ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/381/18
Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Калініченко Н.В.

судді: Лавренюк Т.А. , Ємельянова О.О.

при секретарі судового засідання Казмерчук М.Т.

за участю представників:

позивача: Харченка К.С., ордер серія ХВ № 1309 від 17.09.2019 р.

відповідача: Крайник К.О., довіреність № 32-20-0.14,2-1/62-19 від 03.01.2019 р.

терті особи: не з`явились

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом приватного сільськогосподарського підприємства "Нива"

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, фізична особа ОСОБА_1 , фізична особа ОСОБА_2

про визнання укладеною додаткової угоди до договору,

здійснюється фіксування судового процесу технічними засобами - програмно-апаратним комплексом "Діловодство суду", серійний номер диска CD-R 922/381/18

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області звернувся позивач, Приватне сільськогосподарське підприємство "Нива", з позовом до відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 24 вересня 2007 року на земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, загальною площею 168,7842 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів на території Жовтневої Другої сільської ради Вовчанського району Харківської області з кадастровими номерами: :01:000:0007 з площею 70,3978 га, :01:000:0008 з площею 6,2310 га, :01:000:0009 з площею 7,3620 га, :01:000:0010 з площею 8,6352 га, :01:000:0011 з площею 6,9980 га, :02:001:0001 з площею 69,1601 га в редакції, викладеній позивачем (ухвала суду від 28 березня 2018 року).

02 травня 2018 року, рішенням господарського суду Харківської області, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07 серпня 2018 року, в задоволені позову відмовлено повністю.

30 січня 2019 року, постановою Верховного Суду, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07 серпня 2018 року та рішення господарського суду Харківської області від 02 травня 2018 року у справі № 922/381/18 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

19 березня 2019 року суддею Калініченко Н.В. прийнято справу № 922/381/18 до провадження та призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалами господарського суду Харківської області від 20 травня 2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та продовжено строк підготовчого провадження до 19 червня 2019 року. Ухвалою господарського суду Харківської області від 05 червня 2019 року призначено колегію суддів для розгляду справи № 922/381/18. Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 червня 2019 року колегією суддів у складі головуючого судді Калініченко Н.В., суддів Лавренюк Т.А., Ємельянової О.О. прийнято справу № 922/381/18 до провадження. Ухвалою колегії суддів від 30 липня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження до 09 вересня 2019 року. Протокольною ухвалою колегії суддів від 19 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 серпня 2019 року. 29 серпня 2019 року колегія суддів розпочала розгляд справи по суті та в порядку ст.ст. 42, 202, 216 та 232 ГПК України протокольним ухвалами від 29 серпня 2019 року та 18 вересня 2019 року відкладала розгляд справи, востаннє на 30 вересня 2019 року. В засіданні суду 30 вересня 2019 року представник позивача заявив усне клопотання, в порядку ст. 207 ГПК України про долучення до матеріалів справи доказу - поштового конверту; в якості підстав такого звернення через порушення процесуального строку на подання доказів, позивач вказав про відсутність у нього даного поштового конверту. Колегія суддів, розглянувши в засіданні суду 30 вересня 2019 року усне клопотання представника позивача, вислухавши думку представника відповідача, протокольною ухвалою від 30 вересня 2019 року залишила дане клопотання без розгляду через відсутність поважних причин незаявлення даного клопотання в межах підготовчого провадження як окремого клопотання або через інститут подання заяви по суті справи (ст.ст. 42, 80, 118, 119, 165, 167, 176 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

24 вересня 2007 року між Вовчанською районною державною адміністрацією Харківської області (орендодавець) і ПСП "Нива" (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 168,7842 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Жовтневої Другої сільської ради Вовчанського району Харківської області.

Згідно з пунктом 6 договору його укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Якщо жодна із сторін впродовж 60 календарних днів до закінчення терміну дії цього договору не попередить письмово іншу сторону про своє бажання або не бажання переукласти договір, договір вважається пролонгованим на один рік.

Відповідно до пункту 7 договору орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі із розрахунку 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та становить 22 177,58 грн. за рік.

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 33).

Договір зареєстровано у Вовчанському районному відділі Харківської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 грудня 2007 року за № 02. Отже, строк дії договору встановлено до 28 грудня 2017 року.

Згідно з витягами з Державного земельного кадастру, сформованими станом на 10 серпня 2017 року, за ПСП "Нива" зареєстровано право оренди на земельну ділянку загальною площею 168,7842 га з кадастровими номерами: :01:000:0007, :01:000:0008, :01:000:0009, :01:000:0010, :01:000:0011, :02:001:0001. Також судом встановлено, що зазначена земельна ділянка загальною площею 168,7842 га розташована на території Жовтневої Другої сільської ради Вовчанського району Харківської області, є земельною ділянкою державної власності, категорія земель землі сільськогосподарського призначення.

Наразі розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Харківської області здійснює Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.

22 вересня 2017 року ПСП "Нива" звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з клопотанням № 607 на підставі Закону України "Про оренду землі" про поновлення дії договору від 24 вересня 2007 року строком на 49 років. Цей лист отримано відповідачем 25 вересня 2017 року, що підтверджується відтиском штемпеля про реєстрацію вхідної кореспонденції (вхідний реєстраційний № 19-11043/0/18-17).

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області у листі від 20 жовтня 2017 року за вих. № 19-20-14-14961/0/19-17 запропонувало ПСП "Нива" надати проект додаткової угоди, встановивши розмір орендної плати на рівні 12 % та строк дії договору 7 років, а також надати витяг з технічної документації про нормативну грошовому оцінку спірної земельної ділянки та агрохімічний паспорт поля.

19 грудня 2017 року позивач направив на адресу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області клопотання за № 677 про поновлення договору оренди землі від 24 вересня 2007 року, до якого додав проект додаткової угоди із запропонуванням внести актуальну інформацію про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; збільшити розмір орендної плати до 12% нормативної грошової оцінки земельної ділянки та запропоновано визначити строк дії договору поновленим на 7 років. До клопотання позивачем також було додано витяг з Державного земельного кадастру, довідку про відсутність заборгованості зі сплати орендної плати за землю, агрохімічні паспорти, витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області листом-повідомленням від 28 грудня 2017 року за № 32-20-14,3-17432/0/19-7 відмовило ПСП "Нива" у поновленні договору оренди землі від 24 вересня 2007 року з огляду на можливість реалізації управлінням земельної ділянки загальною площею 168,7842 га на земельних торгах. Також відповідач зазначив про необхідність повернення земельної ділянки.

Також листом від 22 січня 2018 року № 19-20-14-571/0/19-18 ГУ Держгеокадастру у Харківській області повідомило ПСП "Нива" про те, що у зв`язку із закінченням 28 грудня 2017 року строку дії договору оренди землі від 24 вересня 2007 року і подальшу можливість реалізації управлінням земельної ділянки загальною площею 168,7842 га на земельних торгах управління відмовляє у поновленні договору оренди землі та пропонує повернути земельні ділянки до земель запасу державної власності.

13 лютого 2018 року відповідач затвердив наказ про припинення права оренди земельної ділянки, наданої ПСП "Нива" за договором оренди землі від 24 вересня 2007 року, та віднесення земельної ділянки загальною площею 168,7842 га до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Жовтневої Другої сільської ради Вовчанського району Харківської області.

Механізм поновлення дії договору оренди за своєю юридичною сутністю є способом реалізації переважного права орендаря, оскільки поновити орендні відносини не має ані правової підстави, ані сутнісної можливості жодна інша особа, крім орендаря за поточним договором.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України "Про оренду землі", яка фактично об`єднує два випадки пролонгації такого договору: поновлення договору оренди землі на новий строк у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї норми) та користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у даній справі, аналіз статті 33 Закону України "Про оренду землі" дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Отже, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Колегія суддів господарського суду Харківської області проаналізувавши положення статті 33 Закону України "Про оренду землі", позицію Верховного суду, та врахувавши позицію Європейського суду з прав людини, зазначає, що для поновлення договору оренди землі повинні враховуватися наступні обставини:

- по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі);

- орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі;

- до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди;

- при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється;

- орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення;

- у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором;

- додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку;

- відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Відтак, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" містить дві різні правові конструкції, а зміст права, підстави та обставини для захисту переважного права орендаря, яке виникає відповідно до частин першої-п`ятої зазначеної статті, не є тотожними змісту та підставам захисту його права, яке виникає за частиною шостою наведеної вище статті.

Наведене є підставою для висновку про застосування до обох правових конструкцій поновлення договору оренди землі ч. 3 наведеної норми, відповідно до якої орендар має надіслати проект додаткової угоди орендодавцеві, і оскільки про пролонгацію може бути остаточно відомо лише через місяць після закінчення строку дії договору, то надіслати проект про продовження договору на той самий строк і на тих самих умовах після спливу цього місячного строку і відмови у місячний строк укласти відповідну саме частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" додаткову угоду.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 5 ГПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні попереднім орендарем процедури повідомлення про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Такі висновки викладені в постановах Верховного суду України від 25.02.2015 року в справі № 6-10цс15, від 18.03.2015 року в справі № 6-4цс15, від 15.04.2015 року в справі № 6-55цс15, від 23.03.2016 року в справі № 6-146цс16, від 13.04.2016 року в справі № 6-2027цс15, від 23.11.2016 року в справі № 6-2540цс16.

Як зазначено вище, позивач 22 вересня 2017 (більше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору оренди землі від 24 вересня 2007 року) звернувся до відповідача з клопотанням № 607, яке отримано відповідачем 25 вересня 2017 року, про поновлення договору оренди землі від 24 вересня 2007 року на підставі Закону України "Про оренду землі". Таким чином, орендар земельної ділянки виконав свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця у строк, передбачений умовами договору оренди, що також узгоджується з положеннями частини 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Законодавець у частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначив алгоритм дій, який зобов`язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря:

1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону;

2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору;

3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності);

4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у даній справі зазначив що необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця стосовно невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про визнання додаткової угоди укладеною на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах.

З`ясовуючи чи досягнуто між сторонами (позивачем та відповідачем) згоди в процесі погодження нових істотних умов договору суд зазначає наступне.

Так, судом досліджено листування між сторонами договору оренди землі щодо узгодження істотних умов договору, зокрема лист ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 20 жовтня 2017 року № 19-20-14-14961/0/19-17, у якому за відсутності заперечень щодо реалізації орендарем переважного права на поновлення договору, запропоновано орендарю встановити у додатковій угоді розмір орендної плати на рівні 12 % та строк дії договору 7 років, а також клопотання позивача від 19 грудня 2017 року № 677, до якого позивачем додано проект додаткової угоди до договору оренди із викладенням запропонованих орендодавцем істотних умов договору щодо строку його дії та розміру орендної плати.

Частина 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено обов`язок орендаря, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі, додавши до листа-повідомлення проект додаткової угоди.

У цьому випадку під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідного листа-повідомлення орендодавцю, а й отримання ним даного листа-повідомлення з проектом додаткової угоди, що відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного суду України від 25.02.2015 року в справі № 6-10цс15, від 13.04.2016 року в справі за № 6-2988цс15.

Таким чином, саме на орендаря покладений обов`язок направити орендодавцю (Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області) проект додаткової угоди до договору, якою би продовжувалась його дія на той самий строк і на тих самих умовах.

Верховний Суд у даній справі заважив, що судами попередніх інстанцій не враховано, що у разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" обов`язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною.

22 вересня 20017 року, позивач направив відповідачу клопотання № 607, в якому повідомив орендодавця про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договорів оренди земельних ділянок та продовжити дію договору оренди землі, в той же час дане клопотання було направлено всупереч порядку, визначеного законодавцем у Законі України "Про оренду землі", зокрема, без проекту додаткової угоди.

Тобто, вказаний лист жодним чином не підтверджує виконання процедури повідомлення орендаря про намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди землі, у строки визначені умовами договору.

20 жовтня 2017 року відповідач листом № 19-20-14-14961/0/19-17 запропонував позивачу повторно звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надавши проект додаткової угоди, встановивши розмір орендної плати на рівні 12% та строк дії договору у 7 років, а також витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельних ділянок станом на 01 січня 2017 року, агрохімічний паспорт поля, земельних ділянок.

Системне тлумачення Закону України "Про оренду землі" та умов договорів дає підстави дійти висновку, що договір, укладений між позивачем та відповідачем, є укладеним та набрав чинності з моменту державної реєстрації 28 грудня 2007 року, а відтак десятирічний строк дії договору, визначений пунктом 6, слід відраховувати з цієї дати.

Тобто, з метою дотримання встановленої процедури визначеної Законом України "Про оренду землі", позивач мав направити листа-повідомлення орендодавцю з проектом додаткової угоди не пізніше ніж 28 листопада 2007 року.

Направлення позивачем клопотання № 67 від 19 грудня 2017 року про поновлення договору оренди, що покладено в обґрунтування підстав позову у даній справі, не породжує відповідних правових наслідків для поновлення договору, оскільки клопотання було направлене поза межами строків, визначених в статті 33 Закону України "Про оренду землі".

За таких обставин, належних та допустимих доказів про дотримання позивачем правової процедури, направленої на поновлення договору оренди землі, не подано, з урахуванням зазначеного, позивач не скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, відтак, відсутні підстави для застосування частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частин 2-5 цього Закону.

Другий випадок пролонгації договору оренди встановлений частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", відповідно до якої, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

При цьому, необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

Пролонгація договору оренди відбувається автоматично, проте в силу приписів частин 7-9 статті 33 вказаного Закону, у місячний строк обов`язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору.

Таким чином, нормами законодавства України, прямо встановлена обов`язковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його поновлення. При цьому, додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі припиняється, зокрема в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Строк дії договору оренди земельної ділянки, який набрав чинності з моменту державної реєстрації 28 грудня 2007 року, закінчився 28 грудня 2017 року. Тобто, зазначений договір з указаного часу є припиненими.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення не була укладена сторонами у місячний строк, у зв`язку з чим договір оренди землі між сторонами не поновлений, а припинив свою дію відповідно до положень статті 31 Закону України "Про оренду землі".

В ході розгляду справи судом встановлено, що після отримання клопотання про намір продовжити договір оренди та проекту додаткової угоди позивача, відповідач 28 грудня 2017 року направив позивачу лист, в якому зазначив про свій намір припинити дію договору оренди землі. Зміст листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області містить чітку й однозначну позицію останнього про небажання продовжувати орендні правовідносини з позивачем й розцінюється як заперечення щодо поновлення договору оренди в контексті статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Оскільки, орендодавець заперечив у поновленні позивачу договору оренди, відповідно право на укладання додаткової угоди в порядку частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у позивача не вникло, а отже не може бути порушеним.

Належне виконання обов`язків за договором та користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору не може свідчити про автоматичне поновлення договору оренди землі за наявності заперечень з боку орендодавця (Головного управління Держгеокадастру у Харківській області) у його поновленні

При цьому, матеріали справи містять лист № 19-20-14-571/0/19-18 від 22.01.2018 року в якому відповідач акцентує увагу позивача на тій обставині, що 28.12.2017 року договір оренди земельних ділянок від 24.09.2007 року загальною площею 168,7842 га закінчив свою дію, у зв`язку з чим просив відповідача у розумний строк звернутись до Головного управління із заявою про повернення земельних ділянок до земель запасу державної власності.

13.02.2018 року наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 518-СГ припинено право оренди земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площе 168,7842 га, у тому числі рілля 168,7842 га, яка надана приватному сільськогосподарському підприємству "Нива" на підставі договору оренди землі від 24.09.2007 року б/н, який зареєстрований у Вовчанському РВ ХРФ ДП "ЦДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.12.2007 року за №02, із цільовим призначенням для введення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів на території Жовтневої Другої сільської ради Вовчанського району Харківської області, у зв`язку із закінченням строку, на який було укладено договір оренди.

Вказаний наказ є чинним, відомості про оскарження та скасування відсутні.

Окрім цього, за інформацією, яка надійшла 11.05.2019 року на запит Головного управління із Відділу у Вовчанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області об`єктів цивільних прав, як земельні ділянки з кадастровими номерами::01:000:0007,:01:000:0008, :01:000:0009, :01:000:0010, :01:000:0011, :02:001:0001 (дані земельні ділянки виступали об`єктом орендних відносин між позивачем та відповідачем) немає, натомість сформовано нові земельні ділянки з іншим кадастровим номером (а.с.138, том 2).

У разі припинення існування переданої в оренду ділянки з визначеним кадастровим номером, поновлення договору оренди землі здійснюється в порядку одержання ділянки на праві оренди, тобто в загальному порядку, передбаченому Земельним кодексом України, а не в пріоритетному, визначеному в статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Подібну позицію викладено в постанові касаційного господарського суду від 13.09.2019 № 927/660/17, від 04.06.2019 № 926/1526/18, 16.05.2019 № 925/478/17.

Оскільки факт припинення дії договорів оренди від 24 вересня 2007 року унеможливлює для позивача застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі" за відсутності на те волі відповідача, враховуючи, що позивачем не було дотримано відповідної процедури повідомлення орендодавця про намір реалізувати своє право на поновлення договору оренди на новий строк, підстав для задоволення позову судом не встановлено.

При цьому, із наявного у матеріалах справи примірника додаткової угоди вбачається, що позивачем запропоновано змінити строк дії договору не на той самий строк, який був раніше встановлений (10 років), а поновити на 7 років, що за своєю юридичною природою є пропозицією про внесення змін до договору оренди землі, на яку не поширюється дія статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Крім того, в проекті додаткової угоди, позивачем змінено характеристики об`єкта оренди: так, за умовами договору від 24 вересня 2007 року визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 168,7842 га, натоміть додаткова угода містить інший показник 168,7841 га.

Отже, позивачем запропоновано змінити істотні умови договору оренди землі, а не укласти угоду за наслідками поновлення договору оренди на той самий строк та на тих самих умовах.

Таким чином, проект додаткової угоди не відповідає вимогам статті 641 ЦК України, а тому не може вважатися пропозицією укласти чи продовжити дію попереднього договору оренди землі.

За системним аналізом земельного законодавства, ретельним дослідженням обставин справи, яка розглядається, судом встановлено, що позивач у відповідності до вимог чинного законодавства не вчинив всіх необхідних дій для реалізації свого права на поновлення договору оренди землі, а відтак підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Враховуючи, що господарський суд дійшов висновку про відмову в позові, витрати позивача по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 49, 73-80, 86, 123, 129, 194-196, 208-210, 216-220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "09" жовтня 2019 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя Н.В. Калініченко О.О. Ємельянова Т.А. Лавренюк

справа № 922/381/18