ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2019 р. Справа№ 925/1225/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 02.05.2019

у справі № 925/1225/18 (суддя Чевгуз О.В.)

за первісним позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техстандарт ЛТД»

про стягнення 3 997 058,97 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техстандарт ЛТД»

до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

про стягнення 981 642,18 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - АТ «Укртрансгаз») в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» АТ «Укртрансгаз» (далі - АТ «Укртрансгаз» в особі філії «УМГ «Київтрансгаз», позивач) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техстандарт ЛТД» (далі - ТОВ «Техстандарт ЛТД», відповідач) про стягнення пені у розмірі 2 744 541,96 грн та штрафу в розмірі 1 252 517,01 грн, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору № від 06.12.2016 (далі - договір) щодо своєчасного виконання етапів робіт, передбачених Графіком виконання та фінансування робіт по об`єкту: «Реконструкція установки осушення газу з автоматизацією технологічного процесу. Червонопартизанське підземне сховище газу».

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.01.2019 прийнято зустрічний позов ТОВ «Техстандарт ЛТД» про стягнення пені за порушення строків оплати за виконані роботи за договором в розмірі 981 642,18 грн для спільного розгляду з первісним позовом АТ «Укртрансгаз» в особі філії «УМГ «Київтрансгаз» та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі №925/1225/18.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 02.05.2019 у справі №925/1225/18 у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд виходив з того, що єдиним належним та допустимим доказом підтвердження факту здачі-прийому виконаних робіт є відповідні Акти здачі-приймання виконаних робіт за встановленою формою; видаткові накладні, на які посилається позивач за первісним позовом не є такими доказами, а тому не можуть підтверджувати чи спростовувати обставини виконання робіт у строки, визначені договором; договором не встановлено розмежування щодо здачі-прийому виконаних робіт за відповідними етапами, які обумовлені Графіком; сторонами не було погоджено у договорі форму здачі-прийому виконаних робіт за окремими етапами: «Будівельні роботи» та «Постачання обладнання», а лише погоджено порядок приймання виконаних робіт, який оформлюється актом здачі-приймання виконаних робіт; виконані підрядником роботи за договором були прийняті замовником за відповідними актами здачі-приймання виконаних робіт в комплексі за обома етапами («Будівельні роботи» та «Постачання обладнання»); жодних належних доказів на підтвердження прострочення відповідачем строків виконання робіт, передбачених Графіком, за кожним етапом окремо на заявлені позивачем суми, позивачем за первісним позовом суду не надано; роботи за договором були виконані відповідачем за первісним позовом у березні 2019 року, тобто на час розгляду справи по суті договір є виконаним у повному обсязі, а кінцева вартість робіт є меншою ціни договору, що не заперечується обома сторонами; на підставі наданих позивачем за первісним позовом актів здачі-приймання виконаних робіт неможливо встановити прострочення відповідачем за первісним позовом виконання робіт за договором за передбаченими Графіком етапами окремо за кожним етапом робіт; інших доказів на підтвердження прострочення виконання відповідачем за первісним позовом грошових зобов`язань за договором на заявлені позивачем за первісним позовом суми суду не надано, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача за первісним позовом штрафних санкцій.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що позивачем за зустрічним позовом не доведено факту прострочення здійснення розрахунків за договором відповідачем за зустрічним позовом, а отже, відсутні правові підстави для застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання своїх зобов`язань за договором.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, АТ «Укртрансгаз» в особі філії «УМГ «Київтрансгаз» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні первісного позову та постановити в цій частині нове рішення, яким первісні позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, які суд визнав встановленими, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що за умовами договору роботи повинні були виконуватись по етапам; факти здійснення господарських операцій із здачі-приймання робіт по договору підтверджені позивачем за первісним позовом відповідними первинними документами; суд безпідставно взяв до уваги доводи відповідача за первісним позовом щодо переривання строків виконання робіт з 13.06.2017 по 06.07.2017, адже вже 27.06.2017 між сторонами було підписано акт здачі-приймання виконаних робіт за червень місяць 2017 року на суму 297 019,97 грн; наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт неналежного виконання умов договору відповідачем за первісним позовом за недоведеності останнім відсутності своєї вини; всупереч умовам договору відповідач за первісним позовом лише під час розгляду справи в суді по суті надав докази виконання робіт за договором у повному обсязі; встановивши факт поетапного виконання робіт по договору, суд безпідставно посилається на неможливість підтвердження прострочення відповідачем строків виконання робіт, передбачених Графіком, окремо за кожним етапом робіт; суд не надав належної оцінки доводам позивача за первісним позовом, врахувавши лише заперечення відповідача за первісним позовом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 поновлено АТ «Укртрансгаз» в особі філії «УМГ «Київтрансгаз» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 02.05.2019 у справі №925/1225/18, відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, призначено до розгляду на 04.09.2019, встановлено ТОВ «Техстандарт ЛТД» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач вказував на те, що апелянтом вирвано з контексту окремі висновки суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими; апелянт підміняє поняття правовідносин з поставки товару та з виконання робіт; пункти 3.7-3.11 договору не стосуються порядку здавання-приймання виконаних робіт, а регулюють питання виключно поставки товару; пункт 8.2 договору передбачає відповідальність за порушення строків виконання робіт та не містить жодної відповідальності за порушення строків поставки обладнання; укладений між сторонами договір є гібридним, оскільки одночасно містить у собі положення як договору поставки, так і договору підряду, а тому доводи апелянта про те, що такий договір є договором підряду не відповідають його умовам; помилковими є доводи скаржника про неправильне застосування судом положень ст. 318 Господарського кодексу України, оскільки вказаною нормою передбачено можливість покладення обов`язку з забезпечення будівництва матеріалами та устаткуванням на замовника (позивача) відповідно до умов договору; апелянтом не вказано в чому саме полягає неправильне застосування судом норм матеріального права; позивач прийняв належне виконання відповідачем робіт за договором, не зазначивши в акті від 29.03.2019 жодних претензій до відповідача; тендерною документацією не було передбачено жодного графіку виконання робіт, а було передбачено лише загальний строк виконання робіт, при цьому за приписами Закону України «Про державні закупівлі» умови договору не можуть відрізнятися від умов тендерної документації; апелянт фактично наполягає на переоцінці доказів та доводів на його користь, не вказуючи при цьому, в чому саме полягає неповне з`ясування судом обставин справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2019, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України, у розгляді справи №925/1225/18 оголошено перерву на 02.10.2019.

У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду в частині відмови в задоволенні первісного позову скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким первісні позовні вимоги задовольнити повністю.

Представники відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечили, вважають рішення законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

02.10.2019 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що предметом апеляційного перегляду у даній справі є рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні первісного позову АТ «Укртрансгаз» в особі філії «УМГ «Київтрансгаз».

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 06.12.2016 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз», яке в подальшому змінило найменування на АТ «Укртрансгаз» (у тексті договору - замовник) та ТОВ «Техстандарт ЛТД» (у тексті договору - підрядник) було укладено договір №, відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик власними та залученими силами і засобами виконати відповідно до умов цього договору «Реконструкція установки осушення газу з автоматизацією технологічного процесу. Червонопартизанське підземне сховище газу» (Будівельні роботи) (далі - роботи), в повному обсязі відповідно до чинних нормативних документів, проектної, технічної та кошторисної документації, а замовник зобов`язується на умовах договору прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість.

Згідно з п. 1.3. договору склад, обсяги та вартість робіт, що доручаються до виконання підрядником, визначені Кошторисною документацією, яка є невід`ємною частиною договору (Додаток №1 до договору).

Пунктом 2.1. договору визначено, що ціна договору становить 168 786 247,59 грн (сто шістдесят вісім мільйонів сімсот вісімдесят шість тисяч двісті сорок сім грн 59 коп.), в тому числі ПДВ (20%) - 28 131 041,27 грн (двадцять вісім мільйонів сто тридцять одну тисячу сорок одну грн 27 коп), з якої:

- вартість матеріалів та робіт складає 25 417 957,13 грн (двадцять п`ять мільйонів чотириста сімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім грн 13 коп.), в тому числі ПДВ (20%) - 4 234 326,19 грн;

- вартість обладнання складає 143 368 290,46 грн (сто сорок три мільйона триста шістдесят вісім тисяч двісті дев`яносто грн 46 коп.), в тому числі ПДВ (20%) - 23 894 715,08 грн.

Ціна договору не може бути збільшена, якщо інше не передбачено законодавством України (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 2.3. договору ціна може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Обсяг закупівлі може зменшуватись, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника (п. 2.4 договору).

Згідно з п. 3.1. договору передбачені цим договором роботи підрядник виконує із своїх матеріалів, а також обладнання, поставку якого, як і початок виконання робіт за цим договором підрядник здійснює після отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт. Підрядник в рамках виконання договору зобов`язаний поставити обладнання згідно Специфікації (Додаток №3), яка є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.3. договору підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 440 (чотириста сорока) календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт та виконати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником Графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною договору (Додаток №2).

Пунктом 8.2. договору встановлено, що за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено порушення строку виконання, за кожний день такого прострочення, а за прострочення виконання робіт понад тридцять днів підрядник додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків вартості робіт, з яких допущено порушення. Сплата пені та/або додаткового штрафу не звільняє підрядника від виконання зобов`язання.

Відповідно до Графіка виконання та фінансування робіт по об`єкту, який є невід`ємною частиною договору, строк виконання робіт по етапу «Постачання обладнання» визначений в 210 календарних днів, а по етапу «Будівельні роботи» - 270 календарних днів. Виконання по етапам робіт розбито відповідно до Графіку помісячно з вказівкою на вартість виконаних робіт/Обсяг фінансування (а.с. 71, т. 2).

Так, згідно з вказаним Графіком, за етапом «Постачання обладнання» за перший місяць виконання передбачена вартість виконання робіт у розмірі 60 000,00 тис. грн, за другий місяць - 12 360,29 тис. грн, за третій - 15 800,00 тис. грн, за четвертий - 19 479,00 тис. грн, за п`ятий місяць - 17 479,00 тис. грн, за шостий місяць - 17 479,00 тис. грн, за сьомий місяць - 975 тис. грн.

За етапом «Будівельні роботи» за перший місяць виконання передбачена вартість виконання робіт у розмірі 200,00 тис. грн, за другий місяць - 200,00 тис. грн, за третій - 4036,33 тис. грн, за четвертий - 4036,33 тис. грн, за п`ятий місяць - 2115,15 тис. грн, за шостий місяць - 2118,16 тис. грн, за сьомий - 4238,33 тис. грн, за восьмий - 4238,33 тис. грн.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2016 на підставі Дозволу Державної архітектурно-будівельної інспекції України (ДАБІ України) №ІУ 06 від 08.12.2016 позивач листом №674 «Щодо виконання умов договору» надав відповідачеві дозвіл на початок виконання робіт (а.с. 77-79, т. 2).

На виконання п. 3.17 договору позивач надав відповідачеві проектну документацію, що підтверджується Переліком проектної документації ,що передається (а.с. 82, т. 2).

Як встановлено судом першої інстанції, Акт-допуск на виконання робіт на об`єкті був оформлений та підписаний замовником 04.01.2017 (а.с. 80-81, т. 2), відповідно, з 04.01.2017 розпочалось виконання робіт згідно умов договору.

За твердженням позивача, замовником листом вих. №2689/24-04 від 06.04.2017 було призупинено виконання робіт на 67 днів (з 06.04.2017 по 11.06.2017 включно), а листом вих. №4316/24-04 від 12.06.2017 - відновлено їх виконання з 12.06.2017 (а.с. 83-84, т. 2).

Посилаючись на Графік виконання робіт, який є невід`ємною частиною договору, відповідно до якого підрядник зобов`язаний був виконати етап «Будівельні роботи» протягом 270 календарних днів та етап «Поставка обладнання» протягом 210 календарних днів з дати отримання від замовника письмового дозволу на початок виконання робіт, позивач вважає, що відповідач повинен був виконати у повному обсязі етап «Будівельні роботи» до 06.12.2017, а етап «Поставка обладнання» у строк до 07.10.2017. При цьому, при розрахунках позивачем враховано період зупинення будівельних робіт.

За твердженням позивача, станом на дату звернення з даним позовом до суду сума невиконаних відповідачем за первісним позовом грошових зобов`язань за договором становить по етапу «Будівельні роботи» 10 156 008,44 грн, а по етапу робіт «Поставка обладнання» - 301 251,69 грн.

Враховуючи вказані обставини, посилаючись на прострочення відповідачем виконання взятих на себе зобов`язань за договором щодо виконання відповідних етапів робіт на вказані суми, позивачем на підставі п. 8.2 договору нараховані штрафні санкції, які останній просить стягнути з відповідача у даній справі.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог за первісним позовом, з огляду на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання вищевказаного договору, місцевий господарський суд правильно зазначив, що такий за своєю правовою природою є договором підряду, за яким, відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 ЦК України).

Крім того, укладений між сторонами договір, враховуючи, що його умовами також визначено обов`язок підрядника здійснити поставку обладнання після отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (п. 3.1 договору) та інші умови, якими врегульовано порядок поставки та її оплати (п.п. 3.6-3.13 договору), на переконання колегії суддів, також містить елементи договору поставки товару, за яким у відповідності до статті 265 Господарського Кодексу України (надалі - ГК України), одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічне положення містить ст. 712 ЦК України, відповідно до ч. 2 якої визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Таким чином, за своєю правовою природою зазначений договір є змішаним договором, тобто містить у своєму складі елементи договору підряду та договору поставки товару.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Отже, укладення ТОВ «Техстандарт ЛТД» та АТ «Укртрансгаз» в особі філії «УМГ «Київтрансгаз» вищевказаного договору було спрямоване на отримання останнім результатів виконаних робіт, у тому числі за рахунок поставленого відповідачем обладнання, та одночасного обов`язку по здійсненню їх оплати.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до положень статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За змістом п. 3.1. договору сторони погодили, що передбачені цим договором роботи, як і поставку обладнання, підрядник починає виконувати після отримання від замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт.

Як було зазначено вище, на підставі Дозволу Державної архітектурно-будівельної інспекції України (ДАБІ України) №ІУ 06 від 08.12.2016 позивач листом №674 від 26.12.2016 надав відповідачеві дозвіл на початок виконання робіт та у відповідності до п. 3.17 договору надав проектну документацію, що підтверджується Переліком проектної документації, що передається, при цьому, Акт-допуск на виконання робіт на об`єкті був оформлений та підписаний замовником 04.01.2017.

Позивач у позовній заяві стверджував, що відповідно до вказаного акту роботи за договором мали бути розпочаті відповідачем з 04.01.2017 та виконуватись до 06.04.2017, тобто до дати, коли позивач сам зупинив виконання робіт за договором, а строк зупинення виконання робіт закінчився 12.06.2017.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та визнається обома сторонами, з ініціативи замовника строк виконання робіт за договором переривався на період з 06.04.2017 по 12.06.2017.

Вказана обставина підтверджується листами вих. №2689/24-04 від 06.04.2017 та вих. №4316/24-04 від 12.06.2017, а також в силу приписів ч. 1 ст. 75 ГПК України не підлягає доказуванню.

Разом з тим, як стверджує відповідач у відзиві на позов, строк виконання робіт за договором переривався також з 13.06.2017 по 06.07.2017, що було зумовлено відсутністю устаткування для монтажу обладнання, яке мало бути передано за актом приймання-передачі від замовника підряднику.

Оцінивши вказані доводи відповідача, судом першої інстанції правомірно встановлено їх обґрунтованість, з огляду на наступні обставини.

Згідно з п. 3.12 договору передача в монтаж оприбуткованого замовником обладнання підряднику оформлюється актом передачі обладнання в монтаж.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Актів приймання-передачі устаткування до монтажу № та № від 06.07.2017 (а.с. 279-282, т. 3) устаткування для монтажу за переліком, що міститься у вказаних актах, було передане підряднику 06.07.2017.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що затримка у виконанні робіт, які потребували наявності відповідного обладнання сталася не з вини підрядника, що підтверджується належними доказами.

Посилання позивача на приписи ч. 3 ст. 318 ГК України колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаною нормою передбачено можливість покладення обов`язку з забезпечення будівництва матеріалами та устаткуванням на замовника відповідно до умов договору, тобто у даному випадку на позивача у справі.

При цьому, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції правомірно відхилені доводи позивача щодо прострочення відповідачем виконання робіт за етапами «Будівельні роботи» на суму 10 156 008,44 грн та по етапу робіт «Поставка обладнання» - 301 251,69 грн з посиланням на Акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки КБ-3 щодо етапу «Будівельні роботи», а також видаткові накладні, що додані ним до позовної заяви, для етапу «Постачання обладнання», виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За змістом ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Частиною четвертою статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів зазначає, що факт здійснення господарської операції з виконання робіт підтверджується, зокрема, первинними бухгалтерськими документами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції Закону України № 1724-VIII від 03.11.2016) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

У п. 5.2 договору сторони погодили, що здавання-приймання виконаних робіт після їх закінчення здійснюється у відповідності з чинним порядком і оформлюється актом здачі-приймання виконаних робіт (форма КБ-2в).

При цьому, типові форми первинних облікових документів у будівництві №КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та №КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» були затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 № 554, що діяв до 01.01.2014 та примірні форми первинних документів з обліку в будівництві, які мають використовуватися з 01.01.2014 під час проведення взаєморозрахунків за обсяги виконаних будівельних робіт встановлені Національним стандартом ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, єдиним належним та допустимим доказом підтвердження факту здачі-прийому виконаних відповідачем робіт є відповідні Акти здачі-приймання виконаних робіт за встановленою формою.

Видаткові накладні, на які посилається позивач у своїй позовній заяві, такими доказами не є, а тому не можуть братися судом до уваги в якості доказів, що підтверджують чи спростовують обставини виконання робіт у строки, визначені договором.

Крім того, місцевий господарський суд правомірно вказав на ту обставину, що договором не встановлено розмежування щодо здачі-прийому виконаних робіт за відповідними етапами, які обумовлені Графіком.

Таким чином, сторонами не було погоджено у договорі форму здачі-прийому виконаних робіт за окремими етапами: «Будівельні роботи» та «Постачання обладнання», а лише погоджено порядок приймання виконаних робіт, який оформлюється актом здачі-приймання виконаних робіт (п. 5.2 договору).

З огляду на те, що виконані підрядником роботи за договором були прийняті замовником за відповідними Актами здачі-приймання виконаних робіт в комплексі за обома етапами («Будівельні роботи» та «Постачання обладнання»), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що жодних належних доказів на підтвердження прострочення відповідачем строків виконання робіт, передбачених Графіком, за кожним етапом окремо на заявлені позивачем суми, позивачем не надано.

Крім того, як правильно враховано місцевим господарським судом, відповідно до письмових пояснень самого позивача роботи за договором були виконані відповідачем у повному обсязі у березні 2019 року, тобто на час розгляду справи по суті договір є виконаним у повному обсязі.

При цьому, судом першої інстанції встановлено та не заперечується обома сторонами у справі, що вартість виконаних підрядником робіт за договором виявилась меншою, ніж це було визначено ціною договору, оскільки в поставці обладнання на суму 274 878,86 грн в ході фактичного виконання робіт відпала потреба, а 9 665 912, 35 грн - сума невикористаних підрядником коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.03.2019 сторонами був підписаний Акт приймання виконаних будівельних робіт за договором за березень 2019 року форми №КБ-2В, який є кінцевим актом здачі-приймання виконаних робіт, а також довідка про вартість виконаних робіт та витрати форми КБ-3 (а.с. 250-254, т. 3).

Водночас, на підставі наданих позивачем Актів здачі-приймання виконаних робіт (Акт №1 за червень 2017 року від 27.06.2017, Акт №б/н за вересень 2017 року від 29.09.2017, Акт №б/н за грудень 2017 від 07.12.2017, Акт №2.1 за лютий 2018 року від 26.02.2018, Акт №б/н за березень 2018 року від 30.03.2018) неможливо встановити прострочення відповідачем за первісним позовом виконання робіт за договором за передбаченими Графіком етапами окремо за кожним етапом робіт.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи інших доказів на підтвердження прострочення виконання відповідачем зобов`язань за договором на заявлені позивачем суми, суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем за первісним позовом належними та допустимим доказами тієї обставини, що відповідачем було здійснено виконання робіт з простроченням на заявлені у позовних вимогах суми.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що правовою підставою для нарахування відповідачеві штрафних санкцій позивачем визначено п. 8.2. договору.

Так, відповідно до положень вказаного пункту договору за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено порушення строку виконання, за кожний день такого прострочення, а за прострочення виконання робіт понад тридцять днів підрядник додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків вартості робіт, з яких допущено порушення. Сплата пені та/або додаткового штрафу не звільняє підрядника від виконання зобов`язання.

Водночас, як правильно зазначає відповідач, пункт 8.2 договору, на підставі якого позивачем здійснено нарахування пені та штрафу, не містить відповідальності за порушення строків поставки обладнання.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, саме позивач повинен довести обставини, які входять до предмету доказування у справі та які підтверджують факт порушення його права відповідачем.

Проте, всупереч наведених вище правових норм, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та порушення відповідачем його прав, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог та вимог апеляційної скарги, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Техстандарт ЛТД» на користь АТ «Укртрансгаз» в особі філії «УМГ «Київтрансгаз» пені у розмірі 2 744 541,96 грн та штрафу в розмірі 1 252 517,01 грн, у зв`язку з чим первісний позов задоволенню не підлягає.

Доводи апелянта щодо неповного з`ясування судом фактичних обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції вимог процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

При цьому, враховуючи приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом Черкаської області від 02.05.2019 у справі №925/1225/18 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга АТ «Укртрансгаз» в особі філії «УМГ «Київтрансгаз» має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Черкаської області від 02.05.2019 у справі №925/1225/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 02.05.2019 у справі №925/1225/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/1225/18 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.10.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук