. Головна, 205, про стягнення заборгованості в сумі 29816,47 грн, в тому числі: 22110,85 грн основного боргу, 6146,62 грн інфляційних та 1559,00 грн 3 % річних.

Позов мотивується тим, що відповідач не виконав умов укладеного сторонами договору про надання науково-технічних послуг від 31.03.2016 № 121/16. У зв`язку з цим позивач, окрім основної суми заборгованості за договором, згідно частини другої статті 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача також інфляційні та 3 % річних за період з січня 2017 року по травень 2019 року.

Ухвалою суду від 27.05.2019 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 19.06.2019, зобов`язано відповідача надати суду письмовий відзив на позов та повідомлено сторін про дату, час та місце розгляду справи.

19.06.2019, через канцелярію Господарського суду Чернівецької області, від представника позивача, надійшла заява (вх. № 1403) про відшкодування судових витрат.

Ухвалою суду від 19.06.2019, відкладено підготовче засідання та зобов`язано відповідача виконати вимоги суду викладені в ухвалі суду від 27.05.2019.

Ухвалою суду від 08.07.2019 відкладено підготовче засідання на 27.08.2019.

27.08.2019, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Байталюка В. Д. у відпустці засідання не відбулось, а учасникам справи вручено повідомлення про неможливість проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 02.09.2019, підготовче засідання призначено на 18.09.2019.

16.09.2019, через канцелярію Господарського суду Чернівецької області ,від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі (вх. № 2121), в якому зазначається, що 10.09.2019 ДП «Чернівецький облавтодор» було погашено заборгованість перед державним підприємством «Науково-технічний центр «Дорожній контроль якості» в сумі 22110,85 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 443 від 10.09.2019.

Також, через канцелярію Господарського суду Чернівецької області, від представника відповідача, надійшло повідомлення про неможливість бути присутнім у судовому засіданні, одночасно представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

З огляду на клопотання відповідача (вх. № 2121) суд зазначає, що відповідачем надано докази про сплату 22110,85 грн основного боргу, однак позивачем подано позовну заяву про стягнення 29816,47 грн. Будь яких заяв від представника позивача про зменшення позовних вимог або відмови від частини позовних вимог до суду не надходило, а отже у задоволені клопотання (вх. № 2121) відповідача про закриття провадження у справі відмовлено.

Ухвалою суду від 18.09.2019, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 03.10.2019.

У судове засідання, 03.10.2019, відповідач явку свого представника не забезпечив, про причини такої неявки суд не повідомив, що відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне.

31.03.2016 між державним підприємством «Центр науково-технічного супроводу дорожніх робіт та сертифікації дорожньої продукції» (з 06.07.2017 позивач) та ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» укладено договір № 121/16 від 31.03.2016 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору замовник (відповідач) доручає, а виконавець (позивач) бере на себе виконання науково-технічної послуги, направленої на підвищення рівня якості продукції: «Контроль якості та перевірка дотримання технології виконання ямкового ремонту на автомобільних дорогах Чернівецької області, та випробування асфальтобетонної суміші на відповідність вимогам нормативної документації».

Згідно з пунктом 2.1 Договору ціна цього Договору становить 22110 грн 85 коп.

Відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 Договору по виконанню наданих науково-технічних послуг за цим договором позивач передає відповідачу акт наданих послуг та комплект документів, зазначених у календарному плані, в той же час відповідач зобов`язаний в строк до 5-ти календарних днів від дня одержання акта наданих послуг підписати та оплатити його або мотивувати відмову від прийняття наданих послуг.

Згідно з пунктом 6.1 Договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін.

Також, між сторонами підписано додатки до Договору № 121/16, а саме: Додаток № 1 «Календарний план робіт на надання науково-технічних послуг», Додаток № 2 «Протокол про договірну ціну на надання науково-технічних послуг», яким сторонами досягнуто згоди та визначено ціну на виконання послуг у розмірі 22110,85 грн.

Вказані Договір та додатки до Договору підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

На виконання умов Договору позивачем виконано, а відповідачем отримано послуги на загальну суму 22110,85 грн, про що свідчить Акт від 30.12.2016.

Однак, станом на день подання позову відповідач договірних зобов`язань щодо оплати не виконав, вартість отриманих послуг не оплатив.

04.03.2019 позивач звертався до відповідача з вимогою-претензією № 24/19-130 щодо оплати вартості наданих послуг за Договором № 121/16 від 31.03.2016. Зазначена претензія залишена відповідачем без задоволення.

Також, відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано відповідачу 6146,62 грн нарахувань від інфляційних втрат та 3 % річних у розмірі 1559 грн за період з 05.01.2017 по 13.05.2019.

Крім того, позивач просить суд покласти судові витрати на відповідача. В позовній заяві позивач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат: судовий збір - 1921,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 1104,45 грн.

За змістом статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Наведена правова норма кореспондується зі статтею 509 Цивільного кодексу України, згідно якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір. Аналогічні положення закріплено у статті 174 Господарського кодексу України: господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (стаття 903 Цивільного кодексу України). Наведена правова норма кореспондується зі статтею 530 Цивільного кодексу України, згідно якої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Наведені правові норми кореспондуються зі статтею 193 Господарського кодексу України: суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно пункту першого статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд встановив факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг.

З урахуванням цих положень, позивачем правомірно нараховано та заявлено до стягнення з відповідача: основний борг в розмірі 22110,85 грн, 6146,62 грн інфляційних втрат та 1559,00 грн 3 % річних.

Судом встановлено, що 10.09.2019, на рахунок позивача відповідачем перераховано 22110,85 грн. Такою оплатою відповідач повністю погасив основну суму боргу.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 22110,85 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині згідно пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною четвертою статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

В частині стягнення 6146,62 грн інфляційних та 1559,00 грн 3 % річних, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати.

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку задоволення позову витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Водночас, частиною першою статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, у зв`язку із сплатою відповідачем основного боргу до початку розгляду справи по суті позивачу належить повернути з державного бюджету 712,27 грн судового збору. Решту судового збору стягнути з відповідача.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить суд покласти витрати на професійну правничу допомогу на відповідача та подано орієнтовний розрахунок витрат понесених позивачем.

У судовому засіданні представником позивача подано договір про надання юридичних послуг та свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю, одночасно представник наполягає на стягненні 1104,45 грн пов`язаних з проїздом у судові засідання, що підтверджується проїзним документом на автобус № 7519218 та посадочними документами від 02.10.2019 та від 03.10.2019.

Відповідно до частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється включно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, п. 268, 269).

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду по справі № 911/3160/15 від 05.06.2018.

Враховуючи вищевикладене, керуючись приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оцінивши надані позивачем докази витрат на професійну правничу допомогу, заява позивача (вх. № 1403) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково в сумі 1104,45 грн.

Керуючись статтями 4, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 126, 129, 233, 236, 237, 240, 241, 236 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. В частині вимог державного підприємства «Науково-технічний центр «Дорожній контроль якості» до дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення основного боргу в розмірі 22110,85 грн провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю предмету спору.

2. В частині вимог державного підприємства «Науково-технічний центр «Дорожній контроль якості» до дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення 6146,62 грн інфляційних втрат та 1559,00 грн 3 % річних позов задовольнити.

3. Стягнути з дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (58018, м. Чернівці, вул. Головна, 205, ідентифікаційний код 31963989) на користь державного підприємства «Науково-технічний центр «Дорожній контроль якості» (03680, м. Київ, вул. Антоновича, 51, ідентифікаційний код 21476215) 6146,62 грн інфляційних втрат та 1559,00 грн 3 % річних, 1104,45 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 1208,73 грн судового збору.

4. Повернути державному підприємству «Науково-технічний центр «Дорожній контроль якості» (03680, м. Київ, вул. Антоновича, 51, ідентифікаційний код 21476215) з державного бюджету України сплачений за платіжним дорученням № 57 від 07.05.2019 судовий збір у розмірі 712,27 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 15.10.2019.

Суддя В. Байталюк

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/