ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/641/19
Південно - західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді: Лавриненко Л.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Безпалюк А.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 р.

по справі № 915/641/19

за позовом Приватного підприємства НВП Агроенергетичні технології смт. Врадіївка

до Товариства з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків

про стягнення 1 649 363,55 грн.

суддя суду першої інстанції: Семенчук Н.О.

час та місце ухвалення рішення: 02.07.2019 р., м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області,

повний текст складено та підписано: 09.07.2019 р.

за участю представників сторін:

від Приватного підприємства НВП Агроенергетичні технології смт. Врадіївка: Хекало О.О.

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 р. відкрито апеляційне провадження з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 р. у справі № 915/641/19 та призначено її до розгляду.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

09.10.2019 р. до Південно західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з відрядженням юрисконсульта та директора товариства.

Суд апеляційної інстанції розглянувши заявлене клопотання не вбачає підставі для його задоволення, оскільки явка сторін у судове засідання не визнавалась обов`язковою

В березні 2019 р. Приватне підприємство НВП Агроенергетичні технології с.м.т. Врадіївка звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків про стягнення заборгованості в сумі 1 649 363,55 грн., яка складається з:

- 1 134 981,77 грн. основної заборгованості;

- 33 209,86 грн. 3 % річних;

- 386 764,47 грн. пені;

- 94 407,45 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе за договором поставки від 10.01.2018 р. № 7/01 зобов`язань в частині оплати вартості поставленого товару.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 р. позов Приватного підприємства НВП Агроенергетичні технології смт. Врадіївка задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків на користь Приватного підприємства НВП Агроенергетичні технології смт. Врадіївка основний борг в сумі 1 134 981,77 грн., 3% річних в сумі 33 209, 86 грн., інфляційні втрати в сумі 86 479,57 грн., пеню в сумі 386 764,47 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 24 493,05 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольнивши позов Приватного підприємства НВП Агроенергетичні технології смт. Врадіївка, суд першої інстанції послався на помилкове обчислення позивачем заявленої до стягнення суми інфляційних втрат.

За самостійним розрахунком місцевого господарського суду, сума інфляційних втрат складає 86 479,57 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків оскаржило його до Південно - західного апеляційного господарського суду.

В обґрунтування заявлених вимог відповідач посилається на неповне з`ясування обставин справи та порушення місцевим господарським судом норм матеріального права.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що договір від 10.01.2018 р. № 7/01 підписано директором Товариства з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків, при цьому останній згідно з умовами статуту товариства, не мав права його підписувати, оскільки п. 12.29 статуту встановлено, що директор має право самостійно укладати від імені товариства договори та інші угоди на суму, що не перевищує 15 000 грн.

Ще одним доводом апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не враховано, що підставою для оплати поставленого товару є рахунок, який повинен направити позивач, проте матеріали справи не містять доказів направлення такого рахунку відповідачу.

На підставі викладеного, відповідач просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Приватне підприємство НВП Агроенергетичні технології смт. Врадіївка в поданому відзиві проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, заперечує та просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.01.2018 р. між Приватним підприємством НВП Агроенергетичні технології с.м.т. Врадіївка (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків (Покупець) укладений договір поставки № 7/01.

Згідно з пунктом 1.1 наведеного договору постачальник зобов`язується передати у власність товар в асортименті, кількості, по ціні та в строки, зазначені у додатках до договору, які є невід`ємною складовою частиною даного договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.1 договору ціна та загальна вартість товару вказується у додатках до договору, які є невід`ємною складовою частиною даного договору.

За умовами розділу 3 договору на підставі рахунку на оплату покупець здійснює оплату 100% загальної вартості товару, зазначеної в додатках до договору, протягом десяти банківських днів з дня тримання товару.

Покупець здійснює оплату за товар постачальнику, перераховуючи кошти на поточний банківський рахунок постачальника.

Відповідно до розділу 4 договору товар постачається покупцеві відповідними партіями в строки, зазначені в додатках до даного договору.

Способи поставки товару: перевізником, власним автотранспортом постачальника за згодою сторін.

Перехід права власності на товар виникає в момент підписання накладної представником покупця.

Датою поставки товару є дата відмітки в накладній та акті приймання-передачі про приймання товару покупцем.

Постачальник повинен одночасно з товаром передати покупцеві на кожну відповідну партію товару: видаткову накладну, сертифікат якості, акт приймання-передачі товару, товарно-транспортну накладну (при транспортуванні товару автотранспортом постачальника).

Згідно з п. 5.1 договору пункт поставки за даними договором: Україна, склад покупця або пункт доставки перевізника (конкретна адреса вказується покупцем додатково до моменту відправлення товару) за згодою сторін.

За приписами п. 11.1 договору цей договір вступає в силу з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін, та діє до 31.12.2018 р., але у будь-якому разі до його остаточного виконання сторонами.

Додатком № 1 до договору сторони погодили асортимент товару, загальну вартість товару 1 134 981,77 грн., в т. ч. ПДВ, умови оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, термін поставки 13.03.2018, спосіб поставки перевізником, зокрема до складу покупця: с. Парутине, Очаківського району, Миколаївської області.

Договір від 10.01.2018 р. № 7/01 та додаток № 1 до нього підписаний та скріплений печатками сторін.

На виконання умов договору поставки, Приватне підприємство НВП Агроенергетичні технології с.м.т. Врадіївка поставило Товариству з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків товар на загальну суму 1 134 981, 77 грн., що підтверджується видатковими накладними та рахунками від 13.03.2018 р.:

- № 12 на суму 1 014 986, 28 грн.;

- №13 на суму 63 595, 49 грн.;

- №14 на суму 56 400 грн.

Вказаний товар був отриманий уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків на підставі довіреностей від 13.03.2018 р. № № 69, 70, 71.

Товариство з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків у встановлений договором від 10.01.2018 р. № 7/01 строк за постановлений товар не розрахувалось, у зв`язку з чим Приватне підприємство НВП Агроенергетичні технології с.м.т. Врадіївка направило йому претензію від 20.02.2019 р. № 4/02 про сплату заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати товару.

Наведена претензія залишена відповідачем без реагування, що і стало підставою для звернення Приватного підприємства НВП Агроенергетичні технології с.м.т. Врадіївка до господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 663 продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 наведеного Кодексу обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Як зазначалося вище, на виконання умов договору від 10.01.2018 р. № 7/01, позивач поставив відповідачу товар на суму 1 134 981,77 грн.

Відповідач прийняв товар за видатковими накладними від 13.03.2018 р. № № 12, 13, 14, про що свідчать відбитки печаток Товариства з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків на зазначених накладних.

Проте, відповідач не здійснив оплату за поставлений товар.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново - господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статей 6, 627, 628 та 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 3.1 договору поставки, на підставі рахунку на оплату покупець здійснює оплату 100% загальної вартості товару, зазначеної в додатках до договору, протягом десяти банківських днів з дня тримання товару.

В порушення взятих на себе зобов`язань, Товариство з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків не здійснило оплату поставленого товару за договором поставки від 10.01.2018 р. № 7/01 та видатковими накладними від 13.03.2018 р. № № 12, 13, 14.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків заборгованості за договором поставки від 10.01.2018 р. № 7/01 в сумі 1 134 981,77 грн.

Згідно п. 9.2 договору поставки від 10.01.2018 р. № 7/01 у випадку несвоєчасної оплати товару постачальник має право вимагати, а покупець зобов`язаний при першій вимозі постачальника сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення та за весь період затримки оплати починаючи з дня, наступного за останнім днем належного платежу згідно договору та закінчуючи днем фактичного погашення суми боргу в повному обсязі.

Частиною 2 статті 625 цього Кодексу встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з боржника пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з підрахунком місцевого господарського суду щодо розміру інфляційних витрат, який становить 86 479,57 грн.

Доводи відповідача про те, що договір поставки від 10.01.2018 р. № 7/01 підписано директором Товариства з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків з перевищенням повноважень не приймаються судом апеляційної інстанції з огляду на приписи ст. 204 Цивільного кодексу України (Презумпція правомірності правочину).

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків на п. 3.1 договору від 10.01.2018 р. № 7/01, також не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки відповідач прийняв товар за видатковими накладними від 13.03.2018 р. № № 12, 13, 14, про що свідчить відбиток печатки відповідача на вказаних накладних.

Крім того, зміст п. 3.1 договору від 10.01.2018 р. № 7/01 свідчить про те, що дата виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків обов`язку оплатити товар безумовно не пов`язана з датою одержання рахунку.

Отже, попри відсутність в матеріалах справи доказів направлення відповідачу рахунків, він не був позбавлений можливості на підставі наявних у нього документів визначити вартість поставленого товару і оплатити його в строк, встановлений п. 3.1 договору поставки від 10.01.2018 р. № 7/01.

В свою чергу відповідач не звернувся до позивача з вимогою про надання передбачених договором інших документів, в т. ч. рахунків.

Тобто доводи, викладені в апеляційній скарзі, суперечать наявним в матеріалах справи доказам та фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене, підстави для скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 р. по справі № 915/641/19, у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 267-282 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.07.2019 р. по справі № 915/641/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Очаківський райагрохім м. Очаків без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України.

Повний текст постанови складно та підписано 15.10.2019 р.

Головуючий суддя Л.В. Лавриненко

Судді О.Ю. Аленін

І.Г. Філінюк