РІШЕННЯ

Іменем України

10 жовтня 2019 року м. ЧернігівСправа № 927/572/19
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Лавриненко Л.М.

секретар судового засідання Матюшенко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №927/572/19, розгляд якої здійснено у порядку загального позовного провадження

За позовом: Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації

вул. Єлецька, буд.11, м. Чернігів, 14000

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Фенікс+

вул. Громадська, буд. 45, м. Чернігів, 14000

адреса засновника Пастернак Тараса Григоровича: вул. Довженка, будинок 149, село Шаболтасівка, Сосницький район, Чернігівська область, 16111

Про стягнення 1487424,89 грн.

За участю:

позивача: Даневич А.О., адвокат; ордер серія ЧН №073555 від 29.07.2019; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН №000624 від 25.01.2019

відповідача: не з`явився

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем Управлінням капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Фенікс+ про стягнення суми неповернутого авансу у розмірі 1037955,83 грн; 10% штрафу від невикористаної частини авансу у розмірі 103795,58 грн та 20801,77 грн пені.

Заявлений позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду №11-Б про закупівлю робіт за державні кошти Амбулаторія загальної практики сімейної медицини (на 3-4 лікаря) по вул. Шевченка, 25, в с. Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області будівництво (ДК 021:20-9 Роботи, пов`язані з об`єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об`єктів цивільного будівництва) від 05.03.2019.

Ухвалою суду від 11.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 30.07.2019 о 11:30.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але повноважного представника у судове засідання 30.07.2019 не направив.

Ухвала суду від 11.07.2019, направлена на адресу відповідача, зазначену позивачем у позовній заяві: вул. АДРЕСА_1 , буд АДРЕСА_2 45, м. Чернігів, 14000, повернулась до суду з відміткою: «інші причини, що не дали змоги виконати обов?язки щодо пересилання поштового відправлення».

У підготовчому засіданні 30.07.2019 судом були вчинені дії щодо перевірки статусу та місцезнаходження відповідача та зроблено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який залучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 30.07.2019 суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 03.09.2019 на 09:30.

Ухвалою суду від 30.07.2019, відповідно до ст. 120, 121 ГПК України, викликано сторін у підготовче засідання, яке відбудеться 03.09.2019 о 09:30.

Позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №360 від 30.07.2019, але процесуальним правом участі в судовому засіданні 03.09.2019 не скористався.

Відповідач також був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але повноважного представника у судове засідання 03.09.2019 не направив.

Ухвали суду від 30.07.2019, направлені на адреси відповідача та його засновника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ), повернулись до суду з відміткою: «інші причини, що не дали змоги виконати обов?язки щодо пересилання поштового відправлення, не проживає».

До початку судового засідання від позивача надійшла письмова заява від 30.08.2019 про збільшення розміру позовних вимог, у якій позивач просив суд: збільшити розмір позовних вимог на 324871,71 грн, виходячи з розрахунку ціни позову, яка станом на 30.08.2019 складає 1487424,89 грн та відповідно стягнути з відповідача суму неповернутого авансу у розмірі 1266271,48 грн; 10% штрафу від невикористаної частини авансу у розмірі 126627,15 грн та 94526,26 грн пені за 72 дні прострочення. Також у п.4 прохальної частини заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач просив суд для належної підготовки справи для розгляду по суті продовжити підготовче провадження.

Від відповідача, до початку судового засідання, надійшло письмове клопотання від 29.08.2019 про перенесення розгляду справи у зв`язку з перебуванням директора Пастернака Т.Г. у службовому відрядженні, що підтверджується наказом №1-КВ від 29.08.2019, посвідченням про відрядження №10 від 30.08.2019 та проїзними документами, копії яких додано до матеріалів справи.

Ухвалою від 03.09.2019 суд задовольнив заяву позивача від 30.08.2019 про збільшення позовних вимог та викладене в ній клопотання про продовження підготовчого провадження; прийняв збільшення позивачем розміру позовних вимог на 324871,71 грн та відповідно стягнення неповернутого авансу у розмірі 1266271,48 грн; 10% штрафу від невикористаної частини авансу у розмірі 126627,15 грн та 94526,26 грн пені; продовжив строк підготовчого провадження на 30 календарних днів; задовольнив клопотання відповідача про перенесення розгляду справи та відклав підготовче засідання на 12.09.2019 о 09:30.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №173 від 03.09.2019, але своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні 12.09.2019 не скористався, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвала суду від 03.09.2019, направлена на адресу засновника Пастернака Тараса Григоровича ( АДРЕСА_4 ) повернулась до суду з відміткою: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення; не проживає».

Заяв та клопотань від сторін на час судового засідання 12.09.2019 до суду не надходило.

Ухвалою суду від 12.09.2019 закрито підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 01.10.2019 о 11:00. Визнано обов`язкову явку в судове засідання повноважних представників сторін.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №807 від 12.09.2019, але повноважного представника у судове засідання 01.10.2019 не направив.

Ухвала суду від 12.09.2019, направлена на адресу засновника Пастернака Тараса Григоровича ( АДРЕСА_4 ) повернулась до суду з відміткою: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, не проживає».

У судовому засіданні 01.10.2019 суд розпочав розгляд справи по суті.

До початку судового засідання від відповідача надійшло письмове клопотання від 23.09.2019 про перенесення розгляду справи у зв`язку з перебуванням директора Пастернака Т.Г. у щорічній відпустці згідно з запланованим графіком відпусток, що підтверджується відповідними документами, копії яких додано до матеріалів справи.

Представник позивача щодо клопотання відповідача про перенесення розгляду справи не заперечувала.

У судовому засіданні 01.10.2019 суд постановив ухвалу про задоволення клопотання відповідача та про відкладення розгляду справи по суті на 10.10.2019 о 12:00.

Ухвалою суду від 01.10.2019, відповідно до ст. 120, 121 ГПК України, повідомлено сторін про те, що судове засідання з розгляду справи по суті відкладено на 10.10.2019 на 12:00.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №380 від 01.10.2019, але повноважного представника у судове засідання 10.10.2019 не направив.

Ухвала суду від 01.10.2019, направлена на адресу засновника Пастернака Тараса Григоровича ( АДРЕСА_4 ) повернуласьдо суду з відміткою: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, не проживає».

До початку судового засідання від відповідача надійшло письмове клопотання від 08.10.2019 про перенесення розгляду справи, за підписом директора ТОВ «Будівельна компанія «Фенікс+» ОСОБА_1 . У поданому клопотанні відповідач просить суд перенести розгляд справи у зв`язку з перебуванням директора Пастернака Т.Г. у запланованій згідно графіку відпусток, щорічній відпустці, що підтверджується копіями: наказів №3-КВ від 08.10.2019 Про надання відпустки ОСОБА_1 , №4-КВ від 08.10.2019 Про затвердження змін до графіку відпусток, графіку відпусток керівництва зі змінами ТОВ «Будівельна компанія «Фенікс+» на 2019 від 08.10.2019, фіскального чеку від 08.10.2019, доданих до матеріалів справи.

Представник позивача щодо клопотання відповідача про перенесення розгляду справи заперечувала.

Клопотання відповідача про перенесення розгляду справи від 08.10.2019 відхилено судом, оскільки коло осіб, які мають право представляти інтереси підприємств відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, не обмежується. Неможливість направити в судове засідання іншого представника, як з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами та неможливість такої заміни представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 73-74 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, з наданих відповідачем до клопотання від 08.10.2019 про перенесення розгляду справи документів вбачається, що накази №3-КВ Про надання відпустки ОСОБА_1 та №4-КВ Про затвердження змін до графіку відпусток, а також графік відпусток керівництва зі змінами ТОВ «Будівельна компанія «Фенікс+» на 2019 датуються 08.10.2019, у той час, як ухвала суду від 01.10.2019, якою повідомлено відповідача про дату та час наступного судового засідання (10.10.2019 о 12:00), була отримана особисто ОСОБА_1 03.10.2019, згідно з його підписом на повідомленні про вручення поштового відправлення №380 від 01.10.2019, що свідчить про попередню обізнаність відповідача стосовно наступної дати слухання даної справи та можливість скористатись процесуальним правом участі в судовому засіданні 10.10.2019.

У судовому засіданні 10.10.2019 представником позивача було подано для огляду оригінали документів, копії яких додано до позовної заяви.

Після огляду надані оригінали документів були повернуті представнику позивача.

Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (ч.2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Застосовуючи згідно зі ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Зважаючи на те, що згідно ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 11.07.2019 було встановлено відповідачу строк надання відзиву на позов та відповідач був попереджений, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судових засіданнях 30.07.2019, 03.09.2019, 12.09.2019, 01.10.2019 та 10.10.2019 не скористався та повноважного представника не направив; відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, а тому рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 ст.202 та ч.1 ст.205 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1,2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

05.03.2019 між Управлінням капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації (замовник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Фенікс+ (виконавець, відповідач у справі) договір підряду №11-Б про закупівлю робіт за державні кошти Амбулаторія загальної практики сімейної медицини (на 3-4 лікаря) по вул. Шевченка, 25, в с. Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області будівництво (ДК 021:20-9 Роботи, пов`язані з об`єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об`єктів цивільного будівництва) (далі договір підряду №11-Б від 05.03.2019), копія якого додана позивачем до матеріалів справи (а.с.10-17), а огляд оригіналу даного договору здійснено судом у судовому засіданні 10.10.2019.

Відповідно до п. 1.1.-1.3. договору підряду №11-Б від 05.03.2019 замовник доручає, а виконавець виконує на свій ризик, своїми силами і засобами роботи по об?єкту: Амбулаторія загальної практики сімейної медицини (на 3-4 лікаря) по вул. Шевченка, 25, в с. Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області будівництво (ДК 021:20-9 Роботи, пов`язані з об`єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об`єктів цивільного будівництва) і здає їх замовнику.

Виконавець виконує роботи та спільно з замовником здає об?єкт в експлуатацію у відповідності до затвердженої проектної документації, діючих ДСТУ та інших нормативних актів чинних на території України. Виконавець надає замовнику всю виконавчу документацію по об?єкту.

Обсяг робіт відповідно до проектно-кошторисної документації. Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені замовником залежно від реального фінансування видатків.

Згідно з п. 10.1. договору підряду №11-Б від 05.03.2019, договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019, а у разі невиконання сторонами зобов?язань, передбачених договором діє до повного виконання сторонами своїх зобов?язань. Припинення дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення своїх зобов?язань, вчинених під час дії цього договору.

Статтею 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Зі змісту договору підряду №11-Б від 05.03.2019 вбачається, що за юридичною природою вказаний договір є договором підряду.

Доказів припинення, визнання недійсним, дострокового чи одностороннього розірвання договору підряду №11-Б від 05.03.2019 сторони суду не надали.

Частинами 1,3 ст. 843 Цивільного кодексу України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану роботу.

У відповідності до ст.854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Пунктами 3.1.-3.2. договору підряду №11-Б від 05.03.2019 передбачено, що вартість будівництва визначається з урахуванням ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, проектно-кошторисної документації, тендерної документації, пропозиції виконавця та вимог чинного законодавства.

Ціна цього договору визначається виходячи із загальної вартості будівельних робіт, устаткування та інших витрат, що виконуються виконавцем за даним договором та становить 7569,64275 тис.грн без ПДВ, в т.ч.: -вартість будівельних робіт та інших витрат 7085,59271 тис.грн без ПДВ; -вартість устаткування, що підлягає встановленню 484,05004 тис.грн без ПДВ.

Оплата за договором здійснюється за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів, спрямованих на розвиток системи охорони здоров?я у сільській місцевості та коштів співфінансування з місцевого бюджету (п. 3.3. договору підряду №11-Б від 05.03.2019).

Договірна ціна, календарний графік виконання робіт, план фінансування будівництва передбачені у додатках до договору підряду №11-Б від 05.03.2019 (а.с.15-17).

Додатковою угодою №1 від 05.03.2019 внесено зміни до договору підряду №11-Б від 05.03.2019, а саме: в п. 3.2.: зокрема, у 2019 вартість будівельних робіт, устаткування та інших витрат становить 6036,63064 тис.грн без ПДВ, в т.ч.: -вартість будівельних робіт та інших витрат 5853,48460 тис.грн без ПДВ; -вартість устаткування, що підлягає встановленню 183,14604 тис.грн без ПДВ. До п. 3.3.: оплата за договором здійснюється за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів, спрямованих на розвиток системи охорони здоров?я у сільській місцевості в сумі 5432,96758 тис.грн та коштів співфінансування з місцевого бюджету в сумі 603,66306 тис.грн. До п. 10.1.: договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2020, а у разі невиконання сторонами зобов?язань, передбачених договором діє до повного виконання сторонами своїх зобов?язань. Припинення дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення своїх зобов?язань, вчинених під час дії цього договору.

З урахуванням зазначених змін внесено також зміни до п.12 додатку 1 «Розрахунок договірної ціни та локальні кошториси до неї», додатку 2 «Календарний графік виконання робіт», додатку 3 «Підсумкова відомість ресурсів», додатку 4 «План фінансування будівництва», виклавши їх у нових редакціях (а.с.18-23).

Пунктом 4.1. договору підряду №11-Б від 05.03.2019, сторони визначили, що відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 23.04.2017 №117, від 27.12.2001 №1764, замовник до початку виконання робіт може перерахувати виконавцю аванс у розмірі, що не перевищує 30% вартості річного обсягу робіт. В цьому випадку виконавець зобов?язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.

Додатковою угодою №2 від 15.03.2019 внесено зміни до п.4.1. договору підряду №11-Б від 05.03.2019 та доповнено його, а саме: відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 23.04.2017 №117, від 05.12.2018 №1074, від 27.12.2001 №1764, замовник до початку виконання робіт може перерахувати виконавцю аванс на небюджетний рахунок, відкритий на його ім?я в органах Казначейства у встановленому законодавством порядку, з подальшим використанням зазначених коштів виконавцем виключного з такого рахунку на цілі, визначені договором, у розмірі, що не перевищує 30% вартості річного обсягу робіт. В цьому випадку виконавець зобов?язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику. Пункт 4.1.1.: сума авансу на будівельні роботи становить: за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення заходів, спрямованих на розвиток системи охорони здоров?я у сільській місцевості в сумі 1580,43600 тис.грн та коштів співфінансування з місцевого бюджету в сумі 175,60400 тис.грн (а.с.24).

Додатковою угодою №3 від 28.05.2019 внесено зміни до п.12, виклавши додаток 2 «Календарний графік виконання робіт» у новій редакції (а.с.25-26).

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було виставлено позивачу рахунки-фактури №БК011 від 15.03.2019 на суму 175604,00 грн та №БК010 від 15.03.2019 на суму 1580436,00 грн, найменування: аванс на виконану роботу по будівництву об?єкту: Амбулаторія загальної практики сімейної медицини (на 3-4 лікаря) по вул. Шевченка, 25, в с. Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області будівництво (ДК 021:20-9 Роботи, пов`язані з об`єктами завершеного чи незавершеного будівництва та об`єктів цивільного будівництва. Договір №11-Б від 05.03.2019, копії яких додано до матеріалів справи (а.с.31,32).

На виконання умов договору підряду №11-Б від 05.03.2019, позивачем 15.03.2019 було перераховано на рахунок відповідача 1756,04000 тис.грн авансу, що підтверджується платіжними дорученнями №216 від 15.03.2019 на суму 1580436,00 грн та №217 від 15.03.2019 на суму 175604,00 грн, а також банківськими виписками по рахунках за 18.03.2019, призначення платежу: аван.на в/р по б.об «Амб.заг.пр.сім.мед.(на3-4л)по вул.Шев,25 в с.Вер.Ніж.р.Черн.об.-будів»; дог№11-Б 05.03.19,рах№БК010,011,15.03.19, копії яких додано до матеріалів справи, а оригінали оглянуто в судовому засіданні (а.с.27-30).

Згідно з п. 4.2. договору підряду №11-Б від 05.03.2019, замовник проводить розрахунки за виконані роботи на підставі підписаних сторонами актів форми №КБ-2в (акт приймання виконаних будівельних робіт) та форми №КБ-3 (довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат).

В акті №1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2019 від 14.06.2019 (форма №КБ-2в) та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати* №1 за червень 2019 (форма №КБ-3) зазначено, що вартість виконаних відповідачем робіт по договору підряду №11-Б від 05.03.2019 становить 718,08417 тис.грн (а.с.38-39).

Відповідно до наданої відповідачем підсумкової відомості ресурсів Об?єкт: Загальнобудівельні роботи (витрати за прийнятими нормами), як додаток до акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2019 від 14.06.2019, вартість матеріалів, конструкцій, виробів, які були фактично використані виконавцем (відповідачем) для виконання робіт по договору підряду №11-Б від 05.03.2019 міститься в графі 8/9 «відпускна ціна» та складає 489,76852 тис. грн (а.с.69-71).

Пунктом 6.3.7. договору підряду №11-Б від 05.03.2019 передбачено, що виконавець зобов?язаний у будь-який час на вимогу замовника надавати усі відомості (довідки) про хід виконання умов договору, а також надавати необхідні документи. Строк надання інформації на вимогу замовника становить 5 днів з дня отримання запиту.

На виконання п.6.3.7. договору підряду №11-Б від 05.03.2019 позивачем було направлено відповідачу лист №04-08/1727 від 29.05.2019 Щодо необхідності своєчасного подання документів, а саме щодо надання підтверджуючих документів про використання наданого відповідачу авансу на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, акти форми №КБ-2в, №КБ-3 (а.с.33,34).

Виходячи з приписів п.4.1. договору підряду №11-Б від 05.03.2019, виконавець зобов?язаний був використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після його одержання.

Приймаючи до уваги, що позивачем по договору підряду №11-Б від 05.03.2019 було перераховано на рахунок відповідача 1756,04000 тис.грн авансу, але фактично вартість матеріалів, конструкцій, виробів, які були придбані та використані виконавцем (відповідачем) під час виконання робіт по спірному договору складає лише 489,76852 грн, тобто всього витрачено відповідачем 489,76852 грн від суми перерахованого позивачем авансу для придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів, а тому відповідно сума невикористаного відповідачем авансу становить 1266,27148 тис. грн (1756,04000 - 489,76852).

Відповідач не надав суду доказів використання отриманого авансу в повному обсязі на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів, а також заперечень щодо суми неповернутого позивачу авансу по договору підряду №11-Б від 05.03.2019 в розмірі 1266271,48 грн від відповідача не надходило.

18.06.2019 позивачем було направлено відповідачу лист №06-06/2026 (отриманий директором відповідача Пастернак Т.Г. 18.06.2019, що підтверджується його підписом) з проханням повернути суму неповернутого авансу по договору підряду №11-Б від 05.03.2019, у зв?язку з тим, що строк використання авансу сплив 14.06.2019, залишено відповідачем без відповіді та задоволення (а.с.35,36).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки, пунктом 4.1. договору підряду №11-Б від 05.03.2019 сторони передбачили, що виконавець зобов?язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу, а по закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику; 15.03.2019 аванс по спірному договору було перераховано позивачем відповідачу, а тому невикористану суму авансу у розмірі 1266271,48 грн відповідач зобов`язаний був повернути позивачу до 14.06.2019 включно.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач невикористану суму авансу у розмірі 1266271,48 грн позивачу не повернув, позовні вимоги в цій частині не оспорив, а тому вимоги позивача щодо стягнення 1266271,48 грн неповернутого авансу по договору підряду №11-Б від 05.03.2019 є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 7.1. договору підряду №11-Б від 05.03.2019, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов?язань за договором, сторони несуть відповідальність, передбачену діючим законодавством України та цим договором.

Позивач просить стягнути з відповідача 10% штрафу від невикористаної частини авансу у розмірі 126627,15 грн та 94526,26 грн пені за 72 дня прострочення, за період з 20.06.2019 по 30.08.2019.

Статтями 546, 549 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов?язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.3.1. договору підряду №11-Б від 05.03.2019 передбачено, що за повне (часткове) невикористання наданого авансу в термін до трьох місяців з вини виконавця, останній повертає сплачений аванс повністю (частково) та сплачує штраф у розмірі 10% від суми авансу (невикористаної частини авансу), а за затримку повернення авансу виконавець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на день прострочення за кожний день такого прострочення.

Приймаючи до уваги, що сума неповернутого відповідачем авансу по договору підряду №11-Б від 05.03.2019 становить 1266271,48 грн і матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення відповідачем цієї невикористаної частини авансу, а тому суд доходить висновку, що пеня за визначений позивачем період з 20.06.2019 по 30.08.2019 підлягає нарахуванню саме на суму 1266271,48 грн, а не на суму 1392898,63 грн, виходячи з якої позивачем було помилково здійснено розрахунок пені. Нормами чинного законодавства не передбачено нарахування пені на суму штрафу, оскільки штраф є неустойкою, а не грошовим зобов?язанням, за прострочку виконання якого нараховується пеня.

Відповідно пеня за період прострочки з 20.06.2019 по 30.08.2019, з розрахунку 1266271,48 грн неповернутого відповідачем авансу становить 85932,99 грн та підлягає стягненню з відповідача.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.

У інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідач не надав суду доказів відсутності своєї вини щодо несвоєчасного повернення позивачу невикористаної частини авансу в розмірі 1266271,48 грн, а тому суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача 10% штрафу від невикористаної частини авансу у розмірі 126627,15 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву на позов.

Всупереч наведеним нормам, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів належного виконання ним зобов?язань за договором підряду №11-Б від 05.03.2019 в частині повернення позивачу невикористаної частини авансу, а також доказів, які підтверджують неможливість своєчасного повернення невикористаної частини авансу, а тому такі дії відповідача є порушенням умов спірного договору, норм чинного законодавства та є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.546,549 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також керуючись принципами цивільного права справедливість, добросовісність, розумність, а також однією із аксіом цивільного судочинства У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права (Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae), суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення 1266271,48 грн суми неповернутого авансу, 10% штрафу у розмірі 126627,15 грн та 85932,99 грн пені. У частині стягнення 8593,27 грн пені, відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, спір виник у зв`язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 22182,47 грн.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 178, 202, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України; ст. 4 Закону України „Про судовий збір, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації (вул. Єлецька, буд.11, м. Чернігів, 14000; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Фенікс+ (вул. Громадська, буд. 45, м. Чернігів, 14000; ) про стягнення 1487424,89 грн, задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Фенікс+ (вул. Громадська, буд. 45, м. Чернігів, 14000; ) на користь Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації (вул. Єлецька, буд.11, м. Чернігів, 14000; код ЄДРПОУ 04014,48 грн суми неповернутого авансу; 10% штрафу у розмірі 126627,15 грн; 85932,99 грн пені та 22182,47 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

3. У задоволенні позовних вимог Управління капітального будівництва Чернігівської обласної державної адміністрації (вул. Єлецька, буд.11, м. Чернігів, 14000; ) у частині стягнення 8593,27 грн пені, відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 11.10.2019.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

До відома сторін:

адреса Господарського суду Чернігівської області: проспект Миру, 20, м. Чернігів, Україна;

засоби зв`язку контактні телефони: 672-847; 676-311, факс 774-462; електронна адреса Господарського суду Чернігівської області: e-mail: .

Суддя Л. М. Лавриненко