ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 922/2930/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Хахуди О.В.,

представників учасників справи:

позивача - публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - Лисенко В.О. - адвокат (свідоцтво від 26.05.2014 №3420),

відповідача - комунального підприємства "Чугуївтепло" - Родигін Є.С. - адвокат (свідоцтво від 03.06.2011 №970),

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Компанія)

на рішення господарського суду Харківської області від 20.12.2018 (суддя Бринцев О.В. ) та

постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 (головуючий суддя - Стойка О.В., судді Пелипенко Н.М. і Пушай В.І.)

зі справи №922/2930/18

за позовом Компанії

до комунального підприємства "Чугуївтепло" (далі - Підприємство)

про стягнення 4 328 789,80 грн.

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Позов було подано про стягнення грошових коштів, з яких: 3 370 395,50 грн. основного боргу, 339 641,13 грн. пені, 480 885,06 грн. "інфляційних нарахувань" та 137 868, 11 грн. - 3% річних.

2. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 31.10.2016 №2571/1617-БО-32 (далі - Договір) у частині своєчасної оплати вартості поставленого природного газу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням господарського суду Харківської області від 20.12.2018, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019: позов задоволено частково; стягнуто з Підприємства на користь Компанії: 169 820,57 грн. пені, 137 868,11 грн. - 3% річних, 468 674,46 грн. "інфляційних витрат", 48 566, 36 грн. - витрат зі сплати судового збору; в частині стягнення 2 291 573,48 грн. заборгованості провадження у справі закрито; в частині стягнення 1 078 822,02 грн. основної заборгованості, 12 210, 60 грн. "інфляційних витрат" та 169 820,57 грн. пені - у позові відмовлено.

4. Прийняті судові акти мотивовані доведеністю порушення відповідачем строків оплати за поставлений природний газ, що є підставою для стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат (у сумах, визначених за перерахунком суду). В частині позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 2 291 573,48 грн. закрито провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) через відсутність предмета спору між сторонами в згаданій частині. Взявши до уваги фінансовий стан обох сторін, ступінь виконання зобов`язання відповідачем та відсутність доказів понесення позивачем збитків, суди попередніх інстанцій зменшили заявлений до стягнення розмір пені на 50 % - до 169 820,57 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. У касаційній скарзі до Верховного Суду Компанія зазначає, що вона: не погоджується з рішенням місцевого господарського суду та постановою суду апеляційної інстанції в частині відмови у стягненні пені в сумі 169 820, 56 грн. та "інфляційних витрат" у сумі 12 210, 60 грн.; вважає, що рішення та постанова в цих частинах прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статей 549-552, 599, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 4 2, 43, 83, 84 ГПК України, без дослідження усіх істотних обставин справи, та просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.12.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі №922/2930/18 у частині відмови у стягненні пені в сумі 169 820, 57 грн. та "інфляційних втрат" у сумі 12 210, 60 грн. і прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Компанії про стягнення 169 820, 57 грн. пені та 12 210, 60 грн. "інфляційних витрат".

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Судами попередніх інстанцій необґрунтовано зменшено розмір пені на 50 %.

7. Судами попередніх інстанцій здійснено невірний перерахунок "інфляційних витрат", оскільки при здійсненні розрахунку інфляційних витрат потрібно було використовувати методику розрахунку, за якою збільшення суми боргу на індекс інфляції здійснюється за кожен місяць, при цьому для розрахунку кожного наступного періоду буде використана сума боргу, збільшена на індекс інфляції попереднього місяця.

8. При розгляді справи та ухваленні оскаржуваних судових рішень суди попередніх інстанцій порушили приписи статей 73, 74, 77 ГПК України щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності та ухвалили необґрунтовані рішення.

Доводи іншого учасника справи

9. Відзив на касаційну скаргу не надходив.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10. Відповідно до умов укладеного Компанією (постачальник) та Підприємством (споживач) Договору:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (пункт 1.1);

- природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (пункт 1.2);

- ціна за 1000 куб. м газу за цим договором з 01.04.2017 становить 7 907,20 грн., крім того, податок на додану вартість - 20%. Усього до сплати разом з ПДВ - 9 488,64 грн. (пункт 5.2 у редакції додаткової угоди від 31.03.2017 №5);

- оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1);

- у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченої платежу за кожний день прострочення (пункт 8.2 Договору в редакції додаткової угоди від 31.03.2017 №5);

- договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за наявності, і діє в частині реалізації газу з 01.10.2016 по 30.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 12.1).

11. На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу протягом жовтня 2016 року - квітня 2017 року, а відповідачем, у свою чергу, прийнято природний газ на загальну суму 13 793 298,98 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу.

12. Відповідачем частково оплачено вартість поставленого природного газу з порушенням строків, встановлених Договором.

13. Судом першої інстанції визнано необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1 078 822,02 грн., оскільки станом на 26.10.2018 (дата відправлення позовної заяви засобами поштового зв`язку) заборгованість за Договором складала 2 291 573,48 грн., і дана обставина не заперечувалася позивачем.

14. Відповідачем під час розгляду справи станом на 19.12.2018 було повністю погашено заборгованість у розмірі 2 291 573,48 грн. Тому, відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України, оскільки відсутній предмет спору між сторонами в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 2 291 573, 48 грн., судом першої інстанції закрито провадження у справі в цій частині позовних вимог.

15. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором у частині своєчасного внесення оплати за поставлений природний газ, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення суму основного боргу та на суму заборгованості відповідача нараховано пеню в розмірі 339 641,13 грн., 3% річних у розмірі 137 868, 11 грн. та "інфляційні нарахування" в сумі 480 885,06 грн.

16. Здійснивши розрахунок "інфляційних втрат" та 3% річних, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у сумі 137 868,11 грн. та 468 674,46 грн. "інфляційних втрат".

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення «інфляційних витрат» у сумі 12 210,60 грн., суди попередніх інстанцій виходили з того, що здійснений позивачем розрахунок «інфляційних втрат» не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки позивачем індексована сума боргу, яка складається з суми основного боргу з врахуванням індексу інфляції за попередні періоди.

17. У відзиві на позову заяву відповідачем заявлено клопотання про зменшення суми пені на 99%.

Оцінивши всі фактичні обставини справи, взявши до уваги ступінь виконання зобов`язання відповідачем, відсутність доказів понесення позивачем збитків у результаті дій відповідача та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме справедливості, добросовісності, розумності, суди дійшли висновку про наявність підстав для реалізації права щодо зменшення розміру пені на 50% - до 169 820,57 грн. та частково задовольнили клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

18. Відповідач також просив відстрочити виконання рішення суду на 8 місяців. Встановивши відсутність доказів на підтвердження надзвичайних (виключних) обставин для відстрочення виконання рішення суду, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про таке відстрочення.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

19. Стаття 233 ГК України:

- у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

20. ЦК України:

- розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551);

- боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

21. Причиною подання касаційної скарги стало питання про наявність або відсутність підстав для зменшення господарським судом заявленої до стягнення суми пені та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення "інфляційних втрат" у сумі 12 210,60 грн. В іншій частині судові рішення попередніх судових інстанцій, прийняті по суті даної справи, не оскаржуються жодною із сторін.

22. Зменшення розміру і суми пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

23. Враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування "інфляційних втрат" на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування "інфляційних втрат" здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

24. Суди попередніх інстанцій з огляду на встановлені фактичні обставини справи, оцінивши надані докази та обставини справи в їх сукупності, врахувавши, що:

Підприємство є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів, у тому числі населення та державних органів, у теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання, та воно не уповноважене чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг, тому постачає теплову енергію за вартістю нижчою за її собівартість;

наявність тяжкого фінансового стану на Підприємстві підтверджується фінансовими звітами (баланси, звіти про фінансові результати діяльності, звіти з праці, звіти про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання та інші фінансові документи, що містяться в матеріалах справи);

відповідно до умов укладеного сторонами Договору газ, який продається за Договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації населенню, а тому невиконання відповідачем договірних зобов`язань виникло з об`єктивних причин, зокрема через значну заборгованість споживачів і їх неплатоспроможність, важкий фінансовий стан боржника;

матеріали справи не містять доказів спричинення Компанії негативних наслідків у зв`язку з несплатою Підприємством за газ у строки, встановлені Договором, оскільки втрати від знецінення коштів компенсуються, зокрема, стягненням «інфляційних втрат» та 3% річних за час, у який Позивач не міг користуватися коштами;

відповідач у процесі розгляду справи повністю погасив суму основного боргу;

прострочення платежів виникло не з вини підприємства, а внаслідок неузгодженості у сфері виділення бюджетних коштів та непокриття тарифами собівартості енергоносіїв, -

дійшли висновку про наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 551 ЦК України та частиною першою статті 233 ГК України, для зменшення нарахованої позивачем пені та частково задовольнили клопотання Підприємства і зменшили розмір заявленої суми пені на 50%.

25. Доводи касаційної скарги стосовно того, що судами попередніх інстанцій необґрунтовано зменшено розмір пені на 50 % не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зменшення суми пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Тобто судові рішення в частині зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені на 50% прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для їх скасування в цій частині не вбачається.

26. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення "інфляційних втрат" у сумі 12 210,60 грн., суди попередніх інстанцій виходили з того, що, розраховуючи інфляційні втрати за зобов`язаннями лютого 2017 року за період травень 2017 року - червень 2018 року, відповідач має індексувати суми боргу, що існували на останній день місяця, за який здійснюється таке нарахування (за травень 2017 року на суму 2 111 069,26 грн., за червень 2017 року на суму 2 072 761,26 грн., за липень 2017 року на суму 1 957 597,48 грн., за серпень 2017 року на суму 1 956 357,45 грн., за вересень 2017 року на суму 1 932 944,42 грн., за жовтень 2017 року - червень 2018 року на суму 1 852 568,93 грн.), без додавання "інфляційних", нарахованих за попередні періоди. Здійснивши розрахунок "інфляційних втрат" за зобов`язаннями лютого 2017 року, суди дійшли висновку, що арифметично вірний розмір "інфляційних втрат" складає 262 452,04 грн., а в іншій частині відповідних позовних вимог (12 210,60 грн.) слід відмовити.

Проте Касаційний господарський суд не може погодитися з рішеннями судів попередніх інстанцій у цій частині, оскільки вважає, що нарахування інфляційних витрат за зобов`язаннями лютого 2017 року за період травень 2017 року - червень 2018 року обґрунтовано здійснено позивачем у сумі 274 622, 64 грн. з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця (за травень 2017 року на суму 2 130 813,14 грн., за червень 2017 року на суму 2 120 205,72 грн., за липень 2017 року на суму 2 038 965,23 грн., за серпень 2017 року на суму 2 041 803,13 грн., за вересень 2017 року на суму 2 016 348, 29 грн., за жовтень 2017 року - червень 2018 року на суму 1 976 299,77 грн.), оскільки "інфляційні витрати" не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок, щодо застосування частини другої статті 625 ЦК України викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до частин першої та третьої статті 311 ГПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення: є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

27. За таких обставин Касаційний господарський суд дійшов висновку, що касаційна скарга Компанії підлягає частковому задоволенню, постанова Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 та рішення господарського суду Харківської області від 20.12.2018 у справі №922/2930/18 у частині відмови в стягненні 12 210,60 грн. "інфляційних втрат" підлягають скасуванню з прийняттям у зазначеній частині нового рішення про задоволення позову про стягнення з Підприємства на користь Компанії 12 210,60 грн. "інфляційних втрат". В іншій частині зазначені рішення та постанову попередніх судових інстанцій слід залишити без змін.

Судові витрати

28. У зв`язку з частковим задоволенням касаційної скарги Компанії та прийняттям нового рішення в частині стягнення 12 210,60 грн. "інфляційних втрат" підлягають перерозподілу і судові витрати зі справи, а саме з Підприємства на користь Компанії підлягають стягненню 183,16 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, 274,74 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та 366, 32 грн. витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 311, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Харківської області від 20.12.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі № 922/2930/18 скасувати в частині відмови у стягненні 12 210, 60 грн. "інфляційних втрат". Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов у цій частині задовольнити. Стягнути з комунального підприємства "Чугуївтепло" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 12 210, 60 грн. інфляційних нарахувань.

3. В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 20.12.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі №922/2930/18 залишити без змін.

4. Стягнути з комунального підприємства "Чугуївтепло" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в сумі 183, 16 грн., судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в сумі 274,74 грн. та судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, в сумі 366, 32 грн.

5. Видачу відповідних наказів доручити господарському суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов