ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/17909/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 30.05.2019

у складі колегії суддів: Кравчука Г.А. (головуючого), Козир Т.П., Коробенка Г.П.

та на рішення Господарського суду міста Києва

від 26.02.2019

у складі судді: Борисенко І.І.

у справі № 910/17909/17

за позовом Державного підприємства "Бродівське лісове господарство"

до відповідачів: 1. Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України; 2. Державної казначейської служби України

про стягнення 198 058,90 грн,-

ВСТАНОВИВ:

1. Державне підприємство "Бродівське лісове господарство" (далі - ДП "Бродівське лісове господарство") звернулось в Господарський суд міста Києва до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Закарпатської митниці ДФС), Державної казначейської служби України про стягнення 198 058,90 грн шкоди.

2. Позовні вимоги (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 31.10.2017) мотивовані протиправною бездіяльністю Закарпатської митниці ДФС щодо затримки залізничних вагонів на станції Батьово, яка призвела до понесення ДП "Бродівське лісове господарство" матеріальних збитків, у зв`язку з чим позивач просить стягнути 198 058,90 грн шкоди, посилаючить на норми статей 1173, 1174 ЦК України, статей 224, 225 ГК України, статті 30 Митного кодексу України, статті 25 Бюджетного кодексу України. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 15 000 грн витрат на оплату послуг адвоката.

3. Справа розглядалася судами неодноразово.

4. Рішенням Господарського суду міста Києва 10.05.2018 у справі №910/17909/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2018, позовні вимоги ДП "Бродівське лісове господарство" задоволено; стягнуто з Державного бюджету України на користь ДП "Бродівське лісове господарство" 198 058,90 грн шкоди, заподіяної внаслідок неправомірної бездіяльності Закарпатської митниці ДФС; стягнуто з Закарпатської митниці ДФС на користь ДП "Бродівське лісове господарство" 5 000,00 грн витрат на оплату послуг адвоката; стягнуто з Закарпатської митниці ДФС в доход спеціального фонду Державного бюджету України 2 970,88 грн судового збору.

5. Постановою Верховного Суду від 21.11.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2018 у справі №910/17909/17 скасовано, справу №910/17909/17 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

6. 14.01.2019 до суду першої інстанції позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просив стягнути з Державного бюджету України 156 977,90 грн шкоди, заподіяної внаслідок неправомірної бездіяльності Закарпатської митниці ДФС.

7. Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 у справі № 910/17909/17 позов задоволено повністю; присуджено до стягнення з Державного бюджету України на користь ДП "Бродівське лісове господарство" шкоду в сумі 156 977,90 грн заподіяну внаслідок неправомірної бездіяльності Закарпатської митниці ДФС та стягнуто з Закарпатської митниці ДФС на користь ДП "Бродівське лісове господарство" 15 000 грн витрат на оплату послуг адвоката.

8. Не погодившись із прийнятим рішенням, Закарпатська митниця ДФС служби звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 у справі 910/17909/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

9. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2019 у справі № 910/17909/17 апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 у справі 910/17909/17 залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 у справі №910/17909/17 залишено без змін; стягнуто з Закарпатської митниці ДФС на користь ДП "Бродівське лісове господарство" 10 000 грн витрат з оплати послуг адвоката.

10. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступні обставини справи.

10.1. 10.05.2016 між ДП "Бродівське лісове господарство" (продавець) та фірмою "Пізец ГмбХ" в особі директора Франца Пізеца (покупець) укладено контракт №7-2016 BR, за умовами якого продавець продає, а покупець купує лісоматеріали необроблені, а саме - дрова паливні (код УКТ ЗЕД 4401).

10.2. Позивач на виконання вимог вищезгаданого контракту здійснив завантаження лісопродукції - 16 травня 2016 року вагони №96399548, №96391321 та 19 травня 2016 року вагони №32261406, №32261372. Дані вагони замитнено згідно наступних МД: №209050000/2016/001520.

10.3. Пройшовши без зауважень розмитнення на митних постах Львівської митниці ДФС, вказані вагони були відправлені для транспортування деревини по маршруту Броди - Батьово 16.05.2016.

10.4. Між позивачем та ПАТ "Укрзалізниця" було укладено Договір від 28.12.2012 № 2230/1234-2012 про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних на піввагонах.

10.5. Проте вказані вагони не пройшли митного огляду на Закарпатській митниці ДФС та були затримані на станції Батьово.

10.6. За час затримки вагонів відповідно до листа-вимоги від 13.04.2017 №ЦТЛ-19/813 ПАТ "Українська залізниця" було нараховано позивачу сплатити 198 058,90 грн додаткових зборів по вагону № 69399548, а саме: маневрову роботу, зберігання вантажів, плату за користування вагонами, надання інформації про вантажні роботи, зважування вантажів.

10.7. Позивач платіжним дорученням від 31.05.2017 №1409 сплатив вказану суму.

10.8. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 у справі №813/2237/16, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2017 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.04.2017 у справі №813/2237/16, визнано протиправною бездіяльність Закарпатської митниці ДФС щодо затримки залізничних вагонів, зокрема, вагону №96399548 ДП "Бродівське лісове господарство" та зобов`язано Закарпатську митницю ДФС завершити митні формальності щодо пропуску через митний кордон України залізничних вагонів, зокрема, вагону № 96399548 ДП "Бродівське лісове господарство".

10.8.1. Судом при розгляді справи № 813/2237/16 було встановлено, що починаючи з 06.05.2016 на території залізничних станцій "Чоп", "Ужгород" та "Батьово" (зони діяльності митних постів Закарпатської митниці ДФС) перебувають залізничні вагони ДП "Самбірське лісове господарство" №91503847, №91503243, № 91503730; ДП "Золочівське лісове господарство" №96399787, №96395264, №96392964, №96398672; ДП "Дрогобицьке лісове господарство" №67610808; ДП "Бродівське лісове господарство" №65235830, №32261802, №96399548, №96391321, №32261406, №32261372, № 96396643; ДП "Бібрське лісове господарство" №91503227, №91503839, № 91502765; ДП "Буське лісове господарство" №96395033, № 96399340, № 96290119, № 32262636; ДП "Турківське лісове господарство" №96397542; ДП "Cколівське лісове господарство" №63359328, які зупинені Закарпатською митницею ДФС.

10.8.2. Водночас, Закарпатською митницею ДФС не здійснено визначених законом дій для вчинення митних процедур щодо пропуску залізничних вагонів ДП "Самбірське лісове господарство" № 91503847, № 91503243, № 91503730; ДП "Золочівське лісове господарство" № 96399787, № 96395264, № 96392964, № 96398672; ДП "Дрогобицьке лісове господарство" № 67610808; ДП "Бродівське лісове господарство" № 65235830, № 32261802, № 96399548, № 96391321, № 32261406, № 32261372, № 96396643; ДП "Бібрське лісове господарство" № 91503227, № 91503839, № 91502765; ДП "Буське лісове господарство" № 96395033, № 96399340, № 96290119, № 32262636; ДП "Турківське лісове господарство" № 96397542; ДП "Cколівське лісове господарство" № 63359328 через державний кордон України у строк, встановлений статтею 199 Митного кодексу України.

10.9. У зв`язку із наведеними обставинами ДП "Бродівське лісове господарство" звернулося до суду з даним позовом, в якому просило покласти на відповідачів обов`язок з відшкодування понесених ним витрат на оплату затримки вагонів із товаром на залізничній станції Батьово внаслідок неправомірних дій Закарпатської митниці ДФС.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

11. 08.06.2019 Закарпатська митниця ДФС через Північний апеляційний господарський суд звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою № 223/24/07-70-10 від 07.06.2019 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2019 та на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 у справі № 910/17909/17, підтвердженням чого є відтиск календарного штемпелю відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

12. 10.07.2019 касаційну скаргу Закарпатської митниці ДФС № 223/24/07-70-10 від 07.06.2019 разом зі справою № 910/17909/17 надіслано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

13. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги у справі № 910/17909/17 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Васьковського О.В., судді - Огородніка К.М., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 24.07.2019.

14. Крім того, касаційна скарга Закарпатської митниці ДФС № 223/24/07-70-10 від 07.06.2019 містить клопотання про зупинення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 у справі № 910/17909/17.

15. Оскільки заявник не навів належних підстав для зупинення виконання судового рішення, колегія суддів суду касаційної інстанції не вбачає необхідності для задоволення вказаного клопотання Закарпатської митниці ДФС та зупинення виконання судових рішень.

16. Ухвалою Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 910/17909/17 відкрито касаційне провадження у справі № 910/17909/17 за касаційною скаргою Закарпатської митниці ДФС № 223/24/07-70-10 від 07.06.2019 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2019 та на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2019; призначено розгляд касаційної скарги в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

17. Не погодившись з вказаною постановою, Закарпатською митницею Державної фіскальної служби України подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовної заяви.

18. Доводи касаційної скарги, які на думку скаржника є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій полягають у наступному.

18.1. В порушення вимог ст.ст. 74-77 ГПК України, судом не дано оцінку тому факту, що наявність та розмір шкоди, яка виникла внаслідок дій Закарпатської митниці ДФС не доведено належними та допустимими доказами, а оскаржуване судове рішення не містить будь-якого розрахунку присудженої до стягнення суми.

18.2. Матеріали справи не вказують на наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями Закарпатської митниці ДФС по забезпеченню здійснення митного контролю та сплатою перевізнику (ПАТ "Укрзалізниця") плати за надані послуги перевезення.

18.3. Матеріали справи не вказують на наявність преюдиційних судових рішень, якими встановлено неправомірність дій Закарпатської митниці ДФС за конкретний період часу використання вагонів. Зокрема, резолютивна частина постанови Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2016 не містить посилання щодо періоду протиправної бездіяльності Закарпатської митниці ДФС.

18.4. Прокуратурою Львівської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000143 від 08.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 364, ч. 1

ст. 366 КК України, а саме за фактами внесення лісовими господарствами Львівської області (в тому числі позивачем по спірній поставці) завідомо неправдивих відомостей у документи, які стали підставою для експорту лісопродукції. Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду від 22.12.2016 накладено арешт на вантаж, який відправлявся позивачем залізничними вагонами № 65235830, № 32261802, № 96399548, № 96391321, № 32261406, № 32261372, № 96396643.

18.5. Скаржник вважає, що сума витрат на професійну правову допомогу у розмірі 25 000 грн (15 000 грн у суді першої інстанції та 10 000 грн в апеляційній інстанції) є завищеною.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

19. ДП "Бродівське лісове господарство" подано відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку щодо належного доказового обґрунтування позивачем розміру збитків, понесених внаслідок затримки вагонів Закарпатською митницею ДФС, відтак касаційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

20. На підтвердження своєї позиції позивач наводить практику Верховного Суду, зокрема постанови Верховного Суду 17.12.2018 у справі № 910/17912/17, від 28.03.2019 у справі № 910/2788/18, від 05.07.2019 у справі № 910/9684/18.

Позиція Верховного Суду

21. Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

22. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

23. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

24. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

25. Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

26. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

27. Відповідно до частини 2 статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

28. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. (частина 1 статті 225 ГК України).

29. Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

30. Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

31. На відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

32. За змістом наведених норм права, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

33. Як встановлено судами попередніх інстанцій, питання законності дій Закарпатської митниці ДФС із затримання вагонів з товаром ДП "Бродівське лісове господарство" було предметом судового розгляду у справі № 813/2237/16. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.11.2016, яка набрала законної сили встановлено, що всупереч вимогам статті 199 Митного кодексу України, Закарпатською митницею не було здійснено визначених законом дій для вчинення митних процедур щодо пропуску цих залізничних вагонів через державний кордон України у граничний тридцятиденний строк, що свідчить про доведеність факту протиправної поведінки останньої.

34. Суди попередніх інстанцій встановили, що зазначені обставини мають преюдиціальне значення у даній справі та з урахуванням приписів частини 4 статті 75 ГПК України не підлягають повторному доведенню при розгляді даного спору.

35. З`ясовуючи обставини доведеності факту заподіяння збитків та наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою Закарпатської митниці ДФС і збитками ДП "Бродівське лісове господарство", судами попередніх інстанцій встановлено, що такі дії Закарпатської митниці ДФС призвели до нарахувань ПАТ "Українська залізниця" позивачу додаткових платежів, а саме 198 058,90 грн додаткових зборів по вагону № 69399548 (за маневрову роботу, зберігання вантажів, плату за користування вагонами, надання інформації про вантажні роботи, зважування вантажів) та які сплачено позивачем, що підтверджується платіжним дорученням від 31.05.2017 №1409.

36. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що зазначені вище обставини свідчать про доведеність заподіяння збитків і наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, що в сукупності підтверджує наявність складу цивільного правопорушення в діях Закарпатської митниці ДФС.

37. Крім того, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

38. Доводи касаційної скарги щодо відсутності преюдиціальних судових рішень, якими встановлено неправомірність дій митниці за конкретний період часу використання вагонів, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки, як правильно зазначено судами попередніх інстанцій, неправомірні дії (бездіяльність) Закарпатської митниці ДФС пов`язані із недотриманням встановленого статтею 199 Митного кодексу України граничного тридцятиденного строку перебування товарів комерційного призначення у пунктах пропуску через державний кордон України для здійснення митних процедур, водночас у справі № 813/2237/16 встановлено, з якого періоду на території залізничних станцій були затримки вагонів, водночас встановлено, що Закарпатською митницею ДФС не було надано інформації щодо вчинення дій, визначених МК України стосовно вантажу, який перебував, зокрема, у залізничному вагоні № 96399548. Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено період, коли відповідний вантаж позивача утримувався митницею у строк, встановлений ст. 199 МК України та період, коли відповідний вантаж ДП "Бродівське лісове господарство" утримувався митницею після закінчення 30-го строку затримки вагону № 96399548.

39. Щодо посилання у касаційній скарзі на досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000143 від 08.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки в силу приписів частини 6 статті 75 ГПК України, лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ді ції (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

40. Щодо доводів скаржника про те, що сума витрат з оплати послуг адвоката є завищеною, колегія суддів зазначає наступне.

40.1. Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, розмір відшкодування витрат сторони на послуги адвоката визначено судами першої та апеляційної інстанцій з урахуванням доказів, наявних у матеріалах справи, зокрема: договорів про надання правової допомоги від 26.12.2018 № 26/12/18, від 18.04.2019 №18/04/19, укладених між ДП "Бродівське лісове господарство" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Парпан і партнери" (Адвокатське об`єднання), за умовами якого клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу з підготовки та написання документів правового характеру, а саме: про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 198 058,90 грн, заподіяної внаслідок протиправної бездіяльності Закарпатської митниці ДФС, та здійснення представництва інтересів замовника в Господарському суді м. Києва; підготовки та написання відзиву на апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 та здійснення представництва інтересів замовника в Північному апеляційному господарському суді, в межах розгляду справи №910/17909/17; платіжних доручень від 26.12.2018 № 3116 на суму 15 000 грн та від 18.04.2019 № 888 на суму 10 000 грн, за якими позивач сплатив на користь названого адвокатського об`єднання грошові кошти в розмірі 25 000 грн; попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу.

40.2. Відповідно до частин 2, 4-6 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

40.3. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до даної справи, Митниця не надала.

40.4. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про доведення позивачем фактичного здійснення ним витрат на професійну правничу допомогу, та враховуючи, що позовні вимоги ДП "Бродівське лісове господарство" було задоволено, суди попередніх інстанцій правомірно стягнули 25 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката з Закарпатської митниці ДФС.

40.5. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 910/9684/18.

41. Крім того, при прийнятті даної постанови, Верховний Суд керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Понамарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

42. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

43. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованого та правомірного висновку суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції.

44. Згідно з приписами статті 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

45. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

46. Оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону відповідають.

47. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

48. Вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних рішення та постанови були дотримані.

49. Оскільки підстави для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції відсутні, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби № 223/24/07-70-10 від 07.06.2019 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2019 та на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 у справі № 910/17909/17 залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 у справі № 910/17909/17залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді О. В. Васьковський

К. М. Огороднік