ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1569/19

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, за участю секретаря судового засідання О.О.Стаднік, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», в особі Київської міської філії ПАТ «Укртелекам», м. Київ

до Управління соціального захисту населення Володарської районної державної адміністрації, Київська область, смт. Володарка

про стягнення заборгованості

за участю представників:

від позивача: О.О.Беліменко

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком», в особі Київської міської філії ПАТ «Укртелеком» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою №14-10/16 від 20.06.2019 року (вх. №1630/19 від 24.06.2019 року) до Управління соціального захисту населення Володарської районної державної адміністрації (далі - відповідач) про стягнення заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в розмірі 120591,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо відшкодування позивачу витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 01.07.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/1569/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.07.2019 року.

До суду від відповідача надійшло клопотання б/н б/д (вх. №13815/19 від 15.07.2019 року) про проведення судового засідання без участі представника відповідача та відзив на позовну заяву №963 від 10.07.2019 року (вх. №13756/19 від 15.07.2019 року), в якому відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що в межах своєї компетенції є лише учасником бюджетного процесу, а саме: отримує кошти на відшкодування пільгових послуг та перераховує їх позивачу. Відповідно до ч. 5 ст. 102 Бюджетного кодексу України, надання пільг з послуг зв`язку окремим категоріям громадян, які мають право на пільги в 2018 році повинно проводитись за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам районною радою, однак Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» не передбачена субвенція на здійснення зазначених видатків, бюджетних асигнувань для відшкодування витрат за надані послуги зв`язку за 2018 рік не виділялось. Управління соціального захисту населення не є розпорядником коштів за бюджетною програмою, оскільки, відповідно до п. 4 ст. 22 Бюджетного кодексу України, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів визначаються рішенням про місцевий бюджет. Оскільки, Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв`язку не була передбачена, місцевою радою прийнято рішення про місцевий бюджет без врахування виконання даної програми і не було визначено головного розпорядника бюджетних коштів за даною бюджетною програмою.

Представник позивача у судовому засіданні 16.07.2019 року повідомив, що ним не отримано відзив на позовну заяву. Крім того, представником позивача у судовому засіданні 16.07.2019 року подано клопотання про продовження строків підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 16.07.2019 року продовжено строк підготовчого засідання у справі №911/1569/19 на тридцять днів та відкладено розгляд справи на 17.09.2019 року.

До суду від позивача надійшла відповідь на відзив №14-10/166 від 29.07.2019 року (вх. №14987/19 від 01.08.2019 року).

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 17.09.2019 року не з`явився та подав клопотання №1130 від 15.08.2019 року (вх. №15796/19 від 19.08.2019 року) про розгляд справи без участі його представника.

Ухвалою суду від 17.09.2019 року закрито підготовче провадження у справі №911/1569/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.10.2019 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 08.10.2019 року не з`явився та подав клопотання №1378 від 01.10.2019 року (вх. №18911/19 від 03.10.2019 року) про розгляд справи без участі його представника.

Представник позивача у судовому засіданні 08.10.2019 року позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд вважає, що відповідач належним чином та завчасно повідомлявся про розгляд справи, а також керуючись ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, яка зобов`язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення відповідача та про розгляд справи за відсутності повноважного представника відповідача.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 08.10.2019 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач в якості обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на ПАТ «Укртелеком», як на оператора телекомунікацій згідно ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року №295, покладено обов`язок надавати телекомунікаційні послуги з урахуванням пільг, відповідно до законодавства України.

Позивач надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах категоріям споживачів, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ, Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000 року №1584-ІІІ, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ, Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.2008 року №203/98-ВР, Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XІІ та Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-ІІІ.

Так, Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-ХІІ, "Про жертви нацистських переслідувань" від 23.03.2000 №1584-ІІІ, "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ, "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24.03.1998 №203/98-ВР, "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ та "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 №2402-ІІІ встановлені пільги з оплати послуг зв`язку для окремих категорій осіб.

Згідно п.п. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Пунктом 2 постанови КМУ №256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 Порядку, затвердженого постановою КМУ №256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до ч. 1 п. 8 порядку №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п`ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п. 8 порядку №256).

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг є Управління соціального захисту населення Володарської РДА Київської області, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень постанови та порядку №256, відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до п. 2 постанови КМУ № 256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги".

Згідно п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 (далі - Положення) підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці згідно з формою « 2-пільга».

Відповідно до п. 11 Положення №117 уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, та складають акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою « 3-пільга».

В процесі розгляду справи судом встановлено, що у період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року позивачем було надано відповідним категоріям споживачів телекомунікаційні послуги на пільгових умовах на загальну суму 120591,81 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості Управління соціального захисту населення Володарської районної державної адміністрації Київської області по витратах, понесених ПАТ «Укртелеком», за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, актом звірки розрахунків (форма 3 пільга) станом на 01.02.2018 року, актом звірки розрахунків (форма 3 пільга) станом на 01.03.2018 року, актом звірки розрахунків (форма 3 пільга) станом на 01.04.2018 року, актом звірки розрахунків (форма 3 пільга) станом на 01.05.2018 року, актом звірки розрахунків (форма 3 пільга) станом на 01.06.2018 року, актом звірки розрахунків (форма 3 пільга) станом на 01.07.2018 року, актом звірки розрахунків (форма 3 пільга) станом на 01.08.2018 року, актом звірки розрахунків (форма 3 пільга) станом на 01.09.2018 року, актом звірки розрахунків (форма 3 пільга) станом на 01.10.2018 року, актом звірки розрахунків (форма 3 пільга) станом на 01.11.2018 року, актом звірки розрахунків (форма 3 пільга) станом на 01.12.2018 року, актом звірки розрахунків (форма 3 пільга) станом на 01.01.2019 року та розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, складених ПАТ «Укртелеком» за січень - 2018 року, за лютий 2018 року, за березень 2018 року, за квітень 2018 року, за травень 2018 року, за червень 2018 року, за липень 2018 року, за серпень 2018 року, за вересень 2018 року, за жовтень 2018 року, за листопад 2018 року, за грудень 2018 року, які наявні в матеріалах справи.

Крім того, на виконання п. 10 Положення позивачем відповідачу супровідними листами №82і250/58-273 від 08.02.2018 року; №82і250/58-339 від 06.03.2018 року; № 82і250/58-439 від 10.04.2018 року; №82і250/58-542 від 10.05.2018 року; №82і250/58-663 від 05.06.2018 року; №82і250/58-816 від 10.07.2018 року; № 82і250/58-899 від 07.08.2018 року; №82і250/58-964 від 10.09.2018 року; № 82і250/58-1043 від 09.10.2018 року; №82і250/58-1146 від 02.11.2018 року; №82і250/58-1332 від 05.12.2018 року; №82і250/58-39 від 09.01.2019 року з описом вкладення (докази надіслання наявні в матеріалах справи) та на електронну адресу відповідача, надсилались розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, форма « 2-пільга», зокрема: за січень 2018 року, за лютий 2018 року, за березень 2018 року, за квітень 2018 року, за травень 2018 року, за червень 2018 року, за липень 2018 року, за серпень 2018 року, за вересень 2018 року, за жовтень 2018 року, за листопад 2018 року, за грудень 2018 року.

У зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку по складанню Актів за формою « 3-пільга», такі акти були складені позивачем та направлені відповідачу (докази надіслання наявні в матеріалах справи). Отримання зазначених листів підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Також, позивачем на адресу відповідача надсилалась претензія №14-07/44 від 17.04.2019 року, щодо відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах у 2018 році на загальну суму 120591,81 грн. У відповідь на зазначену претензію відповідач листом №65 від 10.05.2019 року повідомив позивача, що у зв`язку із відсутністю на бюджетний період кошторисних призначень Управління не може задовольнити вказану претензію.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із наданням телекомунікаційних послуг здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про телекомунікації», іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Предметом позову є вимоги про стягнення 120591,81 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.

Судом встановлено, що відповідачем не відшкодовано витрати, понесені внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, внаслідок чого заборгованість за надані на пільгових умовах телекомунікаційні послуги за цей період становить 120591,81 грн.

Докази відшкодування відповідачем вказаних витрат в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 120591,81 грн., розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 120591,81 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При розгляді даної справи судом враховано правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 08.10.2018 року у справі №911/2865/17, від 06.06.2018 року у справі №911/1541/17, від 17.04.2018 року у справі №911/4249/16.

Суд також зазначає, що чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян, при цьому, такі зобов`язання виникають безпосередньо із законів України. Тобто, обов`язкове укладення договору на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням послуг зв`язку пільговим категоріям громадян чинним законодавством не передбачено.

Оскільки, телекомунікаційні послуги на пільгових умовах ПАТ «Укртелеком» надавались на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, то в результаті уповноважений на те державою орган - відповідач у справі, в силу закону має відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів понесені ним витрати.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №924/781/17.

Посилання відповідача на відсутність фінансування, як на підставу несплати заборгованості суд вважає необґрунтованими, враховуючи, що відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов`язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог законів України.

Посилання відповідача на відсутність в нього зобов`язання з проведення розрахунків з позивачем внаслідок відсутності бюджетних коштів є безпідставними, оскільки на підставі ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України не виправдовує бездіяльність відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі №11/446 та у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року.

В свою чергу, відповідно до правової позиції, сформованої Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Рисовський проти України» від 20.11.2011 року щодо принципу належного урядування, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», в особі Київської міської філії ПАТ «Укртелеком» до Управління соціального захисту населення Володарської районної державної адміністрації про стягнення 120591,81 грн. заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Володарської районної державної адміністрації (09300, Київська область, Володарський район, смт. Володарка, вул. Коцюбинського, буд. 13, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, Шевченківський район, бульвар Тараса Шевченка, 18, ) 120591 (сто двадцять тисяч п`ятсот дев`яносто одну) грн. 81 коп. заборгованості по витратах понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах та 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 15.10.2019 року.

Суддя Д.Г. Заєць