УХВАЛА

11.10.2019Справа № 910/12138/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Бекон"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЦ Фактор"

про стягнення 11 563,54 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники сторін: без виклику

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Подільський Бекон" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЦ Фактор" про стягнення 11563,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним на рахунок відповідача було перераховано грошові кошти у розмірі 72737,74 грн. за поставку товару, однак, фактично відповідачем було поставлено позивачу товар на загальну суму 61174,20 грн. (видаткова накладна № РН-140502 від 14.05.2019). З огляду на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 11563,54 грн.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки у справі №910/12138/19 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд доходить висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, враховуючи, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Також, разом з позовом позивачем було подано заяву про проведення судових засідань у даній справі в режимі відеоконференції.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про розгляд справи № 910/12138/19 без повідомлення (виклику) учасників справи, тобто, розгляд даної справи буде здійснюватися без проведення судових засідань, відсутні підстави для задоволення заяви позивача про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, відтак, у задоволенні даної заяви позивача судом відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

30.09.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі та стягнення судових витрат.

30.09.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив, у якому він просить відмовити позивачу у стягненні судових витрат з підстав того, що останнім не надано доказів на підтвердження факту сплати витрат на правничу допомогу.

Розглянувши клопотання позивача про закриття провадження у справі суд зазначає наступне.

Так, обґрунтовуючи клопотання, позивач вказує, що після відкриття провадження у справі № 910/12138/19 відповідачем було повернуто позивачу кошти у розмірі 11563,54 грн, відтак, провадження у даній справі підлягає закриттю, оскільки відсутній предмет спору. До зазначеного клопотання позивач додає копію платіжного доручення № 2091 від 18.09.2019 на суму 11563,54 грн (платник: ТОВ «МЦ Фактор», отримувач: ТОВ «Подільський Бекон», призначення платежу: повернення грошових коштів за частково не відвантажений металопрокат по рахунку № СФ-0000695 від 13.05.2019).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові.

За наведених обставин, з урахуванням поданих позивачем доказів сплати грошових коштів у розмірі, що заявлені ним, після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору у даній справі, у зв`язку із чим провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, як встановлено ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Так, зважаючи на встановлений Законом України «Про судовий збір» порядок повернення судового збору у разі закриття провадження у справі, суд зазначає, що позивач має право повернути судовий збір, сплачений ним при подачі позову у справі № 910/12138/19 у розмірі 1921,00 грн звернувшись до суду з клопотанням про повернення судового збору.

Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Так, до заяви про включення до судових витрат позивача витрат на професійну правничу допомогу додано договір про надання правничої допомоги від 10.06.2019, укладений між адвокатом Бейлик Артуром Беніаміновичем та ТОВ «Подільський Бекон», додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 10.06.2019, акт № 1 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 10.06.2019 та Додатку № 1 від 10.06.2019, звіт про витрачений час на надання правничої допомоги та рахунок-фактура № 20/09/19 від 20.09.2019.

З наведеного вбачається, що позивачем не надано доказів на підтвердження сплати адвокату коштів за надання правничої допомоги.

Разом з тим, позивач вказує на те, що сторони у п. 4 додатку № 1 до договору від 10.06.2019 погодили, що гонорар за надання правничої допомоги сплачується (підлягає сплаті) не пізніше ніж через 30 днів з дня набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі за позовом ТОВ «Подільський Бекон» до ТОВ «МЦ Фактор».

Відповідно до ч. 1 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

В силу приписів ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Так, суд зазначає, що вказаний пункт додатку № 1 до договору стосується саме порядку сплати гонорару за надання правничої допомоги у разі ухвалення рішення суду, а не судового рішення (у даному випадку ухвали).

Відтак, враховуючи, що позивачем не надано доказів на пітвердження понесених ним витрат на правову допомогу, суд відмовляє у задоволенні заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №910/12138/19.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Картавцева