РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

01.10.2019Справа № 910/294/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участі секретаря судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

до Міністерства оборони України

про стягнення 3 208 772,53 грн.

за участі представників:
позивача: Малий М.С

відповідача: Тужиков М.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства оборони України про стягнення 3 208 772, 53 грн. витрат за зберігання військового майна за 2015-2017 роки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2019 позовну заяву державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення вказаної ухвали.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 21.02.2019 позивач на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху подав письмову заяву з додатками.

За результатами проведення повторного автоматизованого розподілу справу № 910/294/19 передано для розгляду судді Кирилюк Т.Ю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/294/19. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 09.04.2019.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 03.04.2019 представник відповідача подав письмовий відзив, в якому проти позову заперечував, посилаючись, що позивачем на надано належних доказів, що підтверджують заборгованість на суму 3 208 772, 53 грн., оскільки сторонами у справі договір зберігання майна не укладався.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 25.03.2019 позивач подав заяву про забезпечення доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 на підставі частини четвертої статті 111 Господарського процесуального кодексу України повернуто заяву про забезпечення доказів у справі № 910/294/19 з доданими документами державному підприємству "Житомирський бронетанковий завод".

Державне підприємства "Житомирський бронетанковий завод" через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2019 зупинено провадження у справі № 910/294/19 до перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 в порядку апеляційного провадження.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 апеляційну скаргу Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 у справі № 910/294/19 без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 поновлено провадження у справі № 910/294/19 та призначено розгляд справи на 06.08.2019.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 06.08.2019 представник позивача подав документи для залучення до матеріалів справи.

Для надання можливості ознайомитися з поданими позивачем документами, у судовому засіданні з 06.08.2019 до 10.09.2019 оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 06.08.2019 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати про зобов`язання відповідача у строк до 01.09.2019 надати суду належним чином завірену копію акта інвентаризації військового майна від 12.01.2019 з відповідними додатками.

У судовому засіданні 06.08.2019 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 15.08.2019 представник відповідача подав витребувані судом документи.

У судовому засіданні 10.09.2019 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/294/19 до судового розгляду по суті на 01.10.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 01.10.2019 підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні 01.10.2019 представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 01.10.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування (стаття 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України»).

Статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» передбачено, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

За твердженням позовної заяви, у період з 2015-2017 років Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" безоплатно надавались послуги зберігання військового майна.

Обгрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначив, що за результатами проведеної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" за період з 01.01.2015 по 3.06.2018 встановлено недоотримання доходів останнім на суму 3 208 772,53 грн. у зв`язку зі зберіганням військового майна.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1225 від 04.08.2000 затверджено Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах.

Пунктом 3 Положення визначено, що військове майно, яке передано підприємствам, установам та організаціям незалежно від форми власності для проведення ремонту, освоєння ремонту, розроблення, модернізації, виробництва, дослідження технічного стану, спеціальних перевірок і зберігання, обліковується у військових частинах, за якими воно закріплене. Передача та повернення зазначеного військового майна здійснюються на підставі договорів (контрактів) про виконання відповідних робіт у порядку, встановленому Міноборони.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Зобов`язання, відповідно до частини першої статі 174 Господарського кодексу України та частини другої статті 11 Цивільного кодексу України можуть виникати, зокрема, із договорів та інших правочинів.

Відповідно до частини першої статті 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За змістом частин першої та другої статті 937 Цивільного кодексу України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Згідно із частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Враховуючи приписи статті 937 Цивільного кодексу України, обов`язковою умовою договору зберігання є його письмова форма.

Дослідивши зміст долучених до позовної заяви документів за відсутності укладеного сторонами договору зберігання не вбачається, що відповідач прийняв на зберігання військове майно.

Відповідно до частини третьої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач до матеріалів справи долучив ксерокопії звітів по проводках за 2015, 2016, 2017 роки, відомості по амортизації за 2015 рік, 2016 рік та 2017 рік, копії табелів обліку робочого часу за 2015 рік, 2016 рік та 2017 рік.

Враховуючи предмет та підстави позову, предметом доказування у даній справі є обставини, що підтверджують наявність у позивача доказів, щодо зберігання військового майна.

Подані позивачем ксерокопії звітів по проводках за 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік, відомостей по амортизації за 2015 рік, 2016 рік 2017 рік, табелів обліку робочого часу за 2015 рік, 2016 рік та 2017 рік жодним чином не стосуються предмету даного спору, тому не приймаються судом до уваги, оскільки ніяким чином не підтверджують факт зберігання позивачем військового майна.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В матеріалах справи відсутні та суду не надано доказів, що підтверджують передачу військового майна на зберігання Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод".

Таким чином, судом встановлено, що будь-яких доказів надання відповідачу послуг по зберіганню військового майна на суму 3 208 772,53 грн. матеріали справи не місять та суду не надано.

Під час розгляду справи, представник відповідача долучив до матеріалів справи копії актів інвентаризації військового майна Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" від 12.01.2019 та від 20.05.2019.

Дослідивши подані документи встановлено, що означені акти не є належними доказами в розумінні статей 73, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують факт передачі майна у період з 2015-2017 роки на зберігання Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод", оскільки в них мова йде про нестачу майна, яке входить до комплектів бронетанкового озброєння та техніки та не стосується предмету даного спору.

Частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Отже, саме на Державне підприємства "Житомирський бронетанковий завод" як позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими доказами.

Згідно статей 73, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивач належними та допустимими доказами не довів суду факту зберігання військового майна протягом 2015-2017 років.

Встановивши відсутність правових підстав для надання примусового захисту вимогам позивача про стягнення з відповідача 3 208 772,53 грн. суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. У позові Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" до Міністерства оборони України про стягнення 3 208 772,53 грн. відмовити повністю.

2. Судовий збір у розмірі 48 131, 59 грн. покласти на Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.10.2019.

Суддя Т.Ю. Кирилюк