ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2019 р. Справа№ 910/5106/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тарасенко К.В.

Секретар судового засідання: Майданевич Г.А.

За участю представників учасників процесу згідно протоколу судового засідання від 09.10.2019.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 у справі № 910/5106/18 (суддя Ващенко Т.М., м. Київ, повний тест рішення складено 04.02.2019)

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна", м. Київ

до акціонерного товариства "Київенерго", м. Київ

про стягнення 395 266,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 395.266,00 грн., з яких: 223.469,82 грн. пені, 33.702,88 грн. 3% річних, 138.093,29 грн. інфляційних втрат, нарахованих за зобов`язання, що виникли у період січень-березень 2016 року.

Позов обґрунтовано систематичним порушенням відповідачем умов Договору №4442/16-БО-41 постачання природного газу від 25.01.2016 в частині здійснення розрахунків з порушенням строку виконання грошового зобов`язання, відповідно наявні підстави для застосування встановленої п.8.2 договору та ст. 625 ЦК України відповідальності.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 у справі № 910/5106/18 (суддя Ващенко Т.М., м. Київ, повний тест рішення складено 04.02.2019) позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з акціонерного товариства "Київенерго" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 222 744 грн 28 коп. пені, 33 702 грн 88 коп. 3% річних, 138 093 грн 29 коп. інфляційних втрат, 5 918 грн 11 коп. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у стягненні пені у сумі 725,54 грн та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача пеню у сумі 725,54 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, а тому неправильно застосовано норми процессуального та матеріального права, в частині відмови у стягненні пені у сумі 725,54 грн. Скаржник, посилаючись на приписи ст. 233 ГК України, ст. 551 Цивільного кодексу України, вказав, що суд при зменшенні розміру пені не врахував майновий стан сторін, не лише майнові, але і інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов`язанні. Крім того, звернув увагу, що нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні із невиконаним зобов`язанням за договором купівлі-продажу природного газу.

Публічне акціонерне товариство "Київенерго", у відзиві просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржене рішення - без змін, наголошуючи на правомірності висновків суду першої інстанції і безпідставності доводів, викладених у апеляційній скарзі.

До судового засідання від 09.10.2019 представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, враховуючи те, що його явка обов`язковою не визнавалась, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду судового рішення за наявними матеріалами справи за присутності представника позивача.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" залишити без задоволення, оскаржене рішення у даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 25.01.2016 між позивачем (далі - Постачальник) та відповідачем (далі - Споживач) було укладено Договір постачання природного газу № 4442/16-БО-41 (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1, п. 2.1) Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ (далі - газ). Постачальник передає Споживачу для Заводу «Енергія» ПАТ «Київенерго» з 01.01.2016. по 31.03.2016 (включно) газ обсягом до 91 тис.куб.м.

Газ, що продається за Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами. (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 3.4 Договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

За приписами пункту 3.5 Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Споживач зобов`язується надати Постачальнику підписані та скріплені печатками Споживача та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути споживачу один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 5.2 Договору, ціна за 1000 куб. м газу становить з 01.01.2016 - 6.398,00 грн., крім того ПДВ 20%. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» 677,76 грн. з ПДВ. До сплати за 1000 куб. м природного газу 8.355,36 грн. з ПДВ.

Сторонами в п. 6.1 Договору погоджено, що оплата за газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Строк дії Договору сторонами погоджено розділом 12 Договору, яким встановлено, що Договір набуває чинності з дати підписання та скріплення печатками, поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2016, і діє в частині реалізації газу до 31.03.2016 включно, а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення.

Додатковою угодою № 1 від 29.01.2016 до Договору сторони погодили, що ціна за 1000 куб. м газу з 01.02.2016 становить 6.239,00 грн., крім того ПДВ 20%. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» 677,76 грн. з ПДВ. До сплати за 1000 куб. м природного газу 8.164,56 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 2 від 22.02.2016 до Договору сторони погодили, що Постачальник передає Споживачу для Заводу «Енергія» ПАТ «Київенерго» з 01.01.2016 по 31.03.2016 включно газ обсягом 168,526 тис.куб.м. Ціна за 1000 куб. м газу з 01.03.2016 становить 6.255,00 грн., крім того ПДВ 20%. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» 677,76 грн. з ПДВ. До сплати за 1000 куб. м природного газу 8.183,76 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 3 від 28.03.16. до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступне. Постачальник передає Споживачу з 01.04.2016 по 30.04.2016 включно газ обсягом до 26 тис. куб.м. Право власності на газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Споживач зобов`язується надати Постачальнику підписані та скріплені печатками Споживача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути споживачу один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. Ціна за 1000 куб. м газу з 01.04.2016 становить 6.255,00 грн., крім того ПДВ 20%. До сплати за 1000 куб. м природного газу 7.506,00 грн. з ПДВ. Оплата за газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 до 30.04.2016 включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Підставою звернення з даним позовом до суду стала систематична несвоєчасність оплати відповідачем поставленого позивачем природного газу у період січень-березень 2016 року за Договором №4442/16-БО-41 постачання природного газу від 25.01.2016, внаслідок чого позивач просить стягнути 223.469,82 грн. пені з посиланням на п.8.2 договору та 33.702,88 грн. 3% річних, 138.093,29 грн. інфляційних втрат відповідно ст. 625 ЦК України.

Позивач у позові вказав, що відповідач оплату за переданий природний газ здійснював з порушенням строків визначених договором, зазначених у Договорі, що підтверджується наданою позивачем до матеріалів справи випискою за період з 01.01.2016 по 31.01.2018, у якій зазначено про дати надходження коштів.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову та відхиляє доводи апеляційного оскарження позивача, виходячи з наступного.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов`язань та обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач на виконання п. 2.1 договору поставив протягом січня-березня 2016 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1 186 263,30 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу за Договором за період січень-березень 2016 року. Зазначені акти підписані та скріплені печатками обох сторін, сторонами не заперечуються.

Таким чином, позивач взяті на себе зобов`язання, що виникли у період січень-березень 2016 року щодо постачання природного газу на користь відповідача виконав належним чином, зауважень щодо поставки газу від відповідача не надходило. В свою чергу, відповідачем здійснено оплату за природний газ за договором в повному обсязі, про що свідчить довідка позивача з відміткою про 0.00 кредит (т. 1 а/с 30) та не заперечується сторонами, однак з простроченням строку визначеного договором.

Підставою звернення з даним позовом до суду стала систематична несвоєчасність такої оплати відповідачем поставленого позивачем природного газу.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 223 469,82 грн. пені за зобов`язання, що виникли у січні-березні 2016 року. Згідно розгорнутого розрахунку приєднаного позивачем до позову, пеня нарахована за загальний період з 16.02.2016 по 15.08.2016 (за січень 2016 року), з 15.03.2016 по 14.09.2016 (за лютий 2016 року), з 26.04.2016 по 25.10.2016 (за березень 2016 року).

Відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до п. 8.2 Договору, у разі невиконання Споживачем п. 6.1 Договору він зобов`язаний сплатити Постачальнику крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок, враховуючи п.6.1 договору, колегія суддів відзначає, що позивачем помилково визначено кінцеву дату нарахування пені за березень 2016 року - 25.10.2016, оскільки п. 6.1 договору погоджено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Відтак, право нарахування пені виникло з 15 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (15.04.2016) по 15.10.2016, тобто за шість місяців, що відповідає приписам ст. 232 ГК України.

Таким чином, встановивши факт прострочення виконання грошового зобов`язання, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення пені на суму 222.744,28 грн. Пеню в сумі 725,54 грн. нараховано безпідставно, з огляду на що у задоволенні позову в цій частині правомірно відмовлено.

Доводи апеляційного оскарження позивача про те, що суд першої інстанції, зменшивши заявлений розмір пені, неправильно застосував приписи ст. 233 ГК України, ст. 551 Цивільного кодексу України, суд апеляційної інстанції оцінює критично та не приймає до уваги. При цьому, колегія суддів звертає увагу скаржника, що суд частково відмовив у стягненні пені, у зв`язку із неправильно визначеним кінцевим періодом її нарахування, та як наслідок невірною сумою, що заявлена до стягнення. Тобто, в даному випадку не мали місця обставини застосування судом положень ст. 233 ГК України, ст. 551 Цивільного кодексу України, якими визначено можливість зменшення надмірно великого розміру штрафних санкцій.

Що стосується позовних вимог про стягнення на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України з відповідача 33.702,88 грн. 3% річних, 138.093,29 грн. інфляційних втрат слід відзначити наступне.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розгорнутого розрахунку позивача, 3% річних та інфляційні втрати обраховані за загальний період з 16.02.2016 по 30.01.2017 (за січень 2016 року), з 15.03.2016 по 13.02.2017 (за лютий 2016 року), з 26.04.2016 по 13.02.2017 (за березень 2016 року).

Таким чином, дослідивши зазначений розрахунок, встановивши правильність визначених періодів нарахування, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 33 702,88 грн. та інфляційних втрат у розмірі 138.093,29 грн.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення, позивачем не наведено.

Крім того, слід зазначити, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 Суд повторює, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Колегія вважає, що у зазначеному питанні слід керуватися принципом "обґрунтованої достатності" визначених судом мотивів та підстав прийняття відповідного рішення.

Проаналізувавши текст оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про вмотивованість судового рішення, враховуючи, що доводи та аргументи сторін були почуті, судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується його рішення, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 11, 74, 129, 240, 267 - 270, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 у справі № 910/5106/18 залишити без змін.

3. Справу №910/5106/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 17.10.2019.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Ю.Б. Михальська

К.В. Тарасенко