ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2019 р. Справа №914/2147/17

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Зварич О.В.

Кордюк Г.Т.

за участю секретаря судового засідання Гураль К.О.

розглянув матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" НЮ-659 від 05.04.2018

на рішення Господарського суду Львівської області від 06 грудня 2017 року (суддя Кітаєва С.Б., повний текст рішення виготовлено 11.12.2017)

у справі № 914/2147/17

за позовом: ПАТ "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", м. Львів

до відповідача: Сколівського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП (далі - Сколівське ДЛГП) "Галсільліс", м. Сколе Львівської області

про стягнення штрафу в сумі 33 836, 35 грн,

за участю представників:

від позивача: не з`явився (належно повідомлений);

від відповідача: Симканич В.В. - адвокат (ордер в матеріалах справи).

1.Розгляд справи.

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України не заявлялось.

Судове засідання фіксувалось за допомогою технічних засобів звукозапису, згідно з ст. 222 ГПК України.

До Львівського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" НЮ-659 від 05.04.2018 р. (вх. № ЛАГС 01-05/1154/18 від 16.04.2018 р.) на рішення Господарського суду Львівської області від 06 грудня 2017 року у справі № 914/2147/17.

У зв`язку з ліквідацією Львівського апеляційного господарського суду та утворенням Західного апеляційного господарського суду вказана апеляційна скарга разом зі справою №914/2147/17 передані до Західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді -доповідача) Дубник О.П., суддів Зварич О.В. та Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018, у складі колегії суддів: головуючий суддя Дубник О.П., судді Зварич О.В., Скрипчук О.С., зупинено провадження у справі № 914/2147/17 до перегляду Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду справи №914/1345/17 у подібних правовідносинах.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю члена - колегії судді Скрипчук О.С. (з 10.01.2019 року) та з метою недопущення порушення вимог процесуального закону - ст. 230 ГПК України, було здійснено автоматизовану заміну члена - колегії судді Скрипчук О.С. на суддю Кордюк Г.Т. (витяг з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2019).

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.01.2019 у складі колегії суддів: головуючий суддя Дубник О.П., судді Зварич О.В., Кордюк Г.Т. поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 14.02.2019.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.02.2019р. головуючий суддя Дубник О.П., судді Зварич О.В., Кордюк Г.Т зупинено апеляційне провадження у справі №914/2147/17 до перегляду Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 924/320/17 у подібних правовідносинах.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.09.2019 у складі колегії суддів: головуючий суддя Дубник О.П., судді Зварич О.В., Кордюк Г.Т. поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 25.09.2019.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Позивач участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений 11.09.2019 року та 12.09.2019 року, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованого відправлення від 09.09.2019 року (вх. №01-16/17842/19 від 16.09.2019; вх. №01-16/17705/19 від 12.09.2019).

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3. Короткий зміст позовних вимог.

3.1. 13.10.2017 року ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Сколівського ДЛГП "Галсільліс" про стягнення штрафу у розмірі 33 836,35 грн (п`ятикратної провізної плати за перевезення вантажу забороненого до перевезення через митний кордон: неправильне, неточне чи неповне зазначення відомостей в накладній).

3.2. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 33 836,35 грн. штрафу, нараховано на підставі ст. 16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення за неправильно зазначені відомості в накладній: штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за перевезення вантажу у залізничних вагонах №№ 32261562, 96289814 по накладним №№ 545590, 545608, забороненого до перевезення через митний кордон України. Позивач вказує, що про названі правопорушення він дізнався з постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2017 у справі № 308/357/17, якою встановлено наявність події щодо незаконного переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товарів шляхом подання документів, що містять неправдиві відомості відносно найменування товару.

4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

4.1. Рішенням Господарського суду Львівської області від 06 грудня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

4.2. Судове рішення у справі мотивоване ч. 2 ст. 9, ст.ст. 256, 257, 258, ч. 1 ст. 261, ч. 3 ст. 925, ст.926 Цивільного кодексу України, ч.ч. 5,6 ст. 315 ГК України, ст.ст. 6, 23, ч. 1 ст. 24, ст. 137 Статуту залізниць України, ст. 36 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, § 1, § 3 ст. 16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, ст. 5 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення у редакції від 16.10.2015 р. і зроблено висновок, що факт порушення Сколівським дочірнім лісогосподарським підприємством «ЛГП Галсільліс» правил вантажних перевезень залізничним транспортом встановлено постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2017 року у справі №308/357/17, яка набрала законної сили. Перебіг строків позовної давності у спірних правовідносинах, які виникли з перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються приписами ст. 315 ГК України, що стосується пред`явлення перевізником позовів до вантажовідправників та вантажоодержувачів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк, а позивачем строк позовної давності при поданні даного позову пропущено, а суд відмовив в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин його пропущення.

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

5.1. ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" не погоджується з ухваленим рішенням суду, вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права і невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зазначає, що тільки з 19.09.2017 позивач міг звернутись до суду з даним позовом після оприлюднення постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2017 року у справі №308/357/17. Вважає безпідставним покликання відповідача на протокол, як початок відліку строку для позовної давності, а з врахуванням дати його початку (19.09.2017) вважає його не пропущеним позивачем, оскільки такий строк мав сплинути 19.03.2018 року. Зазначає, що судом першої інстанції порушено приписи ст. 10 ЦК України, ч. 3 ст. 1 Митного Кодексу України, якими передбачено застосування правил відповідного міжнародного договору, якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

5.2. Сколівське ДЛГП "Галсільліс" у відзиві на апеляційну скаргу, у запереченнях на відповідь позивача на відзив зазначає, що 10.06.2016 року з залученням спеціалістів у галузі лісового господарства, фахівців підрозділів митниці та представників правоохоронних органів, проведено митний огляд, в ході якого встановлено, що вантаж деревини у вагонах відповідає зазначеному у товаросупровідних документах, а за результатами огляду складено акт №305010002/2016/00032 про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу. Стверджує, що згідно листа регіональної філії "Львівська залізниця" від 19.05.2017 № 64 вагони приймались до перевезення з визначенням маси вантажу умовно, оскільки на станції Сколе немає можливості зважувати вагони через відсутність вагонних ваг. Наполягає на пропуску позивачем позовної давності, встановленої ч. 5 ст. 315 ГК України, про що подано заяву у місцевий суд.

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2017 року у справі №308/357/17 про порушення митних правил, які надійшли із Закарпатської митниці ДФС, відносно громадянина України ОСОБА_1 , директора Сколівського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП «ГАЛСІЛЬЛІС», за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 17.10.2017 року та набрала законної сили, було встановлено, наступне (а.с. 129-136,137-141, т.1).

19.05.2016 року в зоні митного контролю «Сортувальна» відділу митного оформлення № 4 «Батєво» митного посту «Залізничний» для здійснення митних процедур посадовим особам митного посту «Залізничний» були подані товаросупровідні документи на вантаж «деревина паливна...», у кількості 80000 кг (об`єм 117,97 м куб., що слідували у вагонах №№ 32261562, 96289814 по митній декларації типу ЕК10АА № 209040000/2016/3070 від 13.05.2016 року, оформленої за процедурою електронного декларування, відправник - Сколівське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП «ГАЛСІЛЬШС» (82600, Львівська обл., м. Сколе, вул. Князя Святослава, 7-Б), одержувач - «фірма «Пізец Гмбх», (1010, Відень, Гетвайергассе 1, Австрія).

Як підставу для переміщення через митний кордон України зазначеного товару органу доходів і зборів були подані наступні товаросупровідні документи: залізничні накладні ЦИМ/СМГС від 13.05.2016 № 545590, 545608; рахунки-фактури від 13.05.2016 №№ 15, 16; специфікації від 13.05.2016 №№ 15, 16; фітосанітарні сертифікати №№ 75/13-019/ВХ-344316, 75/13-019/ВХ-344317 від 13.05.2016 року; копії сертифікатів про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для забезпечення експортних операцій від 15.04.2016 року серії ЛВ № 936274 та № 936275.

Відповідно до графи 20 залізничних накладних ЦИМ/СМГС №№ 545590, 545608, від 13.05.2016, у вагонах №№ 32261562, 96289814 переміщується товар «древесинатопливная в виде бревен, поленьев, сучьев вязанок хвороста или в аналогичных видах».

Відповідно до графи 1 залізничних накладних ЦИМ/СМГС №№ 545590, 545608 від 13.05.2016 p. відправником товару зазначено державне підприємство «Сколив.доч.п-ие «Галсильлес», а у рядку «подпись» - « ОСОБА_2 ». Згідно з поясненнями по заповненню накладної CIM/SMGS, викладених в угоді про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 p., до якої Україна приєдналася 05.06.1992 p., у графі 1 накладної зазначається: «найменование отправителя ...проставляется подпись от правителя в соответствии с національним законодавством страни отправителя. Подпись отправителя подтверждает правильность сведений, внесенних им в накладную».

Відповідно до митної декларації типу ЕК10АА № 209040000/2016/003070 від 13.05.2016 року у зазначених вагонах переміщується товар « Дрова паливні у вигляді колод ялина діаметр 14-36 см, довжиною 4 м.-117.97мЗ, якість деревини відповідає ТУУ56.196-95, ГОСТ3243-88, кривизна деревини 10-15%, гниль 10-25%».

Відповідно до рахунку-фактури від 13.05.2016 року № 15 та специфікації від 13.05.2016 року №15 (що виписані на вагон № 32261562), переміщується товар: «дрова паливні ялина 4м згідно ТУУ 56.196-95 ГОСТ 3243-88 кривизна -10-15% . Гнилі 10-25% довж. 4,0 м., об`ємом 58,92 м.куб., вартістю 1414,08 євро».

Відповідно до рахунку-фактури від 13.05.2016 року № 16 та специфікації від 13.05.2016 року №15 (що виданий на вагон № 96289814) переміщується товар: «дрова паливні ялина 4м згідно ТУУ 56.196- 95 ГОСТ 3243-88 кривизна -10-15% . Гнилі 10-25% довж. 4,0 м., об`ємом 59,05 м.куб., вартістю 1417,2 євро».

Рахунки-фактури підписані директором Сколівського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП «ГАЛСІЛЬЛІС» ОСОБА_1 та містять відбитки печатки господарюючого суб`єкта. Специфікації складені за підписом в.о. начальника нижнього складу ОСОБА_2 та містять відбитки печатки Сколівського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП «ГАЛСІЛЬЛІС».

У сертифікаті про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій від 15.04.2016 року серії ЛВ № 936274, який долучено до супровідних документів на вагон № 32261562, зазначено, що експортується товар «деревина паливна», а саме: ялина

-7-100x400 см, об`ємом - 60 м3, код УКТ ЗЕД - . У фітосанітарному сертифікаті №75/13- 019/ВХ-344316 від 13.05.2016, зазначено наступні відомості про товар, що знаходився у вагоні № 32261562: Firewood logs Picea L(4401) - загальною кількістю 60 м.куб.

У сертифікаті про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій 15.04.2016 року серії ЛВ № 936275, який долучено до супровідних документів на вагон № 96289814, зазначено, що експортується товар «деревина паливна», а саме: ялина

-7-100x400 см, об`ємом - 60 м3, код УКТ ЗЕД - . У фітосанітарному сертифікаті №75/13- 019/ВХ-344317 від 13.05.2016, зазначено наступні відомості про товар, що знаходився у вагоні № 96289814: Firewood logs Picea L(4401) - загальною кількістю 60 м.куб.

16.06.2016 року на станції Батьово було здійснено зважування вказаних вагонів з товаром «дрова паливні...», за результатом якого, згідно з акту загальної форми станції Батьово № 9928 від 16.06.2016 року встановлено, що вага вагона № 32261562 з товаром брутто становить 59300 кг, вага вагона (тара) 22500 кг, вага брутто товару становить 36800 кг, що на 3200 кг менше, ніж зазначено в товаросупровідних документах (залізничній накладній та МД). У вагоні № 96289814 вага брутто товару також менша на 1380 кг, ніж зазначено у товаросупровідних документах (залізничній накладній та МД).

24.11.2016 року листом № 70-70-61/34/3194 Закарпатська митниця ДФС, у відповідності до ст. 327 Митного кодексу України звернулась до Закарпатської ТПП з проханням залучити експертів до повного митного огляду товару «деревина паливна...». 25.11.2016року у зоні митного контролю на відкритій території тимчасовій зоні митного контролю ФОП « ОСОБА_5 .» смт. Кольчино Мукачівський район ТОВ «Закарпатоблагротехсервіс»», у присутності головного державного інспектора ВМО № 2 митного поста «Залізничний» Закарпатської митниці ДФС Керестеші А . Ю. , за участі заступника директора ДП «Мукачівське ЛГ» ОСОБА_13, із залученням експерта Закарпатської ТПП, було проведено митний огляд товару, який слідує у залізничних вагонах №№ 32261562, 96289814 (акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортного засобу № 305010002/2016/00094 від 25.11.16).

У висновку Закарпатської ТПП № В-1124/1 від 25.11.16 встановлено, що у залізничному вагоні № 32261562, згідно зовнішнього огляду, замірів лісоматеріалів, знаходяться лісоматеріали круглі із деревини породи ялини, розмірний склад лісоматеріалів - довжина 4,0 м, діаметр лісоматеріалів від 5 см до 36 см; штабель розмірами 4,0x2,170x12,8=111.1046 скл.кбм. х 0,52=57,774 щільних кбм. Загальний об`єм лісоматеріалів становить 57,774 кбм, які по якісних характеристиках та розмірах відповідають вимогам дров по ГОСТ 3243-88,код УКТ ЗЕД- 440110000.

У висновку Закарпатської ТПП № В-1124/2 від 25.11.16, встановлено, що у залізничному вагоні № 96289814, згідно зовнішнього огляду, замірів лісоматеріалів, знаходяться лісоматеріали круглі із деревини породи ялини, розмірний склад лісоматеріалів - довжина 4,0 м, діаметр лісоматеріалів від 10 см до 52 см; штабель розмірами 4,0x2,357x11,80=111.25 скл.кбм х 0,52=57,850 щільних кбм. Загальний об`єм лісоматеріалів становить 57,850 кбм, які по якісних характеристиках та розмірах відповідають вимогам дров по ГОСТ 3243-88, код УКТ ЗЕД - 440110000.

Експертним висновком Закарпатської торгово-промислової палати № В-1124/1 від 25.11.16, що складений на партію товару, на яку було видано Сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій серії ЛВ № 936274 від 15.04.2016 р. зафіксовано діаметр лісоматеріалів від 5 см до 36 см. Однак, діаметр деревини паливної згідно з Сертифікатом про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій серії ЛВ № 936274 від 15.04.2016, виданий Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, складає від 7 см до 100 см.

Виходячи з вищенаведеного, зазначено у постанові,товарна партія за сертифікатом серії ЛВ № 936274 від 15.04.2016 не відповідає товарній партії, зафіксованій експертним висновком Закарпатської торгово-промислової палати № В-1124/Г від 25.11.16.

Таким чином, партія деревини, на яку був виданий сертифікат серії ЛВ № 936274 від 15.04.2016 за вказаними геометричними параметрами не відповідає фактично завантаженій у залізничний вагон номер № 32261562.

Експертним висновком Закарпатської торгово-промислової палати № В-1124/2 від 25.11.16, що складений на партію товару, на яку було видано Сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій серії ЛВ № 936275 від 15.04.2016 р. зафіксовано діаметр лісоматеріалів від 10 см до 52 см. Однак, діаметр деревини паливної згідно з Сертифікатом про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій серії ЛВ № 936275 від 15.04.2016, виданий Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, складає від 7 см до 100 см.

Виходячи з вищенаведеного, зазначено судом у постанові, товарна партія за сертифікатом серії ЛВ № 936275 від 15.04.2016 не відповідає товарній партії, зафіксованій експертним висновком Закарпатської торгово-промислової палати № В-1124/2 від 25.11.16.

Таким чином, партія деревини, на яку був виданий сертифікат серії ЛВ № 936275 від 15.04.2016 за вказаними геометричними параметрами не відповідає фактично завантаженій у залізничний вагон номер № 96289814.

Крім того, загальний об`єм лісоматеріалів переміщуваних у вагоні № 32261562 складає 57,774 м.куб., а не 58,92 м.куб. як зазначено у товаросупровідних документах. Вартість лісоматеріалів переміщуваний у вказаному вагоні у відповідності до експертного висновку № 0-256 від 29.11.2016 становить 23109 грн., а не 40766,38 грн., як зазначено у товаросупровідних документах.

Аналогічно, загальний об`єм лісоматеріалів переміщуваних у вагоні № 96289814 складає 57,850 м.куб., а не 59,05 м.куб. як зазначено у товаросупровідних документах. Вартість лісоматеріалів переміщуваних у вказаному вагоні у відповідності до експертного висновку № 0-257 від 29.11.2016 становить 23140 грн., а не 40856,32 грн., як зазначено у товаросупровідних документах.

З метою всебічного з`ясування обставин виникнення таких невідповідностей, та встановлення винної у цьому особи, Закарпатською митницею ДФС було направлено листа від 05.12.2016 № 07-70- 61/34/3329 директору Сколівського ДЛГП «Галсільліс» ОСОБА_1.

07.12.2016 року Закарпатською митницею ДФС було направлено листа № 762/36/07-70-61 керівництву Львівської митниці ДФС з проханням звернутись до керівництва Сколівського ДЛГП «Галсільліс» ОСОБА_1 для надання відповідей необхідних при прийнятті об`єктивного та законного рішення.

Відповіді від керівництва Сколівського ДЛГП «Галсільліс» та Львівської митниці ДФС станом на 21.12.2016 року до Закарпатської митниці не надійшли. Крім цього, ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС не прибув.

ОСОБА_1 , як зазначено у постанові, свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, не визнав .

Судом взято до уваги, зокрема, що із змісту залізничних накладних ЦИМ/СМГС №№ 545590 та 545608 від 13.05.2016 року, відповідно до графи 1 відправником товару є Сколівське ДЛГП «Галсільліс», а у відповідному рядку «підпис» вказано « ОСОБА_2 ». Рахунки-фактури, на якій посилається митний орган, підписані директором Сколівського ДЛГП «Галсільліс» ОСОБА_1, а специфікації складені за підписом в.о. начальника нижнього складу ОСОБА_2 .

Згідно з даними облікової картки суб`єкта ЗЕД № 20900/8/2005/1371 Львівської митниці ДФС, Сколівського дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП «ГАЛСІЛЬЛІС» (вул. Кн. Святослава, 7-6, м. Сколе, Львівська область) перебуває на обліку з 26.05.2005 року. Керівником даного підприємства вказаний ОСОБА_1 , а декларантами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Згідно з наказом Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» від 05.01.2016 року № 5-д «Про укладення контракту з ОСОБА_1 », ОСОБА_1 призначено на посаду директора Сколівського ДЛГП «Галсільліс» з 05.01.2016 року.

05.01.2016 року між Обласним комунальним спеціалізованим лісогосподарським підприємством «Галсільліс» та ОСОБА_1 укладено контракт, за яким останні призначається на посаду директора Сколівського ДЛГП «Галсільліс» строком на п`ять років з 05.01.2016 року.

З наданих представником ОСОБА_1 під час розгляду справи документів встановлено, що виконуючим обов`язків начальника нижнього складу Сколівського ДЛГП «Галсільліс» призначено ОСОБА_2 (наказ про призначення від 30.10.2012 року за № 87), який звільнений з вказаної посади 10.05.2017 року на підставі наказу № 15-к від 10.05.2017 року. Згідно з посадовою інструкцією начальника нижнього складу Сколівського ДЛГП «Галсільліс» на останнього серед іншого покладено функціональні обов`язки щодо випуску продукції, одержання продукції, оформлення первинної документації за виконані роботи, являється матеріально відповідальною особою. Відповідно до наказів Сколівського ДЛГП «Галсільліс» від 02.01.2015 року № 02, від 04.01.2016 року № 02, ОСОБА_2 (начальника нижнього складу) та ОСОБА_11 (інженера по реалізації) призначено відповідальними за правильністю розміщення і кріплення лісних вантажів та збереження схоронності вагонного парку.

Крім того, як слідує із змісту залізничних накладних ЦИМ/СМГС №№ 545590 та 545608 від 13.05.2016 року, відповідно до графи 1 відправником товару є Сколівське ДЛГП «Галсільліс», а у відповідному рядку «підпис» вказано « ОСОБА_2 ». Рахунки-фактури, на якій посилається митний орган, підписані директором Сколівського ДЛГП «Галсільліс» ОСОБА_1, а специфікації складені за підписом в.о. начальника нижнього складу ОСОБА_2

Фактичних даних про те, що саме ОСОБА_1 як директор Сколівського ДЛГП «Галсільліс» вчинив будь-які конкретні дії, спрямовані на переміщення товарів (деревини паливної) через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо кількості, ваги, геометричних розмірів та митної вартості, про що вказано у протоколі про порушення митних правил, усвідомлював будь-яке своє діяння щодо переміщуваного вантажу як протиправне, передбачав або повинен був і міг передбачити порушення своїми діяннями встановленого порядку переміщення вантажу через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення, в справі не встановлено.

За таких обставин, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про наявність події щодо порушення митних правил, однак, при цьому відсутність у даному випадку у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

На підставі встановленого, суд прийшов до висновку, що зафіксовано у постанові, що в даному випадку подія адміністративного правопорушення наявна, однак, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не доведена належними і допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до діючої на момент прийняття оскаржуваного рішення норми ч.3 ст. 35 ГПК України місцевий господарський суд зробив висновок про порушення відповідачем правил вантажних перевезень залізничним транспортом.

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Згідно з ч.3 ст.35 ГПК України (у редакції чинній до 15.12.2017 року), обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Факт порушення Сколівським дочірнім лісогосподарським підприємством «ЛГП Галсільліс» правил вантажних перевезень залізничним транспортом встановлено постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2017 року у справі №308/357/17, яка набрала законної сили, мають преюдиційне значення та не потребують доказування у даній справі, як вірно зробив висновок місцевий господарський суд.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Правовідносини між сторонами у даній справі пов`язані з перевезенням вантажів залізничним транспортом у міжнародному сполученні, а відправником вантажу є відповідач.

На території країн, які складають євроазійську транспорту систему, застосовуються дві самостійні системи міжнародного транспортного права, які регулюють діяльність у сфері перевезення вантажів залізничним транспортом:

1) заснована на Угоді про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі по тексту - УМВС, СМГС, Угода), яка була підписана та набрала чинності 01.11.1951, до якої Україна приєдналась 05.06.1992;

2) заснована на Єдиних правилах до договору про міжнародні залізничні перевезення вантажів (далі - ЦІМ), які є Додатком В до Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ, Конвенція). Україна приєдналась до Конвенції в редакції Протоколу від 03.06.1999, яким були внесені зміни до Конвенції, на підставі Закону України № 943-ІV від 05.06.2003.

Отже, Україна є учасницею двох міжнародних угод, які регулюють діяльність у сфері перевезення вантажів залізничним транспортом. Зазначені міжнародні договори поширюють свою дію на різні ділянки української залізниці, у зв`язку з чим слід розмежовувати сферу їх застосування.

Згідно із статтею 1 Розділу І "Загальні положення" Угоди Угодою встановлюється пряме міжнародне сполучення для перевезення вантажів по залізницям країн-учасниць Угоди.

Відповідно до статті 3 Угоди ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні та в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні (§ 1). Перевезення вантажів в прямому міжнародному сполученні відбуваються між станціями, які відкриті для виконання вантажних операцій відповідно до національного законодавства Сторін цієї Угоди, а в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні - за участю водної ділянки шляху, об`явленого Сторонами для таких перевезень (§ 2). Якщо Сторони є одночасно учасниками інших міжнародних угод, які встановлюють правові норми про договір перевезення вантажів залізничним транспортом, то перевезення між станціями залізниць цих Сторін можуть здійснюватися на умовах цих угод (§ 3).

Таким чином, до сфери застосування Угоди входять усі перевезення вантажів у прямому міжнародному залізничному сполученні між вказаними у другому параграфі статті 3 Угоди станціями, за накладними СМГС та лише по мережі залізниць - країн-учасниць Угоди.

Конвенція про міжнародні залізничні перевезення (КОТІФ) об`єднує в собі: Єдині правила до договору про міжнародне залізничне перевезення пасажирів і багажу (ЦІВ, Додаток А до Конвенції) та Єдині правила до договору про міжнародні залізничні перевезення вантажів (ЦІМ Додаток В до Конвенції).

Відповідно до § 6 статті 1 Розділу І Єдиних правил до договору про міжнародні залізничні перевезення вантажів (ЦІМ - Додаток В до Конвенції) кожна держава, що підписала Конвенцію про транзитні міжнародні перевезення вантажів, згідно із цими Єдиними правилами, може при поданні заяви про приєднання до Конвенції заявити, що вона буде застосовувати ці Єдині правила лише до перевезень, що здійснюються на частині залізничної інфраструктури розміщеної на її території. Ця частина залізничної інфраструктури повинна бути точно визначена і бути пов`язана із залізничною інфраструктурою держави-члена. Якщо держава-член робить вказану вище заяву, то ці Єдині правила застосовуються лише за умови:

a) якщо в договорі перевезення передбачені місце прийому вантажу або місце його видачі, а також маршрут перевезення, включені до визначеної інфраструктури або,

b) якщо визначена інфраструктура пов`язує інфраструктуру двох держав-членів і була передбачена в договорі перевезення як маршрут для транзитного перевезення.

Інформація, розміщена на офіційному сайті Міжурядової організації з міжнародних залізничних перевезень (ОТІФ), яка утворена державами-членами Конвенції на підставі КОТІФ, (www.otif.org), свідчить про те, що перелік ділянок залізниці України, на які розповсюджується сфера застосування КОТІФ, зокрема Єдині правила до договору про міжнародні залізничні перевезення вантажів (ЦІМ), що є додатком В до КОТІФ, був визначений Україною рядом заяв, зроблених на підставі § 6 статті 1 ЦІМ та § 3 статті 24 КОТІФ.

Отже, відповідно до інформації, що міститься на офіційному сайті Міжурядової організації з міжнародних залізничних перевезень (ОТІФ), щодо списку залізничних ліній України (List of railway lines Ukraine) з урахуванням останніх змін станом на 12.12.2017, під дію правових положень КОТІФ підпорядковуються транзитні лінії залізниці з шириною колії (далі по тексту - ш.к.) 1435 мм та 1520 мм, розміщені на території України, а саме на визначених ділянках, зокрема - державний кордон з Угорщиною: ст. Епережке (Угорщина)/Батьове - Мукачеве (ш.к. - 1435 мм).

Таким чином сфера дії Конвенції та, зокрема Єдиних правил ЦІМ, до перевезень вантажів у прямому міжнародному залізничному сполученні між державами учасницями Конвенції за накладними ЦІМ, є обмеженою лініями залізниць України, включених у перелік залізничних ліній ЦІМ, та регулюється параграфом 6 статті 1 Єдиних правил ЦІМ. Відповідно сфера застосування Конвенції розповсюджується не на всю залізничну інфраструктуру України, а лише на чітко визначені межі ліній залізниці.

Отже, в якості загального висновку щодо сфер дії та застосування зазначених міжнародних договорів: Угоди та Конвенції слід зазначити, що дія Угоди поширюється на більшу кількість ділянок української залізниці (майже на всі лінії залізниці України), а дія Конвенції з урахуванням міжнародних заяв - на меншу, лише на певні чітко визначені прикордонні ділянки залізниці на заході країни, переважно на ділянки, що мають вузьку ширину колії 1435 мм, а також на ділянки з шириною колії 1520 мм на державному кордоні з Румунією зі станцій Дякове та Вадул-Сірет в Україні та на державному кордоні зі Словаччиною зі станції Ужгород.

У спірних правовідносинах у цій справі вагони із вантажем, які були оформлені як міжнародне перевезення та слідували з України в Австрію, прибули на прикордонну станцію Батьово, де було здійснено зважування вказаних вагонів з товаром «дрова паливні...» Закарпатською митницею ДФС для проведення митного контролю. Однак, доказів того, що вагони з вантажем у спірному міжнародному перевезенні були затримані на прикордонній станції Батьово в Україні саме на ділянці залізниці з вузькою шириною колії, яка підпадає під сферу дії КОТІФ , матеріали справи не містять.

Складання накладної ЦІМ/СМГС на перевезення вантажу в міжнародному сполученні, порядок її заповнення передбачено лише Угодою. КОТІФ (Конвенція) не містить положень щодо зазначеної накладної.

У статті 13 Угоди передбачено, що зразок накладної ЦІМ/СМГС, а також правила її заповнення та застосування містяться в Посібнику по накладній ЦІМ/СМГС, що є додатком 6 до Угоди.

Відповідно до визначень, що містяться в пункті 2 Розділу "А" Посібника, накладна ЦІМ/СМГС є підтвердженням укладення договорів перевезення по ЦІМ та СМГС у сполученнях між країнами, які застосовують ЦІМ та СМГС; згідно з визначеннями під місцем перевідправлення розуміється місце зміни режиму правового регулювання перевезення по ЦІМ та СМГС. Зазначене місце перевідправлення одночасно є також:

- у сполучення ЦІМ-СМГС: місцем доставки згідно з ЦІМ та станцією відправлення згідно з СМГС,

- у сполучення СМГС-ЦІМ: станцією призначення згідно з СМГС та місцем приймання вантажу згідно з ЦІМ.

Пунктом 6 Розділу "Б" Посібника встановлені Умови застосування накладної ЦІМ/СМСГ, якими передбачено, що з урахуванням положень цього Посібника накладна ЦІМ/СМГС у сфері дії ЦІМ застосовується як накладна ЦІМ, а в сфері дії СМГС - як накладна СМГС. Це правило діє аналогічно і для застосування накладної ЦІМ/СМГС в якості митного документа.

Як встановлено судами, міжнародне перевезення вантажу у спірних правовідносинах оформлене двома уніфікованими накладними ЦІМ/СМГС.

Відповідно до підпункту 10.2. пункту 10 Розділу "Б" Посібника відправник за накладною є відправником по договору перевезення СМГС та одночасно отримувачем по договору перевезення СМГС та відправником по договору перевезення ЦІМ.

Отже, у випадках, якщо перевезення вантажу здійснюється залізницями як країн-учасниць Угоди, які одночасно є учасниками інших міжнародних Угод, зокрема Конвенції, до країн, які не є учасниками Угоди, а є учасниками інших міжнародних угод, то перевезення вантажу підлягає правовому регулюванню наступним чином: перевезення вантажу по мережі залізниць країни-учасниці Угоди до станції призначення по СМГС здійснюється за положеннями Угоди, а після здійснення перевідправлення (перевантаження в інші вагони, зміни колісних пар) в місці приймання вантажу згідно з ЦІМ на ділянці залізниці, що віднесена до списку ліній ЦІМ, - за положеннями ЦІМ КОТІФ.

У пункті 1 накладних ЦІМ/СМГС за № 545590, 545608 від 13.05.2016 що підтверджують перевезення вантажу у спірних правовідносин, відправником є Сколівське дочірнє лісогосподарське підприємство ЛГП «ГАЛСІЛЬШС». У пункті 29 накладних ЦІМ/СМГС місцем перевідправлення зазначено станцію Батево (експ. МАВ).

Фактично вантаж не був переданий для перевідправлення до місця приймання вантажу згідно з ЦІМ, про що свідчить відсутність в графах №№ 30, 64, 66 накладних відомостей щодо місця та часу перевідправлення, попереднього узгодження перевезення з перевізником ЦІМ на місці перевідправлення, договірного перевізника ЦІМ, внесення яких передбачено підпунктом 14.3., пунктом 15 Розділу "Б" Посібника.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази затримання вагонів з вантажем у спірному міжнародному перевезенні на прикордонній станції Батево в Україні саме на ділянці залізниці з вузькою шириною колії, яка підпадає під сферу дії КОТІФ , та враховуючи те, що перевідправлення вантажу згідно з ЦІМ не здійснювалось, а вантаж не був переданий на ділянку залізниці, що віднесена до списку залізничних ліній ЦІМ, які підпадають від сферу регулювання КОТІФ, тому до спірних правовідносин, пов`язаних з перевезенням вантажів у міжнародному сполученні, слід застосовувати Угоду про міжнародне залізничне вантажне сполучення, учасником якої є Україна, у редакції Угоди від 16.10.2015 року, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до § 1 ст. 16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення відправник сплачує перевізнику неустойку, якщо після укладення договору перевезення перевізник виявить неправильність, неточність чи неповноту вказаних відправником в накладній відомостей і заяв при цьому встановить, що, зокрема, в складі вантажу були прийняті предмети, не дозволені до переміщення через державний кордон хоча б в одній із держав, по території якого повинно здійснюватися перевезення.

Неустойка по пунктам 1, 2, 4, 5 даного параграфу (§ 3 ст. 16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення) стягується відповідно із приписами ст. 31 «Оплата провізної плати та неустойки» в п`ятикратному розмірі провізної плати перевізнику, який виявив таке порушення (абз. 2 § 3 ст. 16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення).

Згідно з ст. 36 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення передбачено, що за відсутності у названій Угоді, тарифах та службовій інструкції необхідних положень, застосовуються положення внутрішніх правил сторони, учасниці Угоди.

Враховуючи приписи § 3 ст. 16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, вимога позивача про стягнення з відправника (відповідача) штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, що становить 33 836,35 грн. є обгрунтованою.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про застосування строків позовної давності при вирішенні даного спору (а.с. 68-72, т.1).

У відповідності до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Однак ч. 2 ст. 9 ЦК України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 6 ст. 315 ГК України передбачено, що щодо спорів, пов`язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 926 ЦК України, позовна давність, порядок пред`явлення позовів у спорах, пов`язаних з перевезеннями у закордонному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами).

Спірні правовідносини з перевезення вантажу залізничним транспортом у міжнародному сполученні, що виникли між сторонами у цій справі, регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що 06.06.2014 та 16.10.2015 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення були внесені зміни, угода була викладена в новій редакції. У редакції Угоди від 16.10.2015, чинній станом на момент виникнення між сторонами у справі спірних правовідносин, стаття 31 Угоди має назву "Сплата провізних платежів і неустойки", тобто не встановлює строки позовної давності. Натомість строки давності встановлені у статті 48 Угоди.

Відповідно до § 1 статті 48 Угоди позови до перевізника на підставі цієї Угоди подаються 1) про перевищення строку доставки - протягом двох місяців; 2) за іншими підставами - протягом дев`яти місяців.

Аналіз положень статті 48 Угоди свідчить про те, що зазначена стаття визначає строки давності лише за позовами, поданими до перевізника та не містить положень про строки давності щодо позовів, поданих перевізником (залізницею) до вантажовідправників. Інші положення щодо строків давності, ніж ті, що містяться у статті 48, в Угоді відсутні. А тому апеляційний господарський суд погоджується з такими ж висновками місцевого господарського суду.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 червня 2019 року у справі №924/320/17.

Відповідно до ст. 5 Угоди в чинній редакції від 16.10.2015 при відсутності відповідних положень у даній Угоді застосовується національне законодавство тієї Сторони, у якій правочинна особа реалізує свої права.

Таким чином, до позовних вимог у справі підлягають застосуванню строки позовної давності, встановлені національним законодавством України відповідно до правил статті 5 Угоди, враховуючи відсутність в Угоді положень, які б встановлювали строки позовної давності щодо позовів, поданих перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів.

Згідно з ч.5 ст. 315 ГК України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

За змістом пункту 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом шести місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється:

а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;

б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

З огляду на положення статті 5 Угоди зазначені норми ч.5 ст. 315 ГК України та пункту 137 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які встановлюють скорочений шестимісячний строк позовної давності та регулюють питання його перебігу відносно позову залізниці до вантажовідправників, вантажоодержувачів, що випливають із перевезення, і саме ці норми національного законодавства підлягають застосуванню до позовних вимог у справі.

Актами про зважування вагонів №743 від 16.06.2016 р., №744 від 16.06.2016р., які складені на станції Батьово у присутності представника залізниці зафіксовано розбіжності в частині ваги товару, що переміщувався у спірних вагонах.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, у спірних правовідносинах у цій справі перебіг шестимісячного строку позовної давності до позовних вимог у цій справі починається з 17.06.2016, тобто з дня, наступного за днем складення актів зважування вагонів та відповідно закінчується 17.12.2016.

Згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті, позивач надіслав позовну заяву до суду з позовом у цій справі 13.10.2017, тобто після спливу встановленого чинним законодавством України шестимісячного строку позовної давності. Проте, причин поважності чи наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, позивачем суду не подано.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, №22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача в частині пропуску позивачем позовної давності та погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 33 836,35 грн. штрафу за неправильно зазначені відомості в накладній.

Апелянт зазначає, що тільки з 19.09.2017 позивач міг звернутись до суду з даним позовом тільки після оприлюднення постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2017 року у справі №308/357/17. Однак такі доводи є необгрунтованими, оскільки перебіг строку починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після складення актів зважування вагонів, а у справі №308/357/17 провадження стосувалось притягнення директора Сколівського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП «ГАЛСІЛЬЛІС» ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України та було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, однак встановлено наявність події адміністративного правопорушення.

Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги, таких підстав апеляційним судом не встановлено.

Отже, рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

8. Судові витрати.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 06 грудня 2017 року у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця".

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.10.2019р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Кордюк Г.Т.