ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1456/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого

судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» на рішення Господарського суду Запорізької області від 01.08.2019 (повний текст рішення складено 06.08.2019 року, суддя Горохов І.С.) у справі № 908/1456/19

за позовом: Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж, 69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Місто для людей Запоріжжя, 69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-В

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

11.06.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж, м. Запоріжжя до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Місто для людей Запоріжжя, м. Запоріжжя про стягнення коштів за договором про постачання електричної енергії № 14420 від 01.11.2017 в розмірі 6 370,56 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем порушено вимоги Правил користування електричної енергії, а саме: п. 3.1, п. 3.6, п. 10.2. Підключення до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, струмоприймачів поза розрахунковими засобами обліку електричної енергії без порушення схеми обліку. А саме, підключення струмоприймачів освітлення комунального навантаження виконано з квартирних груп, виконано на напругу 220 В двома мідними проводами перерізом 1*4мм2, виявлено під час проведення технічної перевірки. У зв`язку з виявленим порушенням було складено акт про порушення ПКЕЕ від 27.12.2017 за № 000448 та було прийнято рішення про застосування до споживача оперативно-господарської санкції за порушення ним ПКЕЕ, а саме, затверджено розрахунок недоврахованої електричної енергії по акту № 000448 від 27.12.2017 у розмірі 3792 кВт.год. на суму 6370,56 грн, що оформлено відповідним протоколом. Станом на червень 2019 відповідачем не сплачено рахунок, виставлений на підставі акту про порушення, що є грубим порушенням умов договору, а також норм законодавства України. Позовні вимоги обґрунтовані ст. ст. 193, 230 Господарського кодексу України, ст. ст. 16, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ від 04.05.2006 за № 562, Закону України Про ринок електричної енергії, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 01.08.2019 у справі № 908/1456/19 позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Місто для людей Запоріжжя на користь Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж борг за недораховану електроенергію в розмірі 6 370,56 грн, суму судового збору у розмірі 1 921,00 грн. Видано наказ.

Рішення обґрунтовано тим, що надана довідка про штатних працівників Товариства не спростовує проведення технічної перевірки та складання акту про порушення у присутності представника споживача, яким не повідомлялося, що він не є працівником споживача та не заперечувалося проведення технічної перевірки за його участю та не спростовує дійсності акту про порушення в силу його підписання трьома уповноваженими представниками позивача на виконання п. 6.41 ПКЕЕ.

Позивач документально підтвердив наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за недораховану електроенергію.

2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Запорізької області від 01.08.2019 у справі № 908/1456/19, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», в якій просить вважати надані позивачем докази по справі (акт від 27.12.2017 р. № 000448 з додатками № 1,2, 3, 4, а також розрахунок до цього акту) неналежними доказами по справі. Згідно п. 2 ч. 1 статті 275 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення на користь скаржника.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що укладений 01.11.2017 р. між сторонами договір № 14420 діючий і дійсний, а від так його умови повинні виконуватись сторонами.

Але всупереч вищевказаному законодавству України та умов договору № 14420, позивачем були порушені умови виконання обов`язків по договору і тому, позивач надав докази по справі, які повинні судом визнаватись неналежними, а дане оспорюване в апеляційному порядку рішення, яке ґрунтується на цих неналежних доказах потребує скасування.

Скаржник посилається на п.2.6 Методики, згідно якої кількість днів у періоді, за який має здійснюватися перерахунок (Д пер х день), визначається за формулою Дпер -Д пор +Дусун, де:

Д пор - кількість робочих днів споживача від дня останнього контрольного огляду приладу обліку або технічної перевірки (у разі коли технічна перевірка проводилась після останнього контрольного огляду приладу обліку) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у 6 календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення. Якщо споживач встановив пристрій, що занижує покази приладу обліку, вчинив інші дії, що призвели до недообліку спожитої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, Д пор визначається виходячи з кількості робочих днів споживача з дня останньої технічної перевірки, або допуску електроустановки споживача в експлуатацію, або набуття прав власності або користування (у разі якщо технічна перевірка у період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію або набуття ним права власності на об`єкт до дати виявлення порушення не проводилась), але не більше ніж за три роки;

Д усун - кількість робочих днів споживача від дня виявлення порушення до дня його усунення або від дня виявлення порушення до дня припинення електропостачання через невиконання споживачем припису чи вимоги щодо усунення порушення.

Дусун має бути зазначено в акті про порушення. У разі коли під час оформлення акта порушень неможливо точно визначити термін, протягом якого будуть усунені порушення, ДУСУН визначається у двосторонньому акті, складеному сторонами після усунення порушення. При цьому нарахування, передбачені цією Методикою, здійснюються після складення зазначеного двостороннього акта.

Як вбачається із вказаних пунктів Методики, згідно яких проводився розрахунок оперативно-господарських санкцій за порушення ПКЕЕ, саме нарахування проводиться:

1) не на кількість календарних днів, а на кількість робочих днів споживача від дня останнього контрольного огляду приладу обліку або технічної перевірки (у разі коли технічна перевірка проводилась після останнього контрольного огляду приладу обліку) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у 6 календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення.

Таким чином скаржник вважає, що відповідно до зазначеного нарахування вже не може бути період нарахування за 57 календарних днів, а проводиться нарахування на робочі дні споживача від дня останнього контрольного огляду приладу обліку або технічної перевірки. Робочі дні - це дні роботи (з понеділка по п`ятницю).

2) розрахунок проводиться тільки після усунення порушень, що відображається у двосторонньому підписаному акті.

В даному випадку, акту про усунення порушень не було підписано між сторонами, а відтак і розрахунок не повинен був складатись.

Скаржник вважає, що для того, щоб підтвердити свій розрахунок позивач повинен був його обґрунтувати відповідним актом за листопад 2017 р. та актом за грудень 2017 p., зразок якого вказаний в додатку 5.1., в яких повинні бути показники за 30 календарних днів листопада 2017 р. та за 27 календарних днів грудня 2017 р.

Скаржник наголошує, що позивач за договором № 14420 невірно визначає відповідача як споживача послуг, тому що відповідач, згідно Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (дію Закону в повному обсязі введено з 01.05.2019 р.) є Управителем багатоквартирного будинку, а не споживачем послуг.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189), послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Управитель багатоквартирного будинку - це фізична особа-підприємець або юридична особа-суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Відповідно до п. 5 - 6 ч. 4 ст. 8 Закону № 2189:

Управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний:

5) …. від імені, в інтересах та за рахунок співвласників укладати з виконавцями комунальних послуг договори про надання таких послуг, забезпечувати виконання умов договорів та контроль якості цих послуг;

6) укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати виконання умов цього договору та контроль якості цих послуг;

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»:

До житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами».

Скаржник вважає, що згідно із вищенаведених норм Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» управитель виступає від імені, в інтересах та за рахунок співвласників при взаємовідносинах з ін. юридичними особами.

Скаржник вважає, що багатоквартирний житловий будинок як цілісний майновий комплекс є співвласністю власників квартир та нежитлових приміщень у ньому, що виключає можливість його перебування у власності відповідача.

Скаржник зазначає, що ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» не є балансоутримувачем будинків м. Запоріжжя, а лише є управителем багатоквартирних будинків, керуючись укладеними договорами про надання послуг з управління багатоквартирному будинками, та не має у своїй власності, або господарському віданні електроустановки, дані електроустановки є власністю співвласників багатоквартирного будинку, як спільне майно співвласників.

По договору № 14420 сторонами є постачальник електричної енергії та споживач, тому відповідно співвласники багатоквартирних будинків в правовому сенсі є споживачами по даному договору, оскільки вони є власниками електроустановок, а не ТОВ «Місто для людей Запоріжжя».

Скаржник вважає, що акт про порушення ПКЕЕН - це документ, який фіксує факт здійснення споживачем порушення ПКЕЕН. При цьому, акт про порушення ПКЕЕН вважається дійсним за умови, що в ньому зазначено зміст виявленого порушення, він складений на місці виявлення порушення належним чином, у присутності споживача, та якщо він підписаний споживачем та представником енергопостачальника або містить позначку про відмову споживача від підпису і підписаний трьома представниками енергопостачальника.

Відповідач надавав до суду у якості доказів по справі, завірені копії списку робітників організації разом із табелями обліку використання робочого часу за листопад та грудень 2017 року, із яких вбачається що електромонтер ОСОБА_1 не тільки не працював за трудовим договором, а й взагалі у відповідача у штатному розписі взагалі відсутня така штатна одиниця, як електромонтер.

Але, всі доводи, докази та аргументи відповідача, суд не прийняв до уваги, що і вплинуло, на думку скаржника, на ухвалення рішення на користь позивача.

Скаржник вважає, що відповідач своїми навмисними діями:

- всупереч Методиці визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою НКРЕ від 04.05.2006 р. № 562,

- всупереч порядку складення актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення (далі-ПКЕЕН), затверджених постановою Кабміну України від 26.07.1999 р. № 1357 (зі змінами),

- не враховуючи листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетика від 17.01.2014 р. № 319/26/47-14,

- не дотримуючись умов договору № 14420 від 01.11.2017 p., порушив права відповідача і вважає, щоб суд при ухваленні рішення на користь позивача, визнав належними і допустимими основні докази по справі: це акт із додатками до нього (які позивачем були самовільно складені без присутності відповідача і в підписаний невідомою особою, а також розрахунок, в якому позивач зазначив покази за листопад та грудень 2017 року, і не підтвердив суду та відповідачу такі покази відповідними документами, згідно яких цей розрахунок проводився.

Скаржник вважає, що позивач своїми навмисними діями (як то неповідомлення відповідача про проведення обстеження будинку АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 і про складання акту про порушення ПКЕЕ № 000448 від 27.12.2017 p., який підписала невідома особа, яка ніколи не працювала за трудовим договором у відповідача) недобросовісно сприяв виникненню негативних для відповідача обставин (це вимога позивача про оплату відповідачем суми за недораховану електроенергію).

3.Узагальнені доводи інших учасників справи.

Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж не скористалось своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» на рішення Господарського суду Запорізької області від 01.08.2019 у справі № 908/1456/19.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2019 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» на рішення Господарського суду Запорізької області від 01.08.2019 у справі № 908/1456/19 у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Запорізької області від 01.08.2019 у справі № 908/1456/19 слід залишити без змін з огляду на наступне.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Публічним акціонерним товариством Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (позивач, постачальник електричної енергії) та Товариством з обмеженою відповідальністю Місто для людей Запоріжжя (відповідач, споживач) укладено договір про користування електричною енергією від 01.11.2017 за № 14420 (договір).

Згідно з Розділом 1 договору Предмет Договору, постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 Обсяги постачання електричної енергії споживачу, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 2.1 розділу 2 договору під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (були дійсні до червня 2018).

Пунктом 2.3.1 договору визначено, що споживач зобов`язується виконувати умови цього договору.

Відповідно до п. 4.2.3 договору споживач сплачує постачальнику вартість недоврахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердж. Постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562 (надалі - Методика), у разі таких дій споживача:

- самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії;

- пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з

засобів обліку;

- споживання електроенергії поза засобами обліку;

- інших умов, визначених Методикою.

27.12.2017 при здійснені технічної перевірки електроустановки відповідача, за адресою вул. Козача, буд. 47 в м. АДРЕСА_3 , в присутності працівника відповідача, електромонтера ОСОБА_1 , було виявлено порушення ПКЕЕ, а саме: ПКЕЕ п. 3.1, п. 3.6, п. 10.2. Підключення до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, струмоприймачів поза розрахунковими засобами обліку електричної енергії без порушення схеми обліку. А саме, підключення струмоприймачів освітлення комунального навантаження виконано з квартирних груп, виконано на напругу 220 В двома мідними проводами перерізом 1*4мм2, виявлено під час проведення технічної перевірки".

У зв`язку із виявленим порушенням, та відповідно до п. 6.41 ПКЕЕ було складено акт про порушення ПКЕЕ № 000448 від 27.12.2017.

Другий екземпляр акту із додатками було направлено відповідачу поштою 28.12.2017 у зв`язку із відмовою представника відповідача від підписання та отримання другого екземпляра акту. Зауваження зі сторони представника відповідача до складеного акту відсутні. Згідно з поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення акт отримано відповідачем 02.01.2018.

На підтвердження дотримання п. 2.9 Методики при складанні акту представниками позивача виявлено точку самовільного підключення, як т. D, про що зазначено у п. 3 акту, у додатку №1 до акту Схема електропостачання відображені всі дані, що характеризують електроустановку споживача та схему самовільного підключення.

В підтвердження самовільного підключення споживачем струмоприймачів освітлення поза розрахунковим обліком представником позивача в точці підключення (т. D) було вилучено зразки мідних проводів перерізом 1x4 мм2 (якими здійснено дане підключення), які упаковані та опломбовані пломбою № С35155430, про що зазначено в п. 3 акту.

Представника відповідача було запрошено на засідання комісії з розгляду Актів про порушення ПКЕЕ для визначення обсягу та вартості недоврахованої електричної енергії на 18.01.2018. Однак в акті допущено технічну помилку в частині дати призначення комісії, а саме зазначено 18.01.2017 (замість 27.12.2017).

18.01.2018 комісією з розгляду актів про порушення Правил було прийнято рішення про перенесення розгляду за даним Актом у зв`язку із чим на адресу відповідача направлено поштою лист із запрошенням на комісію, яка призначено на 01.03.2018. Запрошення направлено 16.02.2018 та отримано відповідачем 19.02.2017.

Відповідач своїм правом бути присутнім на засіданні комісії по розгляду актів про порушення Правил не скористався, так, 01.03.2018 комісією було прийнято рішення про застосування до відповідача оперативно-господарської санкції за порушення ним ПКЕЕ, а саме, затверджено розрахунок недоврахованої електричної енергії згідно Акту № 000448 від 27.12.2017 у розмірі 3792 кВт.год. на суму 6 370,56 грн, що оформлено протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ від 01.03.2018.

02.03.2018 на адресу відповідача, поштою направлені другий екземпляр протоколу, розрахунок та рахунку на сплату на суму 6370,56 грн. Зазначені документи отримані відповідачем 06.03.2018, про що свідчить поштове повідомлення про вручення.

Згідно з п. 6.43 ПКЕЕ, відповідач повинен був оплатити розрахункові документи за недовраховану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка.

Споживачем сума вартості недоврахованої електричної енергії в добровільному порядку не оплачена, що стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми вартості недоврахованої електричної енергії в примусовому порядку.

6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п. 10.2. Правил користування електричної енергії (які діяли на момент виникнення спірних правовідносин), що затверджені постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 02.08.1996 відповідач зобов`язаний:

- користуватися електричною енергією виключно на підставі договору;

- оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші

платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про

порушення цих Правил та умов договору;

- додержуватись вимог нормативно-технічних документів та умов договорів;

- забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх

електроустановок згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно -

правових актів законодавства України.

Відповідно до п. 6.41. ПКЕЕ, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, які необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача.

У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації).

Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Згідно з п. 4.6. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією (далі - Методика), затвердженої постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006 із змінами та доповненнями Постановами НКРЕ № 154 від 08.02.2007, № 1384 від 18.12.2008, № 1338 від 14.10.2010, в акті про порушення зазначаються всі необхідні для розрахунку згідно з вимогами цієї Методики параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням:

- меж балансової належності;

- перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення;

- фазування приладу обліку на дату оформлення акта про порушення.

Відповідно до п. 2.9 Методики, у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5-7 пункту 2.1 цієї глави, Методика застосовується за умови виявлення місця (точки) підключення до відповідних мереж, про що зазначається в акті про порушення та позначається на схемі.

Рішення комісії, викладене в протоколі від 18.01.2018, в судовому порядку відповідачем не було оскаржено і, відповідно, є підставою для нарахування відповідачу суми недоврахованої електричної енергії.

Згідно із п. 1.2. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією № 562 від 04.05.2006 Методика застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (електропередавальною організацією) (далі енергопостачальник) при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку. У разі своєчасного (до виявлення порушення представниками енергопостачальника) письмового повідомлення споживачем енергопостачальника про виявлені ним пошкодження приладів (систем) обліку, пошкодження або зрив пломб та за відсутності явних ознак втручання в роботу приладів (систем) обліку Методика не застосовується.

Відповідно до п. 2.9 Методики у разі виявлення у споживача порушень ПКЕЕ, зазначених у підпункті 7 пункту 2.1 Методики, розрахунковий добовий обсяг споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення розраховується за формулою W доб.с.п. = P с.п. х t вик.с.п.

Кількість днів у періоді, за який має здійснюватися перерахунок, визначається за формулою Д пер. = Д пор. + Д усун.

де: Д пор. - кількість робочих днів споживача від дня останнього контрольного огляду приладу обліку або технічної перевірки (у разі коли технічна перевірка проводилась після останнього контрольного огляду приладу обліку) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у 6 календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення.

Д усун. - кількість робочих днів споживача від дня виявлення порушення до дня його усунення або від дня виявлення порушення до дня припинення електропостачання через невиконання споживачем припису чи вимоги щодо усунення порушення.

Період нарахування по акту про порушення ПКЕЕ становить 57 днів (з 01.11.2017 по 27.12.2017).

Таким чином, кількість недоврахованої електроенергії складає 3792 кВт.г. на загальну суму 6 370,56 грн.

Положеннями ст. 235 Господарського кодексу України встановлено, що за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.

Стаття 237 Господарського кодексу України встановлює, що підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням. Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.

Колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 370,56 грн є документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими, а тому рішення суду першої інстанції є правомірним.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Довід скаржника про те, що не може бути період нарахування за 57 календарних днів, оскільки нарахування необхідно проводити на робочі дні споживача від дня останнього контрольного огляду приладу обліку або технічної перевірки є немотивованим, оскільки відповідно до табл. 1 додатку №5 до договору про постачання електричної енергії (перелік точок розрахункового обліку споживача) кількість робочих днів споживача на тиждень складає 7 днів, що і було враховано при здійсненні розрахунку.

Довід скаржника про те, що не може бути період нарахування за 57 календарних днів, а проводиться нарахування на робочі дні споживача від дня останнього контрольного огляду приладу обліку або технічної перевірки відхиляється колегією суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що скаржником не надано доказів щодо нарахування іншого періоду за спожиту електричну енергію.

Довід скаржника про те, що акту про усунення порушень не було підписано між сторонами, а від так і розрахунок не повинен був складатись не спростовує факт порушення Правил користування електричною енергією.

Рішення комісії викладене в протоколі від 18.01.2018, в судовому порядку відповідачем не було оскаржено і, відповідно, є підставою для нарахування відповідачу суми недоврахованої електричної енергії.

Довід скаржника про те, що ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» не є балансоутримувачем будинків м. Запоріжжя, а лише є управителем багатоквартирних будинків, керуючись укладеними договорами про надання послуг з управління багатоквартирному будинками, та не має у своїй власності, або господарському віданні електроустановки, дані електроустановки є власністю співвласників багатоквартирного будинку, як спільне майно співвласників не спростовує умов укладеного договору про постачання електричної енергії з ПАТ Запоріжжяобленерго, за умовами якого споживач зобов`язаний утримувати електроустановку у належному технічному стані, не допускати порушення Правил та несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, а також визначення основних засад організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюється чинним законодавством України, зокрема Законами України Про житлово-комунальні послуги, Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, Правилами управління будинком, спорудою, житловим комплексом будинків і споруд, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №13 від 02.02.2009.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України № 417-VIII Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку - управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (далі - ББ). Управління ББ управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління ББ (ч. 1 ст. 11 Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.

Статтею 1 Закону України № 417-УШ визначено: співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку та спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-о городжу вальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Правилами управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, які затвердженні наказом Міністерства з питань ЖКГ України від 02.02.2009 № 13, визначено наступне:

- пункт 1.2 Правил: об`єкт управління (далі - об`єкт) - окремий житловий будинок, споруда або група будинків і споруд, які становлять цілісний житловий комплекс, разом з прилеглими до них прибудинковими територіями, що надається в управління. При цьому: а) житловий комплекс - єдиний комплекс нерухомого майна, що утворений земельною ділянкою в установлених межах, розміщеним на ній жилим багатоквартирним будинком або його частиною разом із спорудами та інженерними мережами, які утворюють цілісний майновий комплекс; б) спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче- огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на при будинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (п. п. 6 п. 1 ст. 1 Закону № 417-УІІІ); послуга з управління будинком - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби власників, співвласників в ефективному управлінні належним їм майном, підтриманні об`єкта в належному технічному стані, організації забезпечення потреб мешканців об`єкта в житлово-комунальних послугах; управління будинком - дії, спрямовані на забезпечення сталого функціонування будинку та прибудинкової території відповідно до їх цільового призначення і збереження їх споживчих якостей, а також на організацію забезпечення потреби мешканців будинку в отриманні житлово-комунальних послуг відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Функції з управління будинком та забезпечення його належної експлуатації власники, співвласники або за їх дорученням балансоутримувач здійснюють самостійно чи через особу, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком (управитель);

- пунктом 1.3. Правил визначено, що управління будинком передбачає виконання таких функцій: 1) планування заходів щодо збереження та сталого функціонування об`єкта, наданого в управління, та організацію забезпечення потреб мешканців об`єкта в отриманні житлово-комунальних послуг відповідно до вимог пункту 3.3 цих Правил; 2) організацію належної експлуатації та утримання об`єкта відповідно до його цільового призначення згідно з вимогами пунктів 3.7, 3.8 цих Правил; 3) організацію забезпечення потреб мешканців об`єкта в житлово-комунальних послугах відповідно до встановлених нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно з вимогами пунктів 3.9-3.11 цих Правил;

- пунктом 1.4. Правил визначено, що особою, що здійснює управління будинком, є: 1) у разі здійснення управління будинком відповідно до договору із власниками, співвласниками усіх житлових і нежитлових приміщень об`єкта або за їх дорученням із балансоутримувачем (далі - замовник) - управитель; 2) управитель відповідає за стале функціонування і збереження споживчих властивостей об`єкта, наданого в його управління, відповідно до його цільового призначення, а також за організацію забезпечення потреби мешканців об`єкта в отриманні житлово-комунальних послуг відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

- пунктом 1.5. Правил визначено, що для здійснення функції з управління будинком власники, співвласники можуть самостійно укласти з управителем договір (далі - договір про управління), що оформляється відповідно до законодавства, або уповноважити будь- яку іншу особу на здійснення від їх імені таких дій;

- пунктом 1.7. Правил визначено, що для забезпечення належного функціонування і збереження споживчих властивостей об`єкта та організації забезпечення потреб мешканців об`єкта житлово-комунальними послугами відповідно до стандартів, нормативів, норм, порядків і правил особа, що здійснює управління будинком, у порядку, передбаченому законодавством, укладає договори: із мешканцями об`єкта - про надання житлово-комунальних послуг; із виробниками - про умови надання житлово-комунальних послуг; із виконавцями - про надання житлово-комунальних послуг (у разі якщо особа, що здійснює управління будинком, не є виконавцем цих послуг).

Так, умовами договорів про надання послуг з утримання ББ, укладених між управителями та співвласниками ББ на виконання рішення № 520 від 01.09.2017, визначено наступне:

п. 3 - в управління передається майно об`єкта, що належить власникам (співвласникам) окремих приміщень на праві спільної власності;

п. 10: п.п. 2 - управитель зобов`язується забезпечувати належну експлуатацію та утримання об`єкта відповідно до його цільового призначення і здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир та приміщень такого об`єкта; п.п. 4 - здійснювати управління майном особисто;

п. 11 - управитель мас право від свого імені вчиняти щодо об`єкта правочини, необхідні для дотримання правил управління будинком.

Водночас взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулюються Правилами користування електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕ України від 31.07.1996 № 28 із змінами.

Відповідно до п. 1.1 Правил: дія ... Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення). Зокрема Правилами визначено:

Підпункт 76 п. 1.2: Споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

Пунктом 1.3: Постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Пунктом 1.6: Договір про постачання електричної енергії на основі типового договору (додаток 3 до Правил) укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), об`єкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

Пунктом 5.1: Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 № 520 Про призначення управителів багатоквартирних будинків м. Запоріжжя:

1. Призначено управителями ББ: ТОВ КК Мрія, КП Запоріжресервіс, ТОВ КК Місто для людей Запоріжжя;

2. Уповноважено заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_2 М ОСОБА_3 укласти договір з надання послуг з управління ББ м. Запоріжжя від імені власників ББ з переможцями конкурсу;

3. Зобов`язано КП Наше місто до 31.10.2017 вчинити всі необхідні дії щодо передачі ББ в управління управителям, призначеним цим рішенням, в порядку передбаченому Правилами управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009 № 13.

Таким чином, на виконання вищезазначеного рішення Запорізької міської ради та для забезпечення електропостачання багатоквартирних житлових будинків, що передані в управління ТОВ Місто для людей Запоріжжя, яке у розумінні Правил є споживачем електричної енергії, було укладено договір про постачання електричної енергії з ПАТ Запоріжжяобленерго, за умовами якого Споживач зобов`язаний утримувати електроустановку у належному технічному стані, не допускати порушення Правил та несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань.

Довід скаржника про те, що електромонтер ОСОБА_1 не тільки не працював за трудовим договором, а й взагалі у відповідача у штатному розписі взагалі відсутня така штатна одиниця, як електромонтер відхиляється колегією суддів, оскільки зобов`язання щодо забезпечення безперешкодного доступу до електроустановки покладається на відповідача, він сам на власний розсуд визначає осіб, які долучаються до певних робіт, вони можуть бути, як офіційно найманими працівниками так і неофіційно, важливим фактором є не офіційне працевлаштування особи, від споживача, а її фактична участь у технічній перевірці та забезпечення доступу до всіх частин схеми електропостачання, в тому числі і до закритих шаф обліку.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.

Скаржником порушено Правила користування електричної енергії, що і стало підставою для нарахування відповідачу суми недоврахованої електричної енергії.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірного висновку суду першої інстанцій, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» на рішення Господарського суду Запорізької області від 01.08.2019 у справі № 908/1456/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 01.08.2019 у справі № 908/1456/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Судді Т.А. Верхогляд

Ю.Б. Парусніков