ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2019 р. Справа № 917/1239/19

Суддя Господарського суду Полтавської області Білоусов С.М, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу

за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50,

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер агро центр", вул. Гавсевича, буд. 35, м. Лубни, Полтавська область, 37503,

2. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

19.07.2019 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер агро центр" та ОСОБА_1 про стягнення солідарно 90 856,45 грн. заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Відповідач - 1 порушивши умови договору та приписи законодавства, не повернув кредитні кошти у передбачений договором термін та не сплатив в повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.07.2019 р. у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, позивачу надано строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, відповідачу надано строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (у разі подання такого) подати заперечення на відповідь на відзив.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала суду від 15.07.2019 року про відкриття провадження у даній справі, надсилалась рекомендованим листом сторонам за їх юридичними адресами про що свідчать повідомлення, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

18.12.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Віннер агро центр" (далі Відповідач -1) через систему інтернет - клієнт - банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису Анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ". Відповідно до цієї заяви позичальник приєднався до розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг, які офіційно розміщені на офіційному веб - сайті АТ КБ "ПриватБанк" http://privatbank.ua.

Відповідно до пункту 3.2.8.1 Умов, Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий «Кредит КУБ» для фінансування поточної діяльності Клієнта, в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим Договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ», а також в системі «Приват24».

Клієнт приєднується до умов та правил надання кредиту «Кредит «КУБ» шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі Папка 24 або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладання сторонами кредитного договору.

За п. 3.2.8.2 Умов, розмір кредиту, який може бути наданий в рамках умов та правил надання кредиту «Кредит «КУБ», складає від 50 000 до 1 000 000 грн.

Відповідно до умов зазначеного договору позивач перерахував на поточний рахунок відповідача № 1 кредитні кошти всього у розмірі 120 000,00 грн., що підтверджується випискою надходження коштів по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер агро центр".

Пунктом 3.2.8.3.1 Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві.

За п. 3.2.8.3.1.3 Умов, Клієнт доручає Банку щомісячно у строки, зазначені в Заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

Пунктом 1.3. Заяви встановлено, що кредит надається на строк 12 місяців від дня видачі кредиту. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів (п. 1.5. Заяви).

Пунктами 3.2.8.5.2 та 3.2.8.5.3 Умов та правил надання банківських послуги «КУБ» передбачено, що клієнт зобов`язується оплатити щомісячні проценти за користування кредитом згідно з п. 3.2.8.3.2; повернути кредит та здійснити інші платежі, передбачені договором, у терміни та в сумах, як встановлено п.п. 3.2.8.3.1, 3.2.8.3.2, 3.2.8.5.14, 3.2.8.6.2, а також зазначені в заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

У пункті 3.2.8.10.5 Умов сторони узгодили, що терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років.

В порушення умов укладеного договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Віннер Агро Центр" не повернуло кредитні кошти у розмірі, визначеному договором, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку Відповідача-1.

В забезпечення зобов`язання за кредитним договором б/н від 18.12.2018 року, між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 (Відповідач №2) укладено договір поруки № POR986, предметом якого є надання поруки Відповідачем №2 (Поручителем) перед Кредитором (Позивачем) за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Віннер агро центр" (Боржником) зобов`язань за угодами приєднання до: 1.1.1 розділу 3.2.8 "Кредит КУБ" Умов та правил надання банківських послуг (далі - Угода 1), по сплаті: а) процентної ставки за користування кредитом: за період користування кредитом згідно Угоди 1 - 1,8% від суми кредиту щомісяця; за період користування кредитом згідно пп. 3.2.8.5.3 Угоди 1 - 4,0 % від суми кредиту щомісяця; б) кредиту в розмірі, що вказаний в Угоді 1.

Якщо під час виконання Угоди 1 зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором, збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя, Поручитель при укладенні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за Угодою 1 в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з Поручителем не потрібні (п. 1.1 договору поруки).

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Угодою1 в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків; поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності (п. 1.2 договору поруки).

Згідно з п. 2.1.2 договору поруки, у випадку невиконання Боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого п. 1.1 цього договору, Кредитор має право направити Поручителю вимогу із зазначенням не виконаного(их) зобов`язання(нь). Не направлення Кредитором вказаної вимоги не є перешкодою та не позбавляє права Кредитора звернутися до суду з вимогою виконати взяті на себе Поручителем зобов`язання або вимагати від Поручителя виконання взятих на себе зобов`язань іншими способами. Поручитель відповідає перед Кредитором як солідарний Боржник у випадку невиконання Боржником зобов`язань за Угодою1 незалежно від факту направлення чи не направлення Кредитором Поручителю передбаченої даним пунктом вимоги.

Сторонами погоджено, що порука за договором припиняється через 15 років після його укладення. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за Угодою1 договір поруки припиняє свою дію (п. 4.1 договору поруки).

Зміст договору поруки, укладеного Банком з ОСОБА_1 , узгоджується з умовами п. 3.2.8.8.2 Умов та правил надання кредиту «Кредит КУБ», згідно якого забезпеченням виконання зобов`язань Клієнта (Відповідача-1) - юридичною особою за цим Договором є укладення Договору поруки.

Договір поруки підписаний поручителем ОСОБА_1 шляхом використання електронного цифрового підпису, що підтверджується випискою по перевірці договору поруки.

Отже, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер агро центр" за кредитним договором № б/н від 18.12.2018 року забезпечені порукою ОСОБА_1 за договором поруки № POR986 від 20.12.2018 року.

Повідомлення щодо необхідності сплати заборгованості від 13.06.2019 року, яке надсилалось Боржнику і Поручителю, останні залишили без реагування.

Посилаючись на вказані обставини, позивач вказує на те, що станом на 26.06.2019 року заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер Агро Центр" становить 87 373,39 грн. та складається з:

83 890,33 грн. - заборгованість за кредитом;

741,55 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість;

2160,00 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії;

581,51 грн. - заборгованість з пені.

При винесенні рішення судом враховано наступне.

За змістом ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлене договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 ЦК України).

Стаття 181 ГК України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до норм ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

18.12.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Віннер агро центр" через систему інтернет-клієнт-банкінг підписало Анкету-заяву про приєднання до розділу 3.2.8 "Умов та правил надання послуг «КУБ" із використанням електронного цифрового підпису.

Таким чином, 18.12.2018 року між Позивачем та Відповідачем-1 було укладено кредитний договір, який за своєю правовою природою є договором приєднання та складається з Анкети-заяви та Умов.

Укладений між сторонами у справі договір не суперечить чинному законодавству, укладений у письмовій формі, відповідно до виписки об`єкта перевірки: заяви про приєднання (арк. с. 20) підписаний електронним цифровим підписом керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер агро центр".

З огляду на встановлений ст. 204 ЦК України принцип презумпції правомірності правочину, суд приймає кредитний договір від 18.12.2018 року як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу, для виникнення у позивача та відповідача-1 взаємних цивільних прав та обов`язків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Пунктом 3.2.8.3.1 Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві.

За п. 3.2.8.3.1.3 Умов, Клієнт доручає Банку щомісячно у строки, зазначені в Заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

Пунктом 1.3. Заяви встановлено, що кредит надається на строк 12 місяців від дня видачі кредиту. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів (п. 1.5. Заяви).

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем свого обов`язку за договором щодо надання позичальнику (відповідачу-1) кредитних коштів в сумі 120 000,00 грн. в межах кредитного ліміту та часткову сплату відповідачем заборгованості по кредиту в сумі 36 109,67 грн. Отже, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер агро центр" виник обов`язок повернути кредит.

Таким чином, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення 83 890,33 грн. заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер агро центр" за кредитним договором б/н від 18.12.2018 року. Розрахунок заборгованості виконано станом на 26.06.2019р.

Як зазначалося судом вище, позивач в тексті позовної заяви вказує на те, що станом на 26.06.2019 року заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер агро центр" становить 87 373,39 грн. та складається з: 83 890,33 грн. - заборгованість за кредитом; 741,55 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 2 160,00 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії; 581,51 грн. - заборгованість з пені.

Здійснивши перевірку нарахування штрафних санкцій (741,55 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 2 160,00 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії; 581,51 грн. - заборгованість з пені) за кредитним договором б/н від 18.12.2018 року, суд дійшов висновку, що дані нарахування є правомірними і підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до абз. 3 п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (чинної на момент винесення рішення), у разі коли позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Враховуючи задоволення позовних вимог повністю щодо солідарного стягнення суми основного зобов`язання з відповідачів, судові витрати за розгляд даної справи в сумі 1921,00 грн. підлягають стягненню з відповідачів по 960,50 грн. витрат по сплаті судового збору з кожного.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 237, 238, ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Віннер агро центр" (вул. Гавсевича, буд. 35, м. Лубни, Полтавська область, 37503, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800, ідентифікаційний код 14360570) - 83 890,33 грн. заборгованості за кредитом, 741,55 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 2 160,00 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 581,51 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та 1 921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя С.М. Білоусов