ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2019 р. Справа№ 910/14558/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Пономаренка Є.Ю.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Капущак С.Я. особисто

відповідача - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вега Груп Маркетинг"

на рішення Господарського суду м. Києва від 10.04.2019 р. (повне рішення складено 23.04.2019 р.)

у справі № 910/14558/18 (суддя - Князьков В.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Капущака Сергія Ярославовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вега Груп Маркетинг"

про стягнення заборгованості у розмірі 717877,90 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Фізична особа-підприємець Капущак Сергій Ярославович звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вега Груп Маркетинг" про стягнення заборгованості за договорами № 11/11/2016 від 11.11.2016 р. та № 01/02/2017 від 01.02.2017 р. у загальному розмірі 727056,76 грн, з яких:

- за договором № 11/11/2016 від 11.11.2016 р: 50000,00 грн - основний борг, 24756,17 грн - пеня, 2531,51 грн - 3% річних та 8675,00 грн - інфляційні втрати (всього - 85962,68 грн);

- за договором № 01/02/2017 від 01.02.2017 р: 375000,00 грн - основний борг, 189789,28 грн - пеня, 19589,60 грн - 3% річних та 56715,20 грн - інфляційні втрати (всього - 641094,08 грн).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договорами про надання послуг № 11/11/2016 від 11.11.2016 р. та № 01/02/2017 від 01.02.2017 р. в частині здійснення оплати наданих послуг на суму 425000,00 грн, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

До суду першої інстанції 11.02.2019 р. від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог в частині вимог про стягнення заборгованості за договором № 11/11/2016 від 11.11.2016 р. на суму 85962,68 грн та заява про збільшення розміру позовних вимог в частині вимог про стягнення заборгованості за договором № 01/02/2017 від 01.02.2017 р. до 717877,90 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.02.2019 р. прийнято відмову позивача від позову в частині вимог про стягнення заборгованості за договором № 11/11/2016 від 11.11.2016 р. у розмірі 85962,68 грн та закрито провадження у справі № 910/14558/18 в частині зазначених позовних вимог.

Також судом першої інстанції було прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог в частині стягнення 717877,90 грн заборгованості, з яких: 375000,00 грн - заборгованість за договором № 01/02/2017 від 01.02.2017 р., 240450,51 грн - пеня, 78615,20 грн - інфляційні втрати та 23812,19 грн - 3 % річних.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.04.2019 р. у справі № 910/14558/18 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Капущака Сергія Ярославовича задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 348500,00 грн основного боргу, 22720,98 грн 3% річних та 74639,06 грн інфляційних втрат, в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вега Груп Маркетинг" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що він не підписував акт виконаних послуг від 17.04.2017 р. до договору № 01/02/2017 від 01.02.2017 р., а підпис, вчинений від імені директора відповідача - підроблений, що підтверджується висновком експерта № 1-21/01 від 21.01.2019 р. Також скаржник зазначає, що приймання та оплата послуг, відповідно до умов укладеного договору, повинні були здійснюватись за кожним етапом надання послуг окремо на підставі відповідних рахунків на оплату, в той час як позивачем надано акт виконаних послуг за всі етапи одночасно.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2019 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вега Груп Маркетинг" у справі № 910/14558/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Мартюк А.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/14558/18 та призначено до розгляду на 25.06.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1750/19 від 24.06.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Мартюк А.І. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/14558/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/14558/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 р. справу № 910/14558/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 18.07.2019 р.

18.07.2019 р. від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі № 909/706/19.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором № № 01/02/2017 від 01.02.2017 р. При цьому, предметом спору у справі № 909/706/19 є визнання недійсним цього договору.

Клопотання про зупинення провадження мотивоване тим, що у межах справи № 910/706/19 встановлюються обставини, які мають значення для даної справи і слугуватимуть додатковою підставою для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вега Груп Маркетинг".

Однак, колегія суддів зазначає, що обставини, викладені у клопотанні відповідача про зупинення провадження у справі, жодним чином не підтверджують неможливість самостійного дослідження судом наданих сторонами доказів під час розгляду даної справи і встановлення відповідних фактичних обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Отже клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вега Груп Маркетинг" про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 909/706/19 не підлягає задоволенню.

Також 18.07.2019 р. від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі № 910/14558/18 компексної судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документа.

Розглянувши вказане клопотання у судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПУ України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

В матеріалах справи міститься висновок експерта № 1-21/01 за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 21.01.2019 р. Дослідження проведено по копії акта виконаних послуг від 17.04.2017 р. В матеріалах справи відсутній оригінал акта виконаних послуг від 17.04.2017 р., а тому є недоцільним проводити судову експертизу по копії документа.

Крім цього висновок експерта, який міститься в матеріалах справи, не викликає обґрунтованих сумнівів щодо його правильності.

У судовому засіданні 18.06.2019 р. було оголошено перерву до 19.09.2019 р.

У засідання суду, призначене на 19.09.2019 р., представник відповідача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Доказів поважності відсутності зазначеного представника суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаного представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

01.02.2017 р. між ТОВ "Вега Груп Маркетинг" (далі - замовник) та Фізичною особою-підприємцем Капущаком С. Я. (далі - виконавець) було укладено договір № 01/02/2017 (далі - договір).

Відповідно до п. 1 договору виконавець зобов`язався за завданням замовника надати послуги з організації та проведення рекламної кампанії "Весна приходить з Раффаелло !". Під наданням послуг з організації та проведення кампанії мається на увазі забезпечення в ТРЦ за адресами: м. Київ, вул. Антоновича, 176 (ТРЦ "Оушен Плаза"), м. Харків, вул. Героїв Труда, 7 (ТРЦ "Караван"), м. Львів, вул. Стрийська, 30 (ТРЦ "Кінг Кросс"), м. Дніпропетровськ, вул. Нижньодніпровська, 17 (ТРЦ "Караван") роботи фотодзеркала загальною кількістю 300 робочих годин з друком фотокарток та видачею магнітів за погодженими в договорі графіком та вартістю.

Згідно з п. 2 договору період проведення кампанії - з 14.02.2017 р. по 08.03.2017 р. включно. Загальний період надання послуг - з 01.02.2017 р. по 09.03.2017 р. включно. Послуги, передбачені цим договором, надаються поетапно:

1 етап: з 01.02.2017 р. по 14.02.2017 р. включно - виконання робіт згідно з п. 1 цього договору з виготовлення анімації;

2 етап: з 15.02.2017 р. по 01.03.2017 р. включно - виконання робіт згідно з п. 1 цього договору з оренди дзеркал, перевірки технічного стану, упаковки, доставки, монтажу, технічного обслуговування;

3 етап: з 02.03.2017 р. по 09.03.2017 р. включно - виконання робіт згідно з п. 1 цього договору з оренди дзеркал, перевірки технічного стану, упаковки, доставки, монтажу/демонтажу, технічного обслуговування, друку фото та видачі магнітів, транспортування та повернення обладнання.

У пункті 4 договору сторони погодили, що загальна вартість послуг, враховуючи послуги з організації та проведення кампанії, за даним договором складає без ПДВ 20 %: 711000,00 грн, з яких: вартість послуг на 1 етапі складає без ПДВ - 343000,00 грн; вартість послуг на 2 етапі складає без ПДВ - 343000,00 грн; вартість послуг на 3 етапі складає без ПДВ - 25000,00 грн.

Як передбачено п. 6 договору, розрахунки за надані належним чином послуги замовник здійснює після закінчення відповідного етапу кампанії на підставі отриманого оригіналу рахунку-фактури виконавця за умови підписання уповноваженими представниками обох сторін акту прийому-передачі наданих послуг.

На виконання умов укладеного договору позивач надав, а відповідач прийняв послуги з організації та проведення рекламної кампанії "Весна приходить з Раффаелло!" на загальну суму 711000,00 грн, що підтверджується актом виконаних послуг від 17.04.2017 р. до договору № 01/02/2017 від 01.02.2017 р.

У свою сергу, відповідач здійснив оплату наданих позивачем послуг на загальну суму 362500,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 690 від 16.02.2017 р. на суму 36000,00 грн, № 793 від 12.04.2017 р. на суму 34000,00 грн, № 846 від 12.05.2017 р. на суму 20000,00 грн, № 953 від 13.07.2017 р. на суму 29000,00 грн, № 1001 від 16.08.2017 р. на суму 29000,00 грн, № 1011 від 18.08.2017 р. на суму 23000,00 грн, № 1030 від 01.09.2017 р. на суму 50000,00 грн, № 1076 від 26.09.2017 р. на суму 26500,00 грн, № 1091 від 10.10.2017 р. на суму 75000,00 грн, № 1302 від 19.02.2018 р. на суму 40000,00 грн.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов`язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як було вказано вище, у п. 4 договору сторони погодили, що загальна вартість послуг, враховуючи послуги з організації та проведення кампанії, за даним договором складає без ПДВ 20 %: 711000,00 грн, з яких: вартість послуг на 1 етапі складає без ПДВ - 343000,00 грн; вартість послуг на 2 етапі складає без ПДВ - 343000,00 грн; вартість послуг на 3 етапі складає без ПДВ - 25000,00 грн.

Відповідно до акту виконаних послуг від 17.04.2017 р. до договору № 01/02/2017 від 01.02.2017 р. позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги організації та проведення рекламної кампанії "Весна приходить з Раффаелло!" по закінченню 3 етапів надання послуг на загальну суму 711000,00 грн.

Встановлено, що зазначений акт містить підписи обох сторін, зокрема, ФОП Капущака С.Я. та директора ТОВ "Вега Груп Маркетинг" Філіпової В. В. Вартість послуг в сумі 711000,00 грн, яка вказана в акті виконаних послуг від 17.04.2017 р., узгоджується з фіксованою вартістю послуг, визначеною сторонами в п. 4 договору № 01/02/2017 від 01.02.2017 р. Матеріали справи не містять доказів укладення сторонами додаткової угоди та підписання акту прийому-передачі послуг щодо корегування обсягу та вартості наданих послуг. Посилання скаржника на висновок експерта № 1-21/01 від 21.01.2019 р., складеного експертом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український центр судових експертиз" Кривошеїною О. П. за результатами проведення почеркознавчої експертизи на замовлення відповідача, колегія суддів вважає необґрунтованими та зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

З вказаного вище висновку експерта вбачається, що на дослідження експерту відповідачем було надано копію акту виконаних послуг, зображення підпису на якому нанесено барвником синього кольору, в той час як в матеріалах справи міститься некольорова копія цього акта.

Отже наданий на експертизу представником відповідача акт та акт, який міститься у матеріалах справи, є двома різними копіями.

Також не підтверджено обставини втрати або викрадення печатки ТОВ "Вега Маркетинг Груп". У висновку експерта № 1-21/01 від 21.01.2019 р. питання підроблення відтиску печатки відповідача не досліджувалось, якою було скріплено підпис відповідача на вказаному акті виконаних послуг.

До того ж експерт при дослідженні копії виконаних послуг від 17.04.2017 р. не зміг остаточно встановити, чи мав місце монтаж при виготовленні цього досліджуваного документа і вказав, що можливо це з`ясувати лише за оригіналом вказаного акта.

Доводи скаржника про те, що приймання та оплата послуг повинні були здійснюватись за кожним етапом надання послуг окремо на підставі відповідних рахунків на оплату, колегія суддів також вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Так, пунктами 2, 3, 6 укладеного договору передбачено надання, приймання та оплату послуг у три етапи.

Однак, відсутність доказів виставлення рахунків на оплату, зважаючи на факт підписання сторонами акту приймання-передачі послуг на загальну суму договору, не звільняє відповідача від обов`язку оплатити прийняті ним послуги.

Як було встановлено вище, на виконання умов укладеного договору відповідач частково здійснив оплату за надані позивачем послуги на загальну суму 362500,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: № 690 від 16.02.2017 р. на суму 36000,00 грн, № 793 від 12.04.2017 р. на суму 34000,00 грн, № 846 від 12.05.2017 р. на суму 20000,00 грн, № 953 від 13.07.2017 р. на суму 29000,00 грн, № 1001 від 16.08.2017 р. на суму 29000,00 грн, № 1011 від 18.08.2017 р. на суму 23000,00 грн, № 1030 від 01.09.2017 р. на суму 50000,00 грн, № 1076 від 26.09.2017 р. на суму 26500,00 грн, № 1091 від 10.10.2017 р. на суму 75000,00 грн, № 1302 від 19.02.2018 р. на суму 40000,00 грн.

При нарахуванні заборгованості позивачем не було враховано оплату відповідачем на суму 26500,00 грн відповідно до платіжного доручення № 1076 від 26.09.2017 р.

Отже заборгованість відповідача за укладеним договором становить 348500,00 грн (711000,00 грн - 362500,00 грн).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 375000,00 грн підлягають частковому задоволенню на суму 348500,00 грн.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 240450,51 грн пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як передбачено ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За змістом ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6 договору сторони за недотримання строків оплати наданих послуг, визначених у пункті 4 договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожний день прострочення.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Вбачається, що при укладенні договору сторони не встановили іншого строку нарахування штрафних санкцій, ніж передбачено у ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Тому, зважаючи на дату підписання акту виконаних послуг від 17.04.2017 р., строком нарахування пені є період з 18.04.2017 р. по 17.10.2017 р.

Під час розгляду справи місцевим судом відповідач подав заяву про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Частиною 5 статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як роз`яснено у п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов`язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Отже, позовну давність тривалістю в один рік стосовно вимог позивача про стягнення пені необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відтак, строк позовної давності за вимогами про стягнення пені, яка нарахована за останній день періоду нарахування пені, тобто за 17.10.2017 р., сплинув 17.10.2018 р.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду першої 31.10.2018 р., тобто з пропуском строку позовної давності за вимогами про стягнення пені за період з 18.04.2017 р. по 17.10.2017 р.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 240450,51 грн пені не підлягає задоволенню у зв`язку пропуском строку позовної давності.

За неналежне виконання умов укладеного договору позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 23812,19 грн 3% річних та 78615,20 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу і відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 686/21962/15-ц.

Вбачається, що розрахунок позивача є арифметично невірним, оскільки в останньому не враховано здійснену відповідачем часткову оплату на суму 26500,00 грн згідно з платіжним дорученням № 1076 від 26.09.2017 р.

Колегія суддів погоджується з перерахунком, здійсненим місцевим судом, відповідно до якого позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню на суму 22720,98 грн.

Відповідно до п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань") розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи здійснені відповідачем часткові оплати, у тому числі на суму 26500,00 грн згідно з платіжним дорученням № 1076 від 26.09.2017 р., сума інфляційних втрат, нарахована за період з травня 2017 року по грудень 2018 року за прострочення відповідачем оплати вартості наданих позивачем послуг за актом виконаних послуг від 17.04.2017 р. становить 74639,06 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з перерахунком, здійсненим місцевим судом, відповідно до якого, інфляційні втрати нараховані позивачем підлягають задоволенню частково на суму 74639,06 грн.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 10.04.2019 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Вега Груп Маркетинг" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вега Груп Маркетинг" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 10.04.2019 р. у справі № 910/14558/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Вега Груп Маркетинг".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 10.10.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

Є.Ю. Пономаренко