ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

16.10.2019 Справа № 917/1786/19

Суддя Киричук О.А. , розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Прана-Фарм» про забезпечення позову по справі № 917/1786/19

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Прана-Фарм», 61202, м,Харків, пр.Свободи, 46В, к.79 Код

до Фізичної особи-підприємця Івка Олександра Єгоровича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1

про внесення змін до договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прана-Фарм» звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Івка Олександра Єгоровича про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення №05-11/18 від 05.11.2018 року шляхом визнання укладеною додаткової угоди.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.10.2019 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 07.11.19.

Разом з позовною заявою на адресу суду надійшла заява «Прана-Фарм» про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:

1.1. Заборонити до набрання рішенням по справі законної сили ФОН Івко О.С. (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) виселяти ТОВ «Прана-Фарм» (Код ) із приміщення загальною площею 79.3 кв.м.. яке розташоване за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Павлова, буд. 10;

1.2. Заборонити до набрання рішенням по справі законної сили ФОП Івко О.С. (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) обмежувати доступ ТОВ «Прана-Фарм» (Код ) до приміщення загальною площею 79.3 кв.м.. яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . рухомого майна та обладнання, які знаходяться в користуванні ТОВ «Прана-Фарм» (Код ). а також буді-яким способом створювати перешкоди для здійснення ТОВ «Прана-Фарм» (Код ) підприємницької діяльності в зазначених приміщеннях;

1.3. Заборонити до набрання рішенням по справі законної сили ФОП Івко О.С. (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) припиняти та зупиняти роботу будь-яких систем забезпечення: постачання електроенергії, водопостачання, опалення приміщення загальною площею 79.3 кв.м.. яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Заява обґрунтована тим, що 05.11.2018 року між ним (далі за текстом - Позивач. Орендар) та ФОП Івко О.С. (далі за текстом Відповідач. Орендодавець) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 05-11/18 (далі за VCKCTOM - Договір) предметом якого є нежитлове приміщення загальною площею 79.3 кв.м.. яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (п. 1.2. Договору). Приміщення було передано з метою використання його Позивачем у підприємницькій діяльності, а саме для розміщення офісу та аптеки, тобто об`єкту торгівлі лікарськими засобами та додатковим асортиментом товарів народного споживання (супутні товари та інші, пов`язані із лікарськими засобами.

Відповідно до п. 7.3. Договору, строк дії договору становить 12 місяців з дати передачі об`єкту оренди за актом приймання-передачі. тобто до 05.1 1.2019 року.

Позивач звернувся до Відповідача з листом № 04/08/19 щодо наміру продовжити термін дії договору оренди нежитлового приміщення № 05-11/18 від 05.11.2018 року на 12 місяців тобто до 05.11.2020 року, для чого Відповідачу була направлена для розгляду та підписання відповідна додаткова угода до договору.

Однак, станом на дату звернення до суду. Відповідач залишив без уваги та підписання відповідну додаткову угоду до договору в частині продовження терміну дії договору.

Враховуючи вищевикладене (оскільки між сторонами фактично існує спір про наявність правових підстав для користування позивачем майном) позивач вважає, що у період розгляду справи з боку відповідача будуть чинитися перешкоди у вільному доступі працівників позивача до приміщень, блокуванні роботи позивача тощо.

Крім того, вказує позивач, предметом використання нерухомого майна є розміщення аптеки, яка здійснюс роздрібну торгівлю лікарськими засобами. В об`єкті оренди зокрема зберігаються лікарські засоби із спеціальними умовами зберігання (температурного режиму, тощо) та у разі перешкоджання з боку Відповідача у вільному доступі працівників Позивача до приміщень та блокуванні роботи аптеки це призведе до псування лікарських засобів, тим самим завдаючи матеріальні збитки Позивачу.

Відповідно до вимог ст.136, 137 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1, 5-8 ст. 140 ГПК України: заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглянувши доводи заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Прана-Фарм» про забезпечення позову по справі № 917/1786/19 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до частини 4 зазначеної статті Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що в обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач послався на те, що 05.11.2018 року між ним та відповідачем укладено договір оренди нежитлового приміщення № 05-11/18,предметом якого є нежитлове приміщення загальною площею 79.3 кв.м.. яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (п. 1.2. Договору). Приміщення було передано з метою використання його Позивачем у підприємницькій діяльності, а саме для розміщення офісу та аптеки, тобто об`єкту торгівлі лікарськими засобами та додатковим асортиментом товарів народного споживання (супутні товари та інші, пов`язані із лікарськими засобами.

Відповідно до п. 7.3. Договору, строк дії договору становить 12 місяців з дати передачі об`єкту оренди за актом приймання-передачі. тобто до 05.1 1.2019 року.

Позивач звернувся до Відповідача з листом № 04/08/19 щодо наміру продовжити термін дії договору оренди нежитлового приміщення № 05-11/18 від 05.11.2018 року на 12 місяців тобто до 05.11.2020 року, для чого Відповідачу була направлена для розгляду та підписання відповідна додаткова угода до договору.

Однак, станом на дату звернення до суду, Відповідач залишив без уваги та підписання відповідну додаткову угоду до договору в частині продовження терміну дії договору.

Оскільки між сторонами фактично існує спір про наявність правових підстав для користування позивачем майном, позивач вважає, що є достатньо підстав вважати, що після закінчення строку дії договору оренди відповідачем можуть створюватися йому перешкоди в користуванні орендованим приміщенням.

Слід відзначити, що у даному випадку застосуватися та досліджуватися повинна така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Крім того, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (висновки про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №916/2786/17).

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і 137 ГПК України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч.2, 5, 6, 7 ст. 137 ГПК України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Предметом позову в даній справі є спір про наявність правових підстав для користування позивачем майном, раніше переданим йому відповідачем в оренду, зокрема, позивач просить суд внести зміни до договору оренди нежитлового приміщення №05-11/18 від 05.11.2018 року шляхом визнання укладеною додаткової угоди, якою викласти пункт 7.3. розділу 7 «Строк дії договору» в наступній редакції: «Цей договір діє з 05.11.2018 до 05.11.2020 року.».

Враховуючи те, що станом на дату звернення до суду, Відповідач залишив без уваги та підписання відповідну додаткову угоду до договору в частині продовження терміну дії договору, тобто, суд дійшов висновку про наявність реальної загрози ефективному захисту, що істотно ускладнить виконання рішення господарського суду в частині відновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі задоволення позову.

Оскільки вжиття заходів до забезпечення позову є гарантією виконання судового рішення, виходячи з розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і забезпечення збалансованості інтересів сторін у справі, суд вважає обґрунтованим клопотання позивача в частині вимог щодо забезпечення позову шляхом заборони до набрання рішенням по справі законної сили ФОП Івко О.С. (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) обмежувати доступ ТОВ «Прана-Фарм» (Код ) до приміщення загальною площею 79.3 кв.м.. яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . рухомого майна та обладнання, які знаходяться в користуванні ТОВ «Прана-Фарм» (Код ). а також буді-яким способом створювати перешкоди для здійснення ТОВ «Прана-Фарм» (Код СДРПОУ 35587587) підприємницької діяльності в зазначених приміщеннях; а також заборони до набрання рішенням по справі законної сили ФОП Івко О.С. (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) припиняти та зупиняти роботу будь-яких систем забезпечення: постачання електроенергії, водопостачання, опалення приміщення загальною площею 79.3 кв.м.. яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

В частині вимог щодо забезпечення позову шляхом заборони до набрання рішенням по справі законної сили ФОН Івко О.С. (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) виселяти ТОВ «Прана-Фарм» (Код ) із приміщення загальною площею 79.3 кв.м.. яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 заява позивача відхиляється з огляду на наявність між сторонами спору щодо користування позивачем саме нежитловим приміщенням, в той час як поняття виселення є категорією житлового законодавства.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.136, 137, 140, 141 , 234 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Заборонити до набрання рішенням по справі законної сили ФОП Івко О.С. (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) обмежувати доступ ТОВ «Прана-Фарм» (Код ) до приміщення загальною площею 79.3 кв.м.. яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . рухомого майна та обладнання, які знаходяться в користуванні ТОВ «Прана-Фарм» (Код ). а також буді-яким способом створювати перешкоди для здійснення ТОВ «Прана-Фарм» (Код ) підприємницької діяльності в зазначених приміщеннях;

3. Заборонити до набрання рішенням по справі законної сили ФОП Івко О.С. (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) припиняти та зупиняти роботу будь-яких систем забезпечення: постачання електроенергії, водопостачання, опалення приміщення загальною площею 79.3 кв.м.. яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

4. В іншій частині вимог у задоволенні заяви відмовити.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Прана-Фарм», 61202, м,Харків, пр.Свободи, 46В, к.79 Код

Боржник: Фізична особа-підприємець Івко Олександр Єгорович, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 16.10.19р. та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Киричук О.А.