СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2019 р. Справа № 917/1573/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Зубченко І.В.

за участю секретаря судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - Нетребка С.В. (паспорт серія НОМЕР_1 від 01.12.1999), Кошулько Є.В. (довіреність №302 від 20.03.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2291 від 24.07.2018), Стецик Ю.М. (довіреність № 302 від 20.03.2019)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Нетребка Сергія Володимировича (вх. № 2015 П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.05.2019 (суддя І.Г. Кльопов, повний текст рішення складено 14.05.2019) у справі № 917/1573/17

за позовом Кременчуцької міської ради Полтавської області, м. Кременчук, Полтавська область

до Фізичної особи-підприємця Нетребка Сергія Володимировича, м. Кременчук, Полтавська область

про стягнення 161227,02 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулась до Господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Нетребка Сергія Володимировича, в якій з урахуванням уточнень (вх. № 2704 від 19.03.2019), просила стягнути з відповідача 161227,02 грн. збитків (неодержаного доходу) за користування з 19.09.2014 по 10.07.2017 земельною ділянкою площею 559 кв.м., розташованою в м. Кременчук по вул. Перемоги, 3-А (колишня Першотравнева, 13 ) без правовстановлюючих документів. Позов заявлено на підставі норм статей 22, 1166 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.05.2019 у справі №917/1573/17 позов задоволено повністю.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції, вказав, що: 1) відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, котрий без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України; 2) в період з 19.09.2014 по 10.07.2017 відповідач користувався спірною земельною ділянкою, не оформивши при цьому, відповідно до чинного законодавства таке користування, що позбавило Кременчуцьку міську раду можливості одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який вона могла б одержати, якби її право не було порушено; 3) речові права відповідача на земельну ділянку не реєструвались, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, тому відповідач використовував земельну ділянку без достатніх правових підстав; 4) Кременчуцькою міською радою правомірно визначено розмір безпідставно збережених коштів відповідачем та розраховано їх як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, та яку міська рада могла отримати в разі укладення (поновлення) між нею та ФОП Нетребко С.В. договору оренди земельної ділянки.

Вирішуючи позовні вимоги у даному спорі, суд першої інстанції також послався на правові позиції Верховного Суду, що викладені у постановах від 08.01.2019 у справі № 916/2927/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 14.01.2019 у справі № 912/188/17 з аналогічних спорів.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення Господарського суду Полтавської області від 13.05.2019 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі на підтвердження своєї позиції відповідач посилається на те, що суд першої інстанції не встановив, на яких підставах позивач нарахував збитки за користування земельною ділянкою площею 559 кв.м., адже відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства, що регулює відшкодування шкоди (збитків). Відповідач стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що після припинення договору оренди землі від 21.05.2007 ще у 2008 році, який укладено між сторонами у справі, і по 13.02.2017 ФОП Нетребко С.В. продовжував використовувати земельну ділянку без правовстановлюючих документів, таким чином заподіявши позивачу збитки.

Поряд із цим скаржник зазначив, що відповідно до даних Публічної кадастрової карти України земельна ділянка із кадастровим номером :08:005:0208 площею 559 кв.м. відсутня, тому нарахування будь-якої плати за землю в даному випадку є безпідставним, а суд першої інстанції не звернув увагу на те, що об`єктом оренди може бути земельна ділянка, яка є сформованою, як об`єкт цивільних прав. Оскаржуване судове рішення не містить встановлених обставин щодо формування земельної ділянки, за користування якою заявлені до стягнення суми.

Відповідач вважає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки невірному застосуванню позивачем в нормативно-грошовій оцінці коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки Кф із зазначенням 3, оскільки в даному випадку повинен застосовуватися Кф із зазначенням 2,5 щодо земель комерційного використання. На переконання скаржника суд першої інстанції помилково погодився із доводами позивача щодо застосування 5% річних від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, в той час як правильно було б застосовувати 3% річних від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка встановлена Податковим кодексом України.

Поряд із цим відповідач, посилаючись на Сертифікат відповідності №ПТ 000977, виданий інспекцією ДАБК у Полтавській області від 30.12.2010, підтверджує той факт, що він не міг і не використовував спірну земельну ділянку для реконструкції в період з 19.09.2014 по 10.07.2017, як про це помилково вказано у рішенні суду.

Також відповідач вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі підстав позову, а дана справа взагалі не відноситься до юрисдикції господарського суду.

Системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями 03.07.2019 для розгляду даної справи визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Барбашова С.В., суддя Зубченко І.В., суддя Медуниця О.Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.07.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 917/1573/17.

29.07.2019 від Кременчуцької міської ради, м. Кременчук надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 7033), в якому позивач заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги відповідача на рішення суду першої інстанції у даній справі, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Нетребка Сергія Володимировича на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.05.2019 у справі № 917/1573/17 залишити без задоволення, а вказане рішення суду залишити без змін.

Позивач зазначає, що відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, в той час як матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Кременчуцькою міською радою та державної реєстрації такого права, тому відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави. У спірний період з 19.09.2014 по 10.07.2017 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для експлуатації нежитлової будівлі, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). Отже, відповідні кошти підлягають стягненню з відповідача на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області в порядку частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Також позивач вважає, що неправильна кваліфікація позивачем спірних правовідносин та спірної суми вимог як збитків, а не як безпідставно збережених відповідачем за рахунок власника земельної ділянки коштів, які він мав сплатити у разі користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, не є підставою для відмови в позові про стягнення з відповідача спірної суми коштів. Суд першої інстанції правомірно надав правову кваліфікацію даним відносинам, виходячи із фактів установлених при розгляді даної справи, самостійно здійснивши правильну правову кваліфікацію останніх та застосувавши при винесенні рішення відповідні норми матеріального права, предметом регулювання яких є дані правовідносини.

В спростування доводів заявника апеляційної скарги позивач зазначає, що дійсно відповідач як фізична особа набув нежитлове приміщення, що знаходиться на земельній ділянці комунальної форми власності, однак з матеріалів справи вбачається, що відповідач самостійно визначив, що дане нежитлове приміщення та земельна ділянка, на якій розташоване вказане майно, використовуватиметься Нетребком Сергієм Володимировичем , як фізичною особою - підприємцем. Таким чином, дана справа відноситься до юрисдикції господарського суду.

Стосовно розрахунку у період з 19.09.2014 по 10.07.2017, як розміру плати за земельну ділянку комунальної власності (площею 559 кв.м.) у формі орендної плати, що нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач зазначив, що вказаний розрахунок узгоджується з приписами Закону України «Про оцінку земель», а також відповідає низці рішень Кременчуцької міської ради Полтавської області. На підставі відповідного розрахунку розмір орендної плати для відповідача у спірний період мав становити 161227,02 грн. Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 21.04.2011 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 23 вересня 2008 року «Про орендну плату за землю в м. Кременчуці» встановлені ставки у процентному відношенні від нормативної грошової оцінки землі відповідно до категорії земель, цільового використання та виду використання земельної ділянки. Цільове призначення спірної земельної ділянки - Для експлуатації та обслуговування будівлі адміністративного, спортивно оздоровчого та житлового призначення. Відсоток від нормативної грошової оцінки у розмірі 5% за земельні ділянки, передані для розміщення, експлуатації та обслуговування фітнес-клубів, встановлений рішенням Кременчуцької міської ради і повинен застосовуватися, з огляду на цільове призначення та вид використання земельної ділянки у випадку знаходження на земельній ділянці приміщення фітнес-клубу.

Не погоджуючись із доводами скаржника щодо відсутності доказів в підтвердження існування земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав, позивач зазначає, що 21.05.2007 між Кременчуцькою міською радою та відповідачем було укладено договір оренди землі, відповідно до якого відповідачу передано земельну ділянку із кадастровим номером :08:005:0208 загальною площею 559 кв.м. Даний договір пройшов державну реєстрацію. Відповідно до інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13.03.2019 за № 3061/0/122-19 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 559 кв.м., кадастровий № :08:005:0208 на 2019 рік складає 2198261,91 грн. Таким чином, позивач наголошує, що спірна земельна ділянка є сформованою і це підтверджується наявними у справі доказами.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.07.2019 призначено розгляд справи №917/1573/17 до розгляду на 22.09.2019 об 11:30 год. Задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області.

У зв`язку з відпусткою судді Медуниці О.Є., відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2019 для розгляду справи №917/1573/17 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Барбашової С.В., судді Зубченко І.В. та судді Істоміної О.А.

Відповідно до абз. 2 ч. 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.08.2019 розгляд справи відкладено на 24 вересня 2019 року об 11:00 год., у зв`язку із неявкою представників сторін.

Позивач заявив клопотання (вх.№06-13/1151 від 11.07.2019) про забезпечення проведення судових засідань в режимі відеоконференції в приміщенні, Автозаводського районного суду м. Кременчука, Полтавської області (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Першотравнева, 29/5).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду 04.09.2019 задоволено клопотання Кременчуцької міської ради Полтавської області про участь її представника у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи № 917/1573/17 в режимі відеоконференції. Доручено Автозаводському районному суду м. Кременчука, Полтавської області забезпечити проведення відеоконференції у справі № 917/1573/17.

Присутні у судовому засіданні 24.09.2019 уповноважені представники відповідача підтримали апеляційну скаргу та у своїх усних поясненнях, наданих суду наголосили, що: - в матеріалах справи відсутні докази фактичного використання відповідачем земельної ділянки саме площею 559 кв.м. після закінчення строку дії договору оренди землі, зокрема (акти обстеження визначення меж земельної ділянки); - у розрахунку заборгованості, наданого позивачем, має місце неправомірне застосування коефіцієнту Кф із значенням 3, замість 2,5 щодо земель комерційного використання; - в порушення положень частини другої статті 237 ГПК України суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, невірно кваліфікував спірні правовідносини та розглянув спір з інших правових підстав ніж ті, що були фактично заявлені у позовній заяві.

Представник позивача у судовому засіданні 24.09.2019 проти вимог заявника апеляційної скарги заперечив, вважаючи, що суд першої інстанції правомірно надав правову кваліфікацію спірним відносинам, обґрунтовано встановив розмір заявленого до стягнення боргу, виходячи з фактів, установлених при розгляді даної справи.

Під час з`ясування судовою колегією обставин справи № 917/1573/17 та перевірки цих обставин наявними у справі доказами виникли технічні проблеми із підключенням системи відеоконференцзв`язку до сервера проведення відеоконференцій, про що свідчить телефонограма Автозаводського районного суду м. Кременчука № 09 від 24.09.2019, що унеможливило закінчення з`ясування усіх цих обставин та виступ учасників справи у судових дебатах.

За вказаних обставин розгляд справи було відкладено на 08 жовтня 2019 р. о 14:30 год. Автозаводському районному суду м. Кременчука, Полтавської області доручено забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/1573/17, яка відбудеться 08.10.2019 о 14:30 год. Участь сторін у судовому засіданні визнано необов`язковою.

Позивач наданим йому правом участі у судовому засіданні 08.10.2019 не скористався.

Згідно частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що явка представників сторін в судове засідання 08.10.2019 обов`язковою не визнавалась, в попередньому судовому засіданні 24.09.2019 представник позивача вже надавав пояснення та заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а також зважаючи на достатність наданих матеріалів для розгляду справи, колегія суддів виходячи з вищевикладених положень Господарського процесуального кодексу України, вважає можливим розглянути справу в апеляційному порядку на підставі наявних у ній доказів без участі представника позивача.

Відповідач (особисто) та його уповноважені представники у судовому засіданні 08.10.2019 підтримали вимоги апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Частинами першою та другою статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, встановлено судом першої інстанції, підтверджується в ході апеляційного розгляду справи та не заперечується сторонами спору:

-15.07.2004, відповідно до договору № 11 купівлі-продажу будівлі шляхом викупу, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., Нетребко Сергій Володимирович набув право власності на нежитлову будівлю «теплиця літ. «Г» будівлі школи-ліцею №4» площею 444,4 кв.м. по вул. Першотравневій, 13 в м. Кременчуці (том 1 аркуші справи 12-13);

-Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 1141 «Про дозвіл приватному підприємцю Нетребку С.В. на реконструкцію нежитлової будівлі (теплиці) з надбудовою двох поверхів та 3-поверховою прибудовою під будівлю адміністративного, спортивно-оздоровчого та житлового призначення по вул . Першотравневій, 13 (зараз - вул. Перемоги, 3-A) в м. Кременчуці» від 05.12.2005 наданий дозвіл на здійснення реконструкції зазначеної будівлі (том 1 аркуш справи 21);

-24.04.2007 Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області (ХІІІ сесії V скликання) «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду фізичним і юридичним особам в м. Кременчуці» Фізичній особі-підприємцю Нетребку С.В. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання договору оренди землі для реконструкції нежитлової будівлі (теплиці) з надбудовою двох поверхів та 3-поверховою прибудовою під будівлю адміністративного призначення по вул. Перемоги, 3-А (том 1 аркуш справи 20);

-пунктами 105, 105.1 Рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 24.04.2007 Фізичній-особі - підприємцю Нетребку С. В. передано в оренду земельну ділянку загальною площею 559 кв.м., за рахунок земель, що надавались в оренду Нетребку С. В. , для реконструкції нежитлової будівлі (теплиці) з надбудовою двох поверхів та 3-поверховою прибудовою під будівлю адміністративного призначення по вул. Перемоги, 3-A терміном на 1 рік, а також встановлено плату за землю в розмірі 5% від грошової оцінки землі щорічно;

-21.05.2007 Кременчуцька міська рада Полтавської області та Фізична особа - підприємець Нетребко Сергій Володимирович уклали договір оренди землі, відповідно до умов якого ФОП Нетребку С.В. передано земельну ділянку (кадастровий № :08:005:0208) для реконструкції нежилої будівлі (теплиці) з надбудовою двох поверхів та 3-поверховою прибудовою під будівлю адміністративного призначення по проїзду вул . Перемоги, 3-А . Державну реєстрацію вказаного договору здійснено у Полтавській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що вчинено запис від 01.06.2007 за № 28 (том 1 аркуші справи 18-19);

-01.06.2008 закінчилася дія договору оренди земельної ділянки, що знаходиться по вул. Перемоги, 3-А ;

-пунктом 8 договору оренди землі передбачено право Орендаря звернутися до Орендодавця не пізніше ніж за два місяці до закінчення дії договору для продовження строку його дії;

-за підтвердженою матеріалами справи інформацією позивача, яка відповідачем на протязі розгляду справи не оспорена, після закінчення вищезазначеного договору відповідач не звертався до Кременчуцької міської ради за вирішенням питання щодо продовження дії договору або укладення нового договору оренди землі для обслуговування та реконструкцію нежилої будівлі (теплиці) з надбудовою двох поверхів та 3-поверховою прибудовою під будівлю адміністративного призначення по вул. Перемоги , 3-А в м. Кременчуці . Натомість, лише 10.02.2016 відповідач звернувся до Кременчуцької міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою відносно інвентаризації земель фізичним і юридичним особам в м. Кременчуці для експлуатації та обслуговування будівлі адміністративного, спортивно-оздоровчого та житлового призначення по вул. Перемоги, 3-А (том 1 аркуш справи 22);

-при розгляді вищезазначеного звернення, Кременчуцька міська рада Полтавської області 01.04.2016 прийняла Рішення «Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель в м. Кременчуці», згідно якого Фізичній особі - підприємцю Нетребко Сергію Володимировичу надано дозвіл на розроблення відповідної технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель відносно ділянки, площею 559 кв.м., для експлуатації та обслуговування будівлі адміністративного, спортивно-оздоровчого та житлового визначення по вул. Перемоги, 3-А (том 1 аркуш справи 23);

-згідно пункту 3 Рішення позивача від 01.04.2016 відповідача було зобов`язано в місячний термін після внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру та затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, подати заяву до Кременчуцької міської ради про передачу в оренду земельної ділянки разом з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданим на підставі проведених робіт із землеустрою щодо інвентаризації земель;

-з 10.07.2017 власником об`єкта нерухомого майна, на спірній земельній ділянці є Товариство з обмеженою відповідальністю «Верум нерухомості».

Звертаючись до суду із позовом у даній справі про стягнення завданих міській раді збитків в сумі 161227,02 грн. за період з 19.09.2014 по 10.07.2017, позивач в якості правових підстав послався, зокрема на норми статей 22, 1166 Цивільного кодексу України.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що у період з 19.09.2014 по 10.07.2017 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, і не сплачував за це орендну плату, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

З огляду на те, що речові права відповідача на земельну ділянку не реєструвались, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, суд першої інстанції визначився, що відповідач використовував земельну ділянку без достатніх правових підстав.

Судом першої інстанції також встановлено, що фактично розмір доходу відповідача, був розрахований Кременчуцькою міською радою, як розмір плати за користування безпідставно набутим майном (земельною ділянкою комунальної форми власності без оформлення правовстановлюючих документів) у вигляді орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, та яку міська рада могла отримати в разі укладення (поновлення) між нею та ФОП Нетребко С.В. договору оренди земельної ділянки, і вказаний розмір є вірним.

Зважаючи на те, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, суд першої інстанції із посиланням на правову позицію Верховного Суду у справі №916/2927/17 (постанова від 08.01.2019) вирішив, що відповідач зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

З даними висновками суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів апеляційного господарського суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

В силу статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Отже, чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності».

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом указаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

В силу статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування земельною ділянкою площею 559 кв.м. (кадастровий № :08:005:0208) ФОП Нетребком С.В. , а тому ФОП Нетребко С.В. як фактичний користувач земельної ділянки, котрий без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, що мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновками місцевого господарського суду про те, що предметом позову у справі, яка розглядається, є саме вимога позивача про стягнення з відповідача як власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати згідно із статтями 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований.

Зі змісту глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та з урахуванням положень статті 1212 Цивільного кодексу України до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14.

У даному випадку відсутні правові підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки вказані відносини до моменту укладення договору оренди мають ознаки кондикційних.

Так, збитки за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та безпідставно набуте майно мають різну правову природу і підпадають під різне нормативно-правове регулювання.

Втім на відміну від збитків, для стягнення яких підлягає доведенню наявність складу правопорушення, а саме таких складових як: шкода, протиправна поведінка її заподіювача, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вина, для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів є встановлення обставин набуття або збереження майна (коштів) за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Посилання позивача у позовній заяві про необхідність застосування до правовідносин сторін спору приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, є помилковими, оскільки підставами позову у даній справі є обставини безпідставного збереження відповідачем майна (коштів) за рахунок позивача, а саме використання земельної ділянки без укладання договору оренди, а не обставини заподіяння відповідачем шкоди власнику землі (позивачу).

Виходячи зі змісту статей 4, 86, 162 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції з`ясувавши у розгляді даної справі, що позивач в обґрунтування своїх вимог послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснив правильну правову кваліфікацію останніх, застосувавши при ухваленні рішення норми матеріального права, предметом регулювання яких і є спірні правовідносини.

Враховуючи вищевикладене, є безпідставними посилання відповідача у наданих апеляційному суду поясненнях про те, що суд першої інстанції в порушення положень частини другої статті 237 ГПК України вийшов за межі позовних вимог, невірно кваліфікувавши спірні правовідносини та розглянувши спір з інших правових підстав ніж ті, що були фактично заявлені у позовній заяві.

Відтак, за обґрунтованими висновками суду першої інстанції заявлені у позові кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача саме в порядку частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Що стосується розміру зобов`язання відповідача (розміру плати за користування безпідставно набутим майном - земельною ділянкою комунальної форми власності площею 559 кв.м., кадастровий № :08:005:0208, без оформлення правовстановлюючих документів, у вигляді орендної плати за землю у період з 19.09.2014 по 10.07.2017), колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

За змістом визначення, наведеного у частині 1 статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 цього Кодексу формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Зазначені обставини, з урахуванням вимог статті 77 Господарського процесуального кодексу України, повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу положень статей 74, 86 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про оренду землі» об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (частина 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі»).

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі № 920/739/17.

Відповідно до частини 2 статті 20 і частини 3 статті 23 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Так, як було зазначено вище, та обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, між сторонами у справі 21.05.2007 було укладено договір оренди землі, відповідно до якого відповідачу передано земельну ділянку (кадастровий № :08:005:0208) загальною площею 559 кв.м. для реконструкції нежитлової будівлі теплиці) з надбудовою двох поверхів та 3-поверховою прибудовою під будівлю адміністративного призначення по проїзду вул. Перемоги , 3-А у м . Кременчуці Полтавської області.

01.06.2007 проведено державну реєстрацію цього договору.

Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам, враховуючи положення статті 79-1 Земельного кодексу України та статей 20, 23 Закону України «Про оцінку земель», колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що спірна земельна ділянка є сформованим об`єктом цивільних прав, за користування якою позивач фактично просить стягнути безпідставно збережені кошти.

Слід зазначити, що відповідно до інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13.03.2019 за № 3061/0/122-19, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 559 кв.м., кадастровий № :08:005:0208 на 2019 рік складає 2198261,91 грн. (том 2 аркуш справи 21).

Водночас, у Витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13.03.2019, виданим компетентним органом - ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, окрім визначеного розміру нормативно-грошової оцінки земельної ділянки земельної ділянки площею 559 кв.м. за кадастровим номером :08:005:0208, містяться також визначення коефіцієнту функціонального використання (Кф), коефіцієнту Км2 (зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту (економіко-планувальні зони)) та Км3 (локальний коефіцієнт, який враховує місце розташування земельної ділянки в межах економіко-планувальної зони). Даний документ у частині використання коефіцієнту функціонального використання (Кф) застосовано відповідно до наказу від 27.03.2018 № 162 «Про внесення змін до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів». Докази на спростування усіх коефіцієнтів, відображених у витязі, відповідачем не надано як до суду першої, так і до суду апеляційної інстанції.

Твердження скаржника про відсутність даних у Публічній кадастровій карті України щодо земельної ділянки із кадастровим номером :08:005:0208 площею 559 кв.м. є безпідставними, оскільки проведеною судом апеляційної інстанції перевіркою відповідних даних встановлена наявність інформації відносно зазначеної земельної ділянки у кадастровій карті (відповідна роздруківка долучена до справи).

Таким чином, нарахування орендної плати за землю в даному випадку є правомірним, а оскаржуване відповідачем судове рішення містить встановлені обставини (присвоєння земельній ділянці кадастрового номера на момент укладення між сторонами у справі договору оренди та його існування на даний час) щодо формування земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав, за користування якою до стягнення з відповідача заявлена відповідна сума.

Також в ході апеляційного розгляду справи підтверджується той факт, що позивачем правомірно взято за основу площу земельної ділянки в 559 кв.м., яка використовувалась відповідачем для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі у спірний період, з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до позивача із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель фізичним і юридичним особам в м. Кременчуці для експлуатації та обслуговування будівлі адміністративного, спортивно-оздоровчого та житлового призначення по вул . Перемоги , 3-А у м . Кременчуці Полтавської області .

Розглянувши вищезазначене звернення, 01.04.2016 рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про надання дозволу па розроблення технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель в м. Кременчуці» Фізичній особі - підприємці Нетребку Сергію Володимировичу надано дозвіл на розроблення відповідної технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель щодо ділянки площею 559 кв.м. для експлуатації та обслуговування будівлі адміністративного, спортивно-оздоровчого та житлового призначення по вул. Перемоги, 3-А у м. Кременчуці .

Пунктом 3 вищезазначеного Рішення міськради відповідача було зобов`язано в місячний термін після внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру та затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, подати заяву до Кременчуцької міської ради про передачу в оренду земельної ділянки разом з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданим на підставі проведених робіт із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Отже, враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач самостійно звернувся до Кременчуцької міської ради Полтавської області з проханням отримати відповідне рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель фізичним і юридичним особам в м. Кременчуці (щодо інвентаризації сформованих земельних ділянок) для експлуатації та обслуговування будівлі адміністративного, спортивно-оздоровчого та житлового призначення за вищезазначеною адресою, а прийняте міською радою рішення, яким відповідачу надано дозвіл на розроблення відповідної технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель щодо ділянки, саме площею 559 кв.м. для експлуатації та обслуговування будівлі адміністративного, спортивно-оздоровчого та житлового призначення по вул. Перемоги, 3-А , не було оскаржене відповідачем у встановленому порядку, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідачу була необхідна для експлуатації та обслуговування вищезазначеної будівлі земельна ділянка саме площею 559 кв.м.

Земельна ділянка по вул. Перемоги, 3-А в м. Кременчуці площею 559 кв.м. є сформованою та їй призначено кадастровий № :08:005:0208, а відповідач з жодними заявами до міської ради стосовно надання згоди на її поділ не звертався, тому відсутні правові підстави вважати, що земельна ділянки за вищезазначеною адресою використовувалася відповідачем у спірний період в іншому розмірі (площі), ніж той, що визначений відповідачем самостійно при оформленні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель фізичним і юридичним особам в м. Кременчуці (щодо інвентаризації сформованих земельних ділянок) для експлуатації та обслуговування будівлі адміністративного, спортивно-оздоровчого та житлового призначення за вищезазначеною адресою.

Що стосується застосування позивачем при визначенні розміру орендної плати відсотку від нормативної грошової оцінки у розмірі 5% колегія суддів зважає на таке.

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 21.04.2011 «Про внесення змін до рішення міської ради від 23.09.2008 «Про орендну плату за землю в м. Кременчуці» встановлені ставки у процентному відношенні від нормативної грошової оцінки землі відповідно до категорії земель, цільового використання та виду використання земельної ділянки.

Цільове призначення спірної земельної ділянки є: «Для експлуатації та обслуговування будівлі адміністративного, спортивно оздоровчого та житлового призначення». Відсоток від нормативної грошової оцінки у розмірі 5% за земельні ділянки, передані для розміщення, експлуатації та обслуговування фітнес-клубів, встановлений у вищезазначеному рішенні Кременчуцької міської ради Полтавської області, і застосовується, з огляду на цільове призначення та виду використання земельної ділянки у випадку знаходження на земельній ділянці приміщення фітнес-клубу.

За встановлених обставин посилання скаржника на неправильне застосування позивачем 5% річних від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, є помилковим.

Відповідач жодним чином не спростував правомірні висновки суду першої інстанції про те, що розрахунок зобов`язань відповідача узгоджується із приписами Закону України «Про оцінку земель», а також відповідає рішенню Кременчуцької міської ради Полтавської області від 21.04.2011 «Про внесення змін до рішення міської ради від 23 вересня 2008 року «Про орендну плату за землю в м. Кременчуці», рішенню Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02.02.2016 «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради від 29 травня 2012 року «Про розгляд протесту прокурора м. Кременчука від 23.01.2012 року №94-908 вих12 на рішення Кременчуцької фізична особа, набув право власності на нежитлове приміщення, що знаходиться на земельній ділянці комунальної форми власності.

Кременчуцькою міською радою до заяви про уточнення позовних вимог були надані наступні розрахунки сум, що підлягають стягненню з відповідача (том 2 аркуші справи 17-20).

За 2017 рік.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 559 кв.м. на 2017 рік - 2198261,91 грн. (2198261,91 грн. : 1,00), де 1,00 - коефіцієнт індексації за 2018, 2017 роки.

Річна сума орендної плати за 2017 рік - 109913,10 грн. (2198261,91 грн. х 5%);

Річна сума орендної плати за 2017 рік з урахуванням понижуючого коефіцієнту - 65947,86 грн. (109913,10 грн. х 0,6).

Річна сума орендної плати з 01.01.2017 по 10.07.2017 - 34329,02 грн. (65947,86 грн. х 190 : 365), де:

5% - ставка орендної плати відповідно рішення міськради від 21.04.2011,

0,6 - понижуючий коефіцієнт до нормативної грошової оцінки згідно рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02 лютого 2016 року «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29 травня 2012 року «Про розгляд протесту прокурора м. Кременчука від 23.01.2012 року №94-908вих12 на рішення Кременчуцької міської ради від 27.12.2011 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 24 листопада 2009 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області»,

190 - кількість днів за період з 01.01.2017 по 10.07.2017,

365 - загальна кількість днів у 2017 році.

За 2016 рік.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 559 кв.м. на 2016 рік - 2073831,99 грн. (2198261,91 грн. : 1,06), де 1,06 - коефіцієнт індексації за 2016 рік.

Річна сума орендної плати за 2016 рік - 103691,60 грн. (2073831,99 грн. х 5%).

Річна сума орендної плати за 2016 рік (період з 01.01.2016 по 31.12.2016) з урахуванням понижуючого коефіцієнту - 62214,96 грн. (103691,60 х 0,6), де:

5% - ставка орендної плати відповідно рішення міськради від 21.04.2011,

0,6 - понижуючий коефіцієнт до нормативної грошової оцінки згідно рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02 лютого 2016 року.

За 2015 рік.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 559 кв.м. на 2015 рік - 1447196,09 грн. (2073831,99 грн. : 1,433), де 1,433 коефіцієнт індексації за 2015 рік, взятий з офіційного веб-сайту Держгеокадастру.

Річна сума орендної плати на 2015 рік - 72359,80 грн. (1447196,09 грн. х 5%).

Річна сума орендної плати з урахуванням понижуючого коефіцієнту - 50651,86 грн. (72359,80 грн. х 0,7), де:

5% - ставка орендної плати відповідно рішення міськради від 21.04.2011,

0,7 - понижуючий коефіцієнт до нормативної грошової оцінки згідно рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02 лютого 2016 року.

За 2014 рік.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 559 кв.м. на 2014 рік - 1158683,82 грн. (1447196,09 грн. : 1,249), де 1,249 - коефіцієнт індексації за 2014 рік взятий з офіційного веб-сайту Держгеокадастру.

Річна сума орендної плати за 2014 рік - 57934,19 грн. (1158683,82 грн. х 5%).

Річна сума орендної плати з урахуванням понижуючого коефіцієнту 49244,06 грн. (57934,19 грн. х 0,85).

Річна сума орендної плати з 19.09.2014 (дату купівлі-продажу нерухомого майна) по 31.12.2014) - 14031,18 грн. (49244,06 грн. х 104 : 365), де:

5% - ставка орендної плати відповідно рішення міськради від 21.04.2011,

0,85 - понижуючий коефіцієнт до нормативної грошової оцінки згідно рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02 лютого 2016 року.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що наданий Кременчуцькою міською радою Полтавської області розрахунок за користування Фізичною особою-підприємцем Нетребко Сергієм Володимировичем земельною ділянкою площею 559 кв.м. без правовстановлюючих документів на неї за період з 19.09.2014 по 10.07.2017 в сумі 161227,02 грн. є обґрунтованим та правомірним.

Помилкове зазначення судом першої інстанції у мотивувальній частині тієї обставини, що у період з 19.09.2014 по 10.07.2017 відповідач використовував земельну ділянку саме для реконструкції нежитлової будівлі (теплиці) з надбудовою двох поверхів та 3-поверховою прибудовою під будівлю адміністративного призначення, не має істотного значення для правильного вирішення спору, оскільки за фактично встановленими обставинами справи судом було правильно зазначено, що земельна ділянка надавалася відповідачу за його зверненням саме для експлуатації та обслуговування будівлі адміністративного, спортивно-оздоровчого та житлового призначення, яка фактично використовувалася відповідачем без правовстановлюючих документів та без сплати орендних платежів, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Що стосується посилань скаржника про те, що дана справа не відноситься до юрисдикції господарського суду слід зазначити наступне.

Колегія суддів зазначає, що відповідач самостійно визначив, що придбана ним будівля та земельна ділянка (кадастровий № :08:005:0208) використовуватимуться Нетребко Сергієм Володимировичем , як фізичною особою - підприємцем, а матеріали справи містять докази укладення та реєстрації договору оренди землі з відповідачем саме як з фізичною особою - підприємцем. Також відповідачу, саме як ФОП, були надані відповідні дозволи на розроблення відповідної технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель щодо ділянки площею 559 кв.м. для експлуатації та обслуговування будівлі адміністративного, спортивно-оздоровчого та житлового призначення по вул. Перемоги, 3-А , та зобов`язано в місячний термін після внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру та затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, подати заяву до Кременчуцької міської ради про передачу в оренду земельної ділянки разом з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданим на підставі проведених робіт із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Сертифікат відповідності № ПТ 000997 був виданий Фізичній особі-підприємцю Нетребко Сергію Володимировичу 30.12.2010 Інспекцією ДАБК у Полтавській області і засвідчував відповідність закінченого будівництва об`єкта: «Реконструкція нежитлової будівлі під будівлю адміністративного, спортивно-оздоровчого та житлового призначення» по вул. Перемоги, 3-А в м. Кременчуці Полтавської області . Замовником будівництва згідно дозволу на виконання будівельних робіт був також Нетребко Сергій Володимирович саме як Фізична особа - підприємець (том 1 аркуш справи 157).

Докази того, що у період з 19.09.2014 по 10.07.2017 відповідачем будь-яким чином не використовувалась спірна земельна ділянка у господарській діяльності, зокрема, для експлуатації та обслуговування будівлі адміністративного, спортивно-оздоровчого та житлового призначення по вул. Перемоги, 3-А в м. Кременчуці Полтавської області , у матеріалах справи відсутні та відповідачем не надані.

Таким чином, спірні правовідносини з позивачем стосовно фактичного використання відповідачем земельної ділянки без оформлення належним чином такого використання мають ознаки господарських.

Зважаючи на характер правовідносин у цій справі та встановлені під час її розгляду фактичні обставини, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача про неможливість розгляду даної справи в порядку господарського судочинства.

Таким чином доводи, що викладені відповідачем в апеляційній скарзі, повністю спростовуються матеріалами справи.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Рішення суду першої інстанції у даній справі відповідає усім вказаним вимогам.

З огляду на те, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Нетребка Сергія Володимировича, м. Кременчук, Полтавська область залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 13.05.2019 у справі № 917/1573/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10.10.2019

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя О.А. Істоміна

Суддя І.В. Зубченко