ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2019 р. Справа № 911/1841/19

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., при секретарі судового засідання Литовці А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

до фізичної особи-підприємця Степовенка Андрія Вікторовича

про стягнення 70972,18 грн.

за участю представників

позивача: Куценко І.А. - предст. за дов. № 4668-К-О від 01.11.2018;

відповідача: Степовенко А.В.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач, АТ КБ «ПриватБанк», банк) з позовом до фізичної особи-підприємця фізичної особи-підприємця Степовенка Андрія Вікторовича (далі - відповідач, ФОП Степовенко А.В.) про стягнення 70972,18 грн. заборгованості, яка складається з 45833,33 грн. заборгованості за кредитом, 7861,12 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 11000,00 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 6277,73 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором банківського обслуговування від 25.07.2018 в частині своєчасного повернення кредитних коштів.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.07.2019 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи по суті призначено на 19.08.2019.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.08.2019 розгляд справи по суті відкладено на 23.09.2019.

Згідно з ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадках розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

В судовому засіданні 23.09.2019 представник позивача надала усні пояснення по суті спору, з посиланням на обставини, викладені в позовній заяві, та підтримувала позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву не подав. Під час розгляду справи по суті відповідач усно визнав обставини отримання кредитних коштів та зауважив про здійснення ним часткової сплати заборгованості по кредиту, при цьому заперечував проти нарахованих банком процентів, комісії та пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

23.09.2019, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

фізичною особою-підприємцем Степовенком Андрієм Віктровичем (клієнт) 25.07.2018 через систему інтернет-клієнт-банкінгу з використанням електронного цифрового підпису підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» (далі - Заява), згідно з якою відповідач приєднується до розділу 3.2.8. Умов та правил надання послуг «КУБ», які розміщені на веб-сайті АТ КБ «ПриватБанк» http://privatbank.ua. Вказана Заява та Умови разом складають кредитний договір між банком та клієнтом.

Підписання сторонами вказаної заяви підтверджується витягом електронного документу pdf: «Об`єкт перевірки: Заява про приєднання до Умов та правил надання послуги КУБ.pdf», який свідчить про накладення ПАТ КБ «Приватбанк» (0) електронного цифрового підпису установи (технологічний ключ МСБ) та накладення 25.07.2018 Степовенком А.В. (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) власного електронного цифрового підпису та електронної печатки.

Частиною 1 ст. 634 Цивільного кодексу України закріплено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За змістом ст. 180 Господарського кодексу України, ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. ч. 4, 7 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами. Укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України) .

Згідно із ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», чинному на момент виникнення спірних правовідносин, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

Положеннями ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. ст. 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

З урахуванням вказаних норм права та обставин справи, враховуючи, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки), суд дійшов висновку, що подані до суду паперові копії електронних доказів (про які зазначено вище) свідчать, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ФОП Степовенком А.В. шляхом накладення 25.07.2018 їх ЕЦП на документ: Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ», укладено в письмовій формі договір від 25.07.2018, який за правовою природою є кредитним договором. Сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов, необхідних для даного виду договору.

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4., 1.5., 1.6. Заяви банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності клієнта в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та ін. винагород в обумовлені цим договором терміни. Розмір кредиту: 50000,00 грн. Строк кредиту: 12 місяців з дати видачі коштів клієнту. Проценти (комісія) за користування кредитом: 2% в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту). Порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів клієнту, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом; погашення процентів щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів клієнту, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом. Сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається у додатку 1 до цієї заяви та доступний клієнту у системі «Приват24 для бізнесу». У випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п. 1.5. цієї заяви, клієнт зобов`язаний додатково до процентів, вказаних у п. 1.4., сплатити банку проценти у розмірі 4% в місяць від суми простроченої заборгованості та неустойку в розмірі і згідно розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг.

В додатку 1 до Заяви сторони погодили графік погашення основної суми боргу та процентів за кредитом, згідно з яким клієнт зобов`язався погашати заборгованість щомісяця рівними частинами протягом 12 місяців.

Відповідно до ч. .ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п. п. 1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України).

В силу приписів ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать матеріали справи, 25.07.2018 на підставі кредитного договору від 25.07.2018 банком перераховано на поточний рахунок клієнта кредитні кошти у розмірі 50000,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки за період з 01.01.2000 по 02.07.2019 по рахунку ФОП Степовенка А.В .

Водночас судом встановлено, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання з повернення кредиту виконував неналежним чином, сплативши 12.09.2018 лише 4166,67 грн. з порушенням визначених строків, що підтверджується банківською випискою за період з 01.01.2000 по 02.07.2019.

Таким чином судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем в частині погашення суми кредиту складає 45833,33 грн.

З урахуванням викладеного, оскільки заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в сумі 45833,33 грн. станом на час ухвалення рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, відповідно, позовна вимога про стягнення з відповідача суми 45833,33 грн. грн. заборгованості за кредитом підлягає задоволенню судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, у зв`язку із порушенням відповідачем графіку повернення кредитних коштів у позивача виникло право вимагати повернення усієї суми кредиту достроково, а також комісії (п. 1.4. Заяви) та процентів (п. 1.6. Заяви). Позивач зазначає, що заборгованість відповідача за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість складає 7861,12 грн., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії - 11000,00 грн.

Суд, перевіривши доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором від 25.07.2018, укладеним між сторонами, станом на 01.07.2019, в частині нарахування комісії (п. 1.4. Заяви) та процентів (п. 1.6. Заяви), встановив, що відповідні розрахунки є арифметично вірними, складеними відповідно до умов договору та вимог закону, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 6277,73 грн. пені, нарахованої у зв`язку з неналежним виконанням позичальником свого обов`язку з повернення кредиту.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Обґрунтовуючи підстави для нарахування пені, позивач посилається на п. 1.6. Заяви, згідно з яким неустойка нараховується в розмірі і згідно розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 в аналогічному спорі вказано, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, суд не приймає до уваги положення, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, що надані позивачем, позаяк суду не надано доказів погодження з позичальником саме цієї редакції Умов. Тож, при вирішенні даного спору суд керується лише умовами, що викладені в заявці та безпосередньо підписані позичальником.

Пунктом 1.6. Заяви не передбачено розміру в якому нараховується неустойка, у випадку порушення позичальником строку погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже зазначеним законом визначено граничний розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Конкретний розмір пені може встановлюватись законом або договором.

Оскільки сторонами в договорі не було передбачено розміру пені, а законом її розмір для такого виду зобов`язань не передбачений, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 6277,73 грн. пені.

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ФОП Степовенка А.В. про стягнення 70972,18 грн. заборгованості підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення: 45833,33 грн. заборгованості за кредитом, 7861,12 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість та; 11000,00 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії. Позовні вимоги про стягнення 6277,73 грн. пені не підлягають задоволенню з викладених вище підстав.

Судовий збір, на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Степовенка Андрія Вікторовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ): 45833 (сорок п`ять тисяч вісімсот тридцять три) грн. 33 коп. заборгованості за кредитом, 7861 (сім тисяч вісімсот шістдесят одну) грн. 12 коп. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 11000 (одинадцять тисяч) грн. 00 коп. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії та 1751 (одну тисячу сімсот п`ятдесят одну) грн. 08 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 04.10.2019.

Суддя О.В. Щоткін