РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.10.2019Справа № 910/8786/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Денисевича А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СБМУ «Підряд»

до Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

про стягнення 8576651,39 грн,

за участі представників:

від позивача - Мора В.М. (уповноважений представник);

від відповідача - Сажко Г.В. (уповноважений представник).

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СБМУ «Підряд» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення 8576651,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки №04-10 від 02.01.2018 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 8576651,39 грн., яку просить стягнути позивач.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.07.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СБМУ «Підряд» залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

15.07.2019 через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва позивачем на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 10.07.2019 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/8786/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

02.08.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог зазначивши, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору сторони погодили, що обов`язок з поставки тору виникає у постачальника з моменту погодження сторонами заявки, які доводять факт замовлення певної кількості і конкретного найменування товару. Проте за твердженнями відповідача, позивачем не додано до матеріалів справи погоджених сторонами заявок на поставку товарів, у зв`язку з чим не доведено факту замовлення відповідачем товарів на зазначену суму. На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

05.09.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив у якій останній в повному обсязі заперечив проти доводів відповідача зазначивши, що факт поставки відповідачу товарів підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема видатковими накладними, рахунками, паспортами якості товару. Крім того, позивач зазначив, що відповідачем без жодних претензій було оплачено товар та послуги з його транспортування за період з січня 2018 року по травень 2018 року. На підставі викладеного позивач вважає заперечення відповідача необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив факту поставки спірного товару та його обсягів, проте просив суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СБМУ «Підряд» (позивач, постачальник) та Дочірнім підприємством «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (відповідач, покупець) укладено Договір поставки №04-10, відповідно до умов якого, постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити асфальтобетонну суміш (товар) (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, асортимент, кількість та ціна товару, що підлягає поставця згідно умов даного договору зазначається у видаткових накладних.

Згідно з п.1.3 Договору, покупець на свій розсуд, керуючись власними господарськими потребами визначає загальну кількість заявок на поставку товару, та відповідно загальну кількість товару, що підлягає поставці відповідно до умов цього договору.

Умовами п.3.1 Договору сторони погодили, що загальна вартість товару за цим договором складається із вартості кожної партії товару поставленої в межах строку дії цього договору, відповідно до видаткових накладних, доданих до договору.

Вартість однієї тонни товару, що підлягає поставці визначається у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (п.3.2 Договору).

У п.4.1 Договору визначено, що розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом: оплати покупцем після отримання від постачальника рахунку на оплату та підписання сторонами видаткової накладної і передачі документів, зазначених пунктом 4.2 договору або поетапної оплати покупцем поставленого товару відповідно до додаткової домовленості сторін, проте в будь-якому випадку після отримання покупцем повного розрахунку від Служби автомобільних доріг у Київській області на відповідні цілі.

Згідно з п.4.2 Договору, до рахунку додаються документи, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), податкові накладні (правильно оформлені і зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних) та інші первинні документи, передбачені для даного виду товару чинним законодавством. В разі ненадання зазначених цим пунктом договору документів, чи не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальник зобов`язується відшкодувати спричинені збитки, штрафні санкції, тощо.

Пунктом 4.3 Договору сторони погодили, що сторони свідчать, що покупець зобов`язується розрахуватись з постачальником за отриманий товар протягом 60 (шістдесяти) банківських днів з моменту отримання від постачальника документів відповідно до п.4.1 договору.

Відповідно до п.5.1 Договору, строк (термін) поставки товару за договором: постачальник здійснює поставку першої партії товару в строк 3 дні після підписання цього договору. На поставку кожної наступної партії товару покупець надає постачальнику заявку.

Умовами п.5.6 Договору сторони погодили, що після передачі товару між сторонами оформлюється видаткова накладна та акт приймання-передачі товару, які підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками сторін. Обов`язок поставки є виконаним в момент передачі товару та надання документів, зазначених в п.4.2 договору.

Датою передачі товару від постачальника покупцю вважається дата підписання видаткової накладної та акта приймання-передачі товару (п.5.7 Договору).

Згідно з п.6.1.1 Договору, покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати а поставлений товар.

Пунктом 7.1 Договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Відповідно до п.10.1 Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2018.

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п.10.3 Договору).

Додатковою угодою від 30.12.2018 сторони погодили продовжити строк дії Договору поставки №04-10 від 02.01.2018 до 31.12.2019 (п.1 Додаткової угоди).

Також, відповідно до п.2 Додаткової угоди сторони домовились, що покупець здійснює оплату за асфальтобетонні суміші на протязі 10 (десяти) банківських днів з дати їх поставки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов зазначеного договору за період з січня 2018 року по червень 2019 року передав відповідачеві товар, обумовлений договором на загальну суму 15238256,40 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних №РН-0000019 від 31.01.2018, №РН-0000038 від 31.01.2018, №РН-0000018 від 28.02.2018, №РН-0000048 від 28.02.2018, №РН-0000063 від 28.02.2018, №РН-0000069 від 02.03.2018, №РН-0000082 від 30.03.2018, №РН-0000129 від 17.04.2018, №РН-0000175 від 30.04.2018, №РН-0000210 від 16.05.2018, №РН-0000348 від 31.05.2018, №РН-0000262 від 14.06.2018, №РН-0000356 від 21.06.2018, №РН-0000395 від 30.07.2018, №РН-0000429 від 30.07.2018, №РН-0000520 від 31.08.2018, №РН-0000635 від 28.09.2018, №РН-0000670 від 03.10.2018, №РН-0000829 від 30.11.2018, №РН-0000942 від 28.12.2018, №РН-0000956 від 31.01.2019, №РН-0000982 від 28.02.2019, №РН-0000987 від 01.03.2019, №РН-0000992 від 18.03.2019, №РН-0000999 від 21.03.2019, №РН-0001018 від 03.04.2019, №РН-0001064 від 19.04.2019, №РН-0001139 від 20.05.2019, №РН-0001156 від 06.06.2019, а також копіями Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ- від 30.04.2018, №ОУ- від 30.04.2018, №ОУ- від 16.05.2018, №ОУ- від 03.10.2018, №ОУ-.

Вказані видаткові накладні та акти підписані уповноваженими представниками обох сторін. Доказів щодо наявності спорів стосовно якості, асортименту або вартості поставленого позивачем товару матеріали справи не містять.

Також матеріалами справи підтверджується, що позивачем були виставлені відповідачу наступні рахунки №СФ-0210 від 16.05.2018, №СФ-0212 від 16.05.2018, №СФ-0348 від 31.05.2018, №СФ-0262 від 14.06.2018, №СФ-0356 від 21.06.2018, №СФ-0429 від 30.07.2018, №СФ-0395 від 30.07.2018, №СФ-0520 від 31.08.2018, №СФ-0635 від 28.09.2018, №СФ-0670 від 03.10.2018, №СФ-0275 від 03.10.2018, №СФ-0829 від 30.11.2018, №СФ-00960 від 19.12.2018, №СФ-0357 від 28.02.2019, №СФ-0358 від 01.03.2019, №СФ-0992 від 18.03.2019, №СФ-0999 від 21.03.2019, №СФ-1018 від 03.04.2019, №СФ-1064 від 19.04.2019, №СФ-1139 від 20.05.2019, №СФ-1140 від 06.06.2019. Крім того, матеріали справи містять копії паспортів якості на спірний товар.

Як вказує позивач у позовній заяві, відповідач поставлений товар оплатив лише частково в розмірі 6670605,01 грн, у зв`язку з чим у останнього утворилася заборгованість в розмірі 8576651,39 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією №16 від 28.01.2019 щодо сплати відповідачем заборгованості за договором а також. Проте відповідачем вказана претензія була залишені без відповіді та задоволення. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 6 ст.265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу положень ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Факт поставки позивачем товару на загальну суму 15238256,40 грн підтверджується наявними в матеріалах справи документами, разом з тим, факт часткової оплати відповідачем поставленого позивачем товару на суму 6670605,01 грн не заперечується сторонами.

В той же час, здійснивши власний перерахунок заявленої до стягнення суми заборгованості, судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем, з урахуванням проведених відповідачем часткових оплат, становить 8567651,39 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення основної заборгованості підлягають частковому задоволенню в розмірі 8567651,39 грн.

Разом з тим, заперечення відповідача з приводу того, що позивачем не додано до матеріалів справи погоджених сторонами заявок на поставку товарів, а відтак, останнім не доведено факту замовлення відповідачем товарів на зазначену суму, судом оцінюються критично з огляду на наступне.

Відповідно до ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.2 ст.205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Положеннями ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, матеріалами справи підтверджується факт того, що між сторонами з моменту укладення спірного договору склались ділові відносини щодо прийняття замовлень та передання рахунків на оплату, видаткових накладних та актів наданих послуг, вказане підтверджується наявними в матеріалах справи копіями зазначених документів.

При цьому відповідачем за спірний період здійснювались часткові оплати поставленого позивачем товару на загальну суму 6670605,01 грн, вказані обставини не заперечувались відповідачем в ході розгляду справи.

Також матеріали справи не містять жодних доказів, що в ході виконання позивачем договірних зобов`язань, відповідачем заперечувалась якість, кількість або вартість таких товарів, а відтак підписавши спірні видаткові накладні та відповідно, прийнявши поставлений товар, відповідач в повному обсязі погодився із вартістю, кількістю, асортиментом та якістю товару. З огляду на викладене вказані твердження відповідача відхиляються судом як безпідставні.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 11-А; ідентифікаційний код 33096517) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СБМУ «Підряд» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 31-А; ідентифікаційний код 25298 (вісім мільйонiв п`ятсот шістдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят одну) грн 39 коп. заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 128514 (сто двадцять вісім тисяч п`ятсот чотирнадцять) грн 78 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 15.10.2019.

Суддя Я.В. Маринченко