ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2019 р. Справа№ 910/5505/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Яковлєва М.Л.

Коробенка Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2019

у справі №910/5505/19 (суддя Джарти В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про стягнення 15 435,18 грн,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (далі - відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 29 890,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування в сумі 116836,27 грн. згідно договору №1057720 добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією автотранспортних засобів, від 12.01.2018, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як страхової компанії, у якій була застрахована цивільна відповідальність особи, винної у ДТП, у межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, що становить 99 000 грн., однак, відповідачем було відшкодовано лише 69109,37 грн., тому залишок несплаченого відшкодування в розмірі 29890,63 грн. підлягає стягненню в судовому порядку.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що позивачем у розрахунку відшкодування необґрунтовано не враховано коефіцієнт фізичного зносу, який складає 0,388, а також безпідставно включено податок на додану вартість (20%), хоча ФОП Кузовик С. В . (СТО), на рахунок якого здійснювалась виплата, не є платником цього податку, тому, за розрахунком відповідача, він повинен сплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 69109,37 грн., що і було ним зроблено.

У відповіді на відзив позивач погодився з доводами відповідача щодо необхідності застосування коефіцієнту фізичного зносу, однак вважав, що він становить 0,3702, при цьому заперечував щодо необхідності виключення ПДВ, посилаючись на те, що страхова виплата не включала ПДВ, тому вважав, що сума страхового відшкодування, яка підлягала сплаті відповідачем, становить 84544,55 грн., тому, з врахуванням сплаченої суми, залишок заборгованості становить 15435,18 грн.

З врахуванням вказаної відповіді позивачем була подана заяв про зменшення розміру позовних вимог, у якій він просив стягнути з відповідача 15435,18 грн. Заява була прийнята судом до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08 липня 2019 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивачем страхова виплата здійснювалась без врахування податку на додану вартість, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 15435,18 грн. Також вказав, що судом у рішенні невірно здійснено розрахунок і якщо не включати у нього податок на додану вартість, то з відповідача підлягало б стягненню 10819,01грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19 серпня 2019 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 10 вересня 2019 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

04 вересня 2019 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти її задоволення, посилаючись на те, що відповідач, згідно норм чинного законодавства, мав відшкодувати позивачу страхове відшкодування без врахування ПДВ та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, тому відповідачем у повному обсязі та в межах законного строку було сплачено страхове відшкодування в розмірі 69109,37 грн. на користь позивача.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи, що апеляційне провадження у даній справі було відкрито 19 серпня 2019 року, апеляційна скарга має бути розглянута у строк по 21 жовтня 2019 року (понеділок).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 12 січня 2018 року між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс", як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Байєр", як страхувальником, було укладено договір №1057720 добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією транспортних засобів (далі - договір страхування).

Відповідно до підпункту 1.2.1 договору страхування, страховим ризиком є, зокрема, пошкодження або знищення транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась в процесі руху транспортного засобу та з його участю, а також пошкодження нерухомого транспортного засобу іншими рухомими транспортними засобами.

Строк дії договору страхування з 28.01.2018 по 27.01.2019.

Відповідно до додатку №1 до Договору страхування транспортним засобом, що страхується є, зокрема, автомобіль "Skoda Octavia", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

22 червня 2018 року о 22 год. 25 хв. по вулиці Верхній Вал, 24, в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Skoda Octavia", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу "Mersedes-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (власник - ОСОБА_4 ), який знаходився під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується довідкою № НОМЕР_3 про дорожньо-транспортну пригоду від 09.07.2018.

Дорожньо-транспортна пригода відбулась у зв`язку із порушенням водієм транспортного засобу "Mersedes-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Вину вказаного водія у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлено постановою Подільського районного суду м.Києва від 14.09.2018 у справі №758/8690/18 (провадження №3/758/4601/18).

ТОВ "Байєр" (страхувальник) 23 червня 2018 року звернувся до позивача з повідомленням про подію з транспортним засобом, у якому просив здійснити виплату страхового відшкодування за договором страхування згідно рахунку станції технічного обслуговування.

02 липня 2018 року суб`єктом оціночної діяльності - ФОП Мукієвським Максимом Миколайовичем складено звіт №82/18 про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу "Skoda Octavia", відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Skoda Octavia", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті пошкоджень при дорожньо-транспортній пригоди становить 116 230,76 грн. з врахуванням 20% ПДВ.

Відповідно до рахунку № 123035961 від 03.07.2018, складеного Фізичною особою-підприємцем Кузовиком С.В., визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля "Skoda Octavia", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в сумі 116 836,27 грн. Рахунок зроблений на бланку "Автосоюз Автоцентр на Петрівці" та містить штамп ТОВ "Автосоюз" та штамп "Розрахунок узгоджено, сума 116836,27 грн. спеціаліст експертного відділу Стрілець О. 05.07.2018".

До рахунку додана ремонтна калькуляція №202991 від 04.07.2018, зі штампом "ТОВ "Автосоюз", згідно якої: вартість ремонту без ПДВ - 97363,56 грн., ПДВ 20% - 19472,71 грн., вартість ремонту з ПДВ - 116836,27 грн.

Отже, вартість ремонту, яка зазначена рахунку ФОП Кузовика С.В. співпадає з вартістю ремонту з ПДВ, яка визначена у ремонтній калькуляції.

На підставі вказаного звіту №82/18 від 02.07.2018 та рахунку № 123035961 від 03.07.2018 складено висновок щодо розміру заподіяної шкоди, згідно якого розмір заподіяної шкоди визначено у суму 116836,27грн. Висновок затверджено 11.07.2018 директором департаменту врегулювання збитків ТОВ "Європейський альянс" (за договором З-09П).

Відповідно до страхового акту №1617/18/50/ТР25/00/2, затвердженого головою правління позивача 15.08.2018, страховиком здійснено розрахунок та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 116 836,27 грн. шляхом перерахування на СТО ФОП Кузовик С.В., згідно рахунку № 123035961 від 03.07.2018.

Позивачем на виконання умов договору, приймаючи до уваги заяву страхувальника, було перераховано на рахунок ФОП Кузовика С. В. страхове відшкодування в розмірі 116 836,27 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1850 від 21.08.2018 на суму 16 836,27 грн., №1858 від 27.08.2018 на суму 20 000,00 грн., №9707 від 29.08.2018 на суму 20000,00грн, №1 від 31.08.2018 на суму 10 000,00 грн, №ЦО07353 від 04.09.2018 на суму 20 000,00 грн, №ЦО07456 від 05.09.2018 на суму 6151,20грн, №9759 від 07.09.2018 на суму 23 848,80 грн.

Згідно акту виконаних робіт ФОП Кузовик С.В. від 24.09.2018 вартість виконаних робіт - 30 919,20 грн., вартість встановлених запчастин - 80610,26грн., всього - 111529,46 грн.

Згідно акту виконаних робіт ФОП Кузовик С.В. від 25.10.2018 вартість виконаних робіт - 1390,54 грн., вартість встановлених запчастин - 3916,27грн., всього - 5306,81 грн.

Таким чином, загальна вартість фактично виконаних робіт з ремонту автомобіля на СТО становить 116 836,27 грн., що відповідає, як вартості у рахунку на оплату і у ремонтній калькуляції (з ПДВ), так і загальній сумі сплаченого позивачем страхового відшкодування.

У той же час, на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Mersedes-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ( ОСОБА_4 ), була застрахована у відповідача - Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/004130121 (далі - поліс) з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн., франшиза - 1000 грн.

17 жовтня 2018 року позивач за вих.№ 3408/8 направив відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу), у якій повідомив про факт настання ДТП, встановлення вини водія застрахованого відповідачем транспортного засобу, виплату страхового відшкодування в сумі 116 836,27 грн., та, з врахуванням умов полісу і розміру франшизи, просив відповідача здійснити страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 99 000,00 грн.

Відповідач вказані вимоги виконав частково, сплативши позивачу грошові кошти в загальній сумі 69 109,37 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №19771 від 19.11.2018 на суму 30 000,00 грн., №19783 від 20.11.2018 на суму 10 000,00 грн., №19809 від 21.11.2018 на суму 10 000,00 грн. та №19826 від 22.11.2018 на суму 19 109,37 грн., а також банківськими виписками по рахунку позивача.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 29 890,63 грн., як різницю між сумою страхового відшкодування, яка мала бути сплачена відповідачем згідно полісу (99 000 грн.), та сумою фактично виплаченого страхового відшкодування (69 109,37 грн.).

Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на те, що після отримання заяви позивача про виплату страхового відшкодування аварійним комісаром, при перевірці документів, було встановлено, що позивачем розрахунок здійснювався із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу "0", однак, автомобіль "Skoda Octavia" мав деформацію кузовної деталі, що не пов`язана із спірною ДТП, а тому має застосовуватись коефіцієнт фізичного зносу, який за розрахунком аварійного комісара становить 0,388. Згідно розрахунку №57-18К від 01.11.2018, сума страхового відшкодування визначена від вартості ремонту (без ПДВ) та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 69109,37 грн., і вказана сума була сплачена позивачу у повному обсязі.

Позивач у відповіді на відзив на позовну заяву вказав, що коефіцієнт фізичного зносу відповідачем застосовано обґрунтовано, однак розраховано невірно та застосовано до калькуляції, а не до документів, які підтверджують фактичні витрати (акти виконаних робіт), тому позивач надає вірний розрахунок коефіцієнту фізичного зносу, який складає 0,3702, тому вартість відновлювального ремонту (згідно актів виконаних робіт) з урахуванням фізичного зносу складає 85544,55 грн., а з відповідача підлягає стягненню 15435,18 грн. (85544,55 грн. - 1000 грн. франшизи - 69109,37 грн. часткова сплата). Також позивач вказав, що ФОП Кузовик С.В. не є платником ПДВ і тому твердження відповідача про вирахування розміру ПДВ є незаконними.

Відповідач у запереченні на відповідь на відзив вказав, що у розрахунку коефіцієнту фізичного зносу відповідачем застосовано усталений коефіцієнт регіону для міста Києва - 1,0, а позивач необґрунтовано застосував завищений коефіцієнт ринку регіону - 1,03, який застосовується в регіонах з високою інвестиційною привабливістю; відповідач обґрунтовано використовував для розрахунку висновок автотоварознавчого дослідження; до ремонтної калькуляції включено суму ПДВ, однак СТО не є платником ПДВ, тому сума вказаного податку не підлягає відшкодуванню відповідачем.

За наслідками розгляду спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що розмір відшкодування, який підлягає сплаті відповідачем з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 0,3702, за вирахуванням податку на додану вартість - 20%, а також враховуючи встановлено полісом франшизу в розмірі 1 000,00 грн, складає 67 435,64грн., що менше сплаченої відповідачем суми (69 109,37 грн.), а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Північний апеляційний господарський суд не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч. 2 ст. 512 та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем у зв`язку зі страховою подією та у повній відповідності до умов договору №1057720 добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією транспортних засобів від 12 січня 2018 року.

Отже, факт виплати позивачем, як страховиком, страхового відшкодування обумовив перехід до нього від страхувальника відповідних прав у порядку суброгації до особи, відповідальної за завдані збитки, в межах понесених ним витрат на виплату страхового відшкодування.

Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке існувало на момент заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, та зміна в ньому кредитора.

Під час суброгації нового зобов`язання не виникає, первісні правовідносини залишаються незмінними. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, позивач у даній справі витупає на правах потерпілого (ТОВ "Байєр"), а тому до нього перейшло право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як винна особа - безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Відповідно до п.1.4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_5 (особа винна у ДТП, згідно постанови Подільського районного суду м.Києва від 14.09.2018 у справі №758/8690/18) правомірно керував транспортним засобом - автомобілем марки "Mersedes-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Таким чином, цивільна відповідальність безпосереднього заподіювача шкоди (особи винної у ДТП) ОСОБА_5 була застрахована відповідачем у відповідності до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на підставі полісу №АМ/004130121 з лімітом відповідальності по майну у сумі 100 000,00 грн. та франшизою у розмірі 1000,00 грн.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності власника автомобіля марки "Mersedes-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , тобто, особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги до відповідача замість потерпілої особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст.29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідач, як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу відшкодовує особа, яка завдала збитки, на підставі статті 1194 ЦК України.

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №6-691цс15, який зробив висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказана правова позиція також підтримана Верховним Судом у постанові від 13.05.2019 у справі №522/538/17.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ, визначаються Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395 (далі - Методика).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1 - Ез), де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до частини 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п.7.39 Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є:

а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний);

б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації;

в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

З матеріалів справи вбачається, а сторонами не заперечується, що автомобіль "Skoda Octavia", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав пошкодження у вигляді деформації, які не були пов`язані із ДТП, на підставі якого позивачем сплачувалось страхове відшкодування, а тому у даному випадку необхідно враховувати коефіцієнт фактичного зносу.

Дослідивши надані сторонами розрахунки (а.с.100-102, 121), апеляційний господарський суд встановив, що позивач і відповідач для вихідних даних використовували Періодичний довідник "Бюлетень автотоварознавця" №101 за червень 2018 (на дату ДТП), який відповідно до додатку №8 до Методики, є рекомендованою довідковою літературою для проведення оцінки, однак, позивачем застосовано значення коефіцієнта "К" ринку регіону - 1,03, а відповідачем - 1,0.

Відповідно до таблиці 3.2 додатку 3 до Методики значення коефіцієнта "К" ринку регіону визначається:

- адміністративні райони і районні центри з низькою інвестиційною привабливістю - 0,97;

- обласні центри, районні центри з високою інвестиційною привабливістю - 1,03;

- інші райони - 1,0.

Отже, оскільки автомобіль зареєстрований у місті Києві, який є обласним центром, у даному випадку підлягає застосуванню значення коефіцієнту ринку регіону - 1,03, та, відповідно, є вірним визначення позивачем коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 0,3702.

Згідно з абз. 2 п. 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Отже, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією винної сторони або стягується судом після дослідження обставин чи є надавач послуг з ремонту автомобіля, який був пошкоджений під час ДТП з вини іншої особи, платником податку на додану вартість. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 по справі №910/171/17, від 06.07.2018 у справі №924/625/17 та від 13.05.2019 у справі №522/538/17.

Однак, як вірно встановив суд першої інстанції, розрахунок страхового відшкодування було здійснено позивачем на підставі рахунку ФОП КузовикаС.В., який визначив суму ремонту автомобіля без урахування ПДВ, і позивач виплатив страхове відшкодування саме на рахунок ФОПКузовикаС . В. для здійснення відновлювального ремонту пошкодженого під час ДТП автомобіля.

При цьому як у ремонтній калькуляції, зробленій ФОП Кузовиком С.В. , так і звіті про визначення вартості матеріального збитку, складеного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП Мукієвським, вартість ремонту визначена з включенням ПДВ 20%.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ФОП Кузовик С.В. не є платником податку на додану вартість, що підтверджується наданими позивачем відомостями з Реєстру платників ПДВ.

Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції, що позивач помилково стверджує про те, що сума страхового відшкодування має бути стягнута з відповідача включенням ПДВ.

Підсумовуючи викладене, враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені фактичні обставини справи, відповідач повинен відшкодувати позивачу витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, зменшені на коефіцієнт фізичного зносу деталей та з відрахуванням податку на додану вартість.

Доводи відповідача про те, що сума відшкодування повинна розраховуватись виключено на підставі звіту про визначення матеріального збитку, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

При цьому, апеляційний господарський суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/9396/17.

Відповідно до наявних у справі актів виконаних робіт від 24.09.2018 та 25.10.2018, відповідач, згідно наведеній у п.8.2 Методики формулі, повинен був відшкодувати позивачу 70 287,12 грн. з наступного розрахунку: 32 309,74 грн. (вартість виконаних робіт та використаних матеріалів) / 1,2 (відрахування 20% ПДВ) + 84 526,53 грн. вартість встановлених запчастин / 1,2 (відрахування 20% ПДВ) х (1 - 0,3702 коефіцієнт фізичного зносу) - 1000 грн. (франшиза).

Однак, відповідачем було сплачено позивачу лише 69109,37 грн., недоплата становить 1 177,75 грн. (70 287,12 грн. - 69109,37 грн.), а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, Північний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 08 липня 2019 року прийняте із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Отже, апеляційна скарга підлягає до частково задоволення.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та, відповідно, позову, понесені позивачем судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій (судовий збір) покладаються на відповідача в порядку ст.129 ГПК України пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08 липня 2019 року та прийняти нове рішення.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, ідентифікаційний код 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (03038, м.Київ, вул. Ямська, 28-А, ідентифікаційний код 19411125) - 1 177 (одна тисяча сто сімдесят сім) грн. 75 коп. відшкодування шкоди, 146 (сто сорок шість) грн. 58 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позову та 219 (двісті дев`ятнадцять) грн. 87 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

7. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

8. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.10.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді М.Л. Яковлєв

Г.П. Коробенко