ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.10.19 Справа № 917/1770/19

м. Полтава

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С., розглянувши

заяву ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Полтавської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви (вх. № 2038/19 від 08.10.2019).

У вказані заяві зазначено, що до Господарського суду Полтавської області буде подано позов до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю третіх осіб Товариства з обмеженою відповідальністю "Валком Агроплюс" та Державного реєстратора комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради Дворецької Юлії Олексіївни, про визнання договору дарування частки в статутному капіталі та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі недійсними, скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Позов буде обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 подарував свою частку у статутному капіталі ТОВ "Валком Агроплюс" (50%) ОСОБА_3 без згоди на це іншого учасника товариства ОСОБА_1 (відсоткова частка в статутному капіталі 50%).

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 може відчужити свою частку в статутному капіталі, а також на те, що він може ініціювати процедуру банкрутства ТОВ "Валком Агроплюс", ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на корпоративні права у вигляді частки в розмірі 50% у статутному капіталі ТОВ "Валком Агроплюс", яка належить ОСОБА_3 , а також встановити заборону державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в ЄДР, проводити будь-які реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу - ТОВ "Валком Агроплюс".

Суд зазначає, що згідно п. 6 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, крім іншого, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Заявник у заяві пропозиції щодо зустрічного забезпечення на навів.

Окрім того, відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 139 ГПК України заявник повинен обґрунтувати необхідність забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Всупереч наведеним нормам, заявник у поданій заяві не зазначив обставин та доказів, що можуть свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду (реалізація частки в статуному капіталі чи підготовчі дії до її реалізації, подання заяви про визнання товариства банкрутом, тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивач не надав суду належних обґрунтувань, а також належних та допустимих доказів, які свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 7 ст. 140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки заява ОСОБА_1 про забезпечення позову подана без додержання вимог п. п. 3, 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України, вказана заява підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст. 139, 140 (ч. 7), 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви з доданими до неї матеріалами повернути заявнику.

Додаток: заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви з додатками.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання (ст.ст. 235, 255-256 ГПК України). Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О. С. Семчук