ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2019 року м.Дніпро Справа № 908/724/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),

суддів: Іванова О.Г., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Ревкова Г.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" на рішення господарського суду Запорізької області від 25.07.2019 року (суддя Носівець В.В., повне рішення складено 05.08.2019 року) у справі № 908/724/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Шатер" (49000, м. Дніпро, вулиця Героїв Сталінграда, буд. 169; адреса для листування: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Андрія Фабра, буд. 4, оф. 315)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кім. 207)

про стягнення 586 376,89 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Шатер" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл", з урахуванням заяви про зміну предмета позову, про стягнення суми 586 376,89 грн., яка складається з 547 253,74 грн. основного боргу, 7 295,00 грн., 3% річних та 31 828,15 грн. інфляційних втрат. Також позивач просив стягнути на його користь понесені витрати за надання правової допомоги в розмірі 14000,00 грн.

Позовна заява обгрунтована неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 51 від 02.01.2017 року в частині сплати за отриманий товар в розмірі 547 253,74 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.07.2019р. позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шатер" 547 253,74 грн. основного боргу, 7 272,76 грн. 3% річних, 23 286,89 інфляційних втрат, 8 667,20 грн. судового збору та 13 795,54 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд послався на невиконання відповідачем зобов`язаннь щодо оплати повної вартості товару у визначений договором строк в сумі 547253,74 грн.

Відмовляючи в задоволені позову в частині в частині стягнення 3% річних в сумі 22,24грн. та інфляційних втрат в сумі 8541,26грн. господарський встановив, що позивачем неправильно встановлено період заборгованості та не застосовано рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції, викладених в листі Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997.

Не погодившись з рішенням суду ТОВ "Український Рітейл" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- позивачем не було доведено, що поставки товару, зазначеного в накладних, були здійснені в рамках укладеного між сторонами договору поставки, оскільки накладні не містять номер договору;

- у наданих позивачем видаткових та товарно-транспортних накладних у графі «Отримав» міститься підпис та печатка ТОВ «Український Рітейл», проте не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис, а тому неможливо встановити хто саме їх підписав, так як прізвища, зазначені в них, не збігаються з прізвищами працівників, які були уповноважені підписувати указані документи, і не можливо встановити їх повноваження.

Просить апеляційний суд вказане рішення скасувати, ухвалити нове рішення та відмовити в задоволенні позову

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду без змін, посилаючись на відсутність належного обґрунтування неправильності чи неповноти досліджених доказів і встановлення обставин у справі, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права. Вважає доведеним факт поставки товару відповідачу, несплати відповідачем у визначений зобов`язанням строк, доказів погашення суми боргу відповідач суду не надав. Доводи апелянта щодо відсутності доказів прийняття товару уповноваженими особами відповідача спростовуються частковим погашенням заборгованості за спірний період. Неістотні недоліки у видаткових накладних не роблять дані накладні недійсними та не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів. Доказів підроблення підписів на накладних відповідачем не надано.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Дарміна М.О. від 02.09.2019 року відкрите апеляційне провадження у справі № 908/724/19. Розгляд справи призначено у судовому засіданні.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 02.01.2017 року між ТОВ "Шатер" (постачальник) та ТОВ "Український Рітейл" (покупец) укладено договір поставки № 51, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець - прийняти та оплатити товар на умовах даного договору (п. 1.1).

Згідно з п. 1.2 Договору, найменування, асортимент і ціна товару, що поставляється, зазначаються у додатку № 1 "Специфікація", що є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору, товар поставляється постачальником окремими партіями згідно із замовленнями на поставку. Постачальник зобов`язується приймати від покупця замовлення на поставку товару та здійснювати поставку товару за адресами, у кількості та на дату, що зазначені в замовленні, своїми транспортними засобами та за власний рахунок. У випадку підписання сторонами додатку № 5 "Графік поставок", графік поставок та строки поставки визначаються згідно підписаного додатку № 5. Покупець має право зробити замовлення поза графіком і дане замовлення буде мати обов`язкову силу для постачальника при направленні замовлення постачальнику не менш ніж за 12 годин до моменту поставки.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що замовлення передаються покупцем електронним зв`язком.

Пунктом 2.6 Договору встановлено, що зобов`язання з поставки вважаються виконаними з моменту передачі товару та повного пакету належним чином оформлених товаросупровідних документів покупцю згідно з умовами даного договору та діючого законодавства України. Замовлення вважається виконаним, а постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання з поставки, якщо він здійснив поставку товарів:

- у погоджені з покупцем день та час;

- в асортименті та кількості, згідно замовлення;

- за цінами, затвердженими сторонами у специфікації;

- з повним пакетом правильно заповненої супровідної документації;

- у повній відповідності до діючого законодавства України та умов договору.

Відповідно до п. 3.7 Договору, разом із товаром постачальник зобов`язаний надати наступні товаросупровідні документи:

- товарно-транспортну накладну;

- видаткову накладну;

- посвідчення якості товару;

- інші документи на товар, надання яких передбачено законодавством України.

Вимоги щодо оплати товару зазначаються в додатку № 6 до даного договору (п. 6.5 Договору).

Згідно з п. 3 додатку № 6 до Договору оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дня поставки товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Пунктом 11.1 договору встановлено, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії даного договору жодна зі сторін в письмовій формі не заявить про його розірвання, договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.

На виконання умов Договору позивачем за заявлений період з 27.06.2018 року по 10.10.2018 року поставлено відповідачу товар на загальну суму 327 087,30грн., що підтверджується копіями видаткових накладних, які містяться в матеріалах справи (а.с.32-40).

Вартість отриманої в цей період продукції сплачено відповідачем частково в сумі 9 912,80 грн. (оплата 08.10.2018 року та 31.10.2018 року за поставкою 27.06.2018 року) (а.с.66-72).

Актом взаємозаліку від 31.10.2018 року зараховано суму платежу за поставлений товар 5 276,85 грн. (а.с.41).

Позивач неодноразово направляв на адресу відповідача претензії з вимогою сплатити заборгованість за отриманий товар (а.с.73-88).

Заборгованість в сумі 547 253,74 грн. відповідачем сплачена не була, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Крім основної заборгованості позивач просив стягнути з відповідача 3% річних в сумі 7 295,00 грн. та інфляційні втрати в сумі 31 828,15 грн.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який построчив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У даному випадку позивачем доведено факт наявності заборгованості відповідача за договором поставки № 51 від 02.01.2017р.

Доказів оплати поставленого товару ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду справи відповідачем не надано.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає висновок господарського суду про задоволення позову в частині стягнення основного боргу в сумі 547253,74 грн. законним та обгрунтованим.

Позивачем було нараховано 7 295,00 грн. та 3% річних та 31 828,15 грн. інфляційних втрат.

Господарським судом було перераховано 3% річних за період з 28.08.2018р. по 14.03.2019р. за кожною окремою видатковою накладною та встановлено, що позивачем розрахунок здійснено неправильно, внаслідок чого позов в цій частині обгрунтовано задоволено частково, в сумі 7 272,76 грн.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, в якому зазначено, що при застосуванні індексу інфляції потрібно мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому умовно необхідно вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з врахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Господарським судом правильно встановлено, що при розрахунку інфляційних втрат позивач включив до періоду розрахунку березень 2019, зазначивши у розрахунку період прострочення з 28.08.2018 по 14.03.2019.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, врахувавши дату початку порушення грошового зобов`язання за кожною окремо накладною у спірний період та суму боргу, що існувала у спірний період на останній день місяця, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат частково, в сумі 23286,89 грн.

З огляду на викладене підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відсутні.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що у видаткових накладних не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис та про неможливість, у зв`язку з цим, встановити повноваження цієї особи є безпідставними, виходячи з наступного.

Частинами 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів документа аналогічний п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.5 вказаного Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

При цьому абзацом 9 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для не визнання господарської операції за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо.

В матеріалах справи наявні копії видаткових накладних, які містять назву підприємств постачальника і покупця, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, номер договору, на виконання якого здійснена поставка, адресу доставки, прізвище особи, яка приймала товар, підпис уповноважених осіб сторін, засвідчені відтиском печатки товариств.

У даному випадку за спірними видатковими накладними скаржником прийнято товар без заперечень. Докази заволодіння печаткою відповідача третіми особами або в будь-який інший спосіб втрати печатки відповідачем також не представлені.

Також спростовуються матеріалами справи доводи скаржника про відсутність в видаткових накладних номеру договору поставки, оскільки ці накладні містять номер договору та дату договору.

За наведених обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 05.08.2019р. у справі № 908/724/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15.10.2019р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін