ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2019 р. Справа №914/153/19

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І.Хабіб,

суддів О.П. Дубник,

Г.Г.Якімець,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.,

за участю представників сторін:

позивача адвоката Горбунової О.Л.( ордер від 25.07.2019 сер. ЛВ № 131831 ),

відповідача не з`явився ( належно повідомлений),

розглянувши апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал №вих-вд4956-19 від 18.06.2019

на рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2019, повний текст рішення складено 31.05.2019,

у справі № 914/153/19 (суддя Рим Т.Я.),

за позовом: Приватного акціонерного товариства Львівобленерго, м. Львів

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал, м. Львів

про стягнення 1 119 055, 35 грн,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019року ПрАТ «Львівобленерго» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ЛМКП «Львівводоканал» про стягнення 1 190 055,35 грн, з яких: 888252,91 грн пені, 81179,94 грн 3% річних та 149 592,50 грн інфляційних втрат .

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем визначених договором про постачання електричної енергії №90035 від 14.11.2006 строків оплати електричної енергії, поставленої у січні-жовтні 2018 року. За прострочення оплати вартості активної електричної енергії позивач заявив до стягнення 884 210,26 грн пені за період з 05.02.2018 по 30.07.2018, 80 842,11 грн 3% річних за період з 10.05.2018 по 28.10.2018 та 147 565,08 грн інфляційних втрат за період з 09.07.2018 по 28.10.2018. За порушення строків оплати вартості реактивної електричної енергії позивач заявив до стягнення 4042,65 грн пені та 337,83 грн 3% річних, нарахованих за період з 06.08.2018 по 08.08.2018 та з 08.10.2018 по 31.10.2018, а також 2027,42 грн інфляційних втрат за період 08.10.2018 по 31.10.2018 (т.1. а.с.12-20).

10.04.2018 відповідач подав клопотання про зменшення пені до 1 грн на підставі ст. 233 ГК України, посилаючись на те, що 2018 рік був важким для відповідача, за результатами господарської діяльності за 2018рік збитки підприємства ставили більше 100млн.грн( т.3. а.с. 117-122).

22.05.2019 позивач подав заяву про визначення попереднього розрахунку витрат на професійну правничу допомогу у справі №914/153/19 в сумі 6000,00 грн (т.3, а.с.145-154).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.05.2019 у справі №914/153/19 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 597 224,26 грн пені, 76 656,50 грн 3% річних, 13 947,52 грн судового збору та 4 985,46 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що на підставі договору про постачання електричної енергії № 90035 від 14.11.2006 позивач поставив протягом січня жовтня 2018 року, а відповідач використав (прийняв) електроенергію, що підтверджено звітами про використану електричну енергію. Існування між сторонами договірних відносин підтверджено додатковими угодами до цього договору, укладеними сторонами у 2017-2018 роках, підписаними двома сторонами. На оплату електроенергії позивач виставив відповідачу відповідні рахунки, отримані відповідачем день їх виставлення, про що свідчать підписи відповідача на рахунках. За умовами п.7 додатку №2 «Порядок розрахунків» до договору тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 ти операційних днів з дня отримання рахунку. Суд встановив, що наданими суду платіжними дорученнями підтверджено оплату відповідачем у січні-жовтні 2018року рахунків позивача, однак оплата проведена з простроченням платежу. Разом з тим, суд вказав на допущені позивачем помилки в частині визначення дати початку прострочення оплати за січень, лютий, травень, серпень та вересень 2018року, у зв`язку з чим суд здійснив перерахунок пені та 3% річних та встановив, що за прострочення оплати вартості електричної енергії до стягнення підлягає пеня в сумі 853 177,51грн (849 438,72 грн за прострочення оплати активної електричної енергії, 3 738,79грн - за прострочення оплати реактивної електричної енергії), 3% річних в сумі 76 656,50грн (76 343,99грн- за прострочення оплати активної електричної енергії, 312,51грн - за прострочення оплати реактивної електричної енергії).

Враховуючи стислі строки погашення відповідачем заборгованості, збитковість підприємства за 2018рік, відсутність доказів завдання позивачу суттєвої шкоди порушенням зобов`язання, на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України суд задоволив частково клопотання відповідача та зменшив на 30% належну до стягнення пеню, стягнувши її в сумі 597 224,26грн.

Суд встановив, що прострочення оплати електроенергії за кожен місяць окремо становило менше місяця. Відтак, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 25.04.2018 у справі 904/7401/16 та від 24.10.2018 у справі № 910/19576/17, суд відмовив у стягненні інфляційних втрат з огляду на те, що таке прострочення оплати виключає можливість стягнення інфляційних нарахувань.

Відповідач( ЛМКП «Львівводоканал») не погодився з рішенням, оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та неповне дослідження обставин справи.

Скаржник посилається на те, з 11.06.2017 набрав чинності ЗУ «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-УІІІ, а з 13.04.2018 діють нові Правила роздрібного ринку електричної енергії і позивач зобов`язаний був внести зміни до договору на постачання електричної енергії у відповідності до вимог вказаних нормативних актів, з урахуванням яких відсутня заборгованість та відсутні підстави для стягнення пені і 3% річних. Вважає, що пеня не підлягає стягненню, посилаючись на відсутність збитків у позивача. Зазначає, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотань про призначення економічної експертизи та про залучення співпозивача у справі. Також вказує на відсутність передбачених договором актів про використану електричну енергію. Просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2019 у справі №914/153/19, прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Львівобленерго» про стягнення 1 119 055,35 грн( пені, 3% річних та інфляційних втрат).

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 у справі №914/153/19 (колегія у складі: головуючого судді Хабіб М.І., суддів Матущака О.І., Якімець Г.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ЛМКП «Львівводоканал».

Ухвалою суду від 03.07.2019 призначено розгляд справи №914/153/19 в судовому засіданні 20.08.2019.

У відзиві від 19.07.2019 позивач заперечує доводи скаржника, просить залишити без змін рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення. Вказує на наявність між сторонами договірних відносин на підставі укладених сторонами додаткових угод до договору про постачання електричної енергії №90035, та порушення відповідачем встановлених договором строків оплати електроенергії. Зазначає, що в апеляційній скарзі відповідачем не спростовано встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи. Вважає обґрунтованим висновок суду про відмову в задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судової економічної експертизи, посилаючись на те, що обчислення пені, 3% річних та інфляційних втрат не потребує спеціальних знань, оскільки їх розмір визначається шляхом математичних розрахунків з урахуванням норм чинного законодавства та умов договору, що прямо віднесено до компетенції суду (правова позиція Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 925/1641/17).

09.08.2019 від представника позивача надійшла заява від 07.08.2019 про визначення розрахунку витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 6 000,00грн, до якої додано ордер серії ЛВ № 131831 на надання правової допомоги, копію договору про надання правової допомоги № 19/6-6 від 07.06.2019, копію рахунку на оплату № 19/037 від 01.07.2019 та оригінал платіжного доручення № 17193 від 26.07.2019 на суму 6 000, 00 грн.

Ухвалою суду від 20.08.2019 розгляд справи №914/153/19 відкладено на 10.09.2019.

09.09.2019 від представника відповідача надійшли клопотання:

- про зменшення пені до 1 грн на підставі ст. 233 ГК України, яке обґрунтоване тим, що 2018 рік був важким для відповідача, за результатами господарської діяльності за 2018рік збитки підприємства ставили більше 100млн.грн , та ненадання позивачем доказів про понесені збитки;

- про залучення в порядку ст. 52 ГПК України співпозивача у справі - ТОВ «Львівенергозбут», яке обґрунтоване укладенням відповідачем з ТОВ «Львівенергозбут» договору від 28.12.2018 про постачання електричної енергії;

- про призначення у справі економічної експертизи, яке не підписане представником відповідача.

У зв`язку з перебуванням судді Матущака О.І. у відпустці проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями (протокол від 09.09.2019) та введено до складу колегії замість судді Матущака О.І. суддю Дубник О.П.

Ухвалою від 10.09.2019 відхилене клопотання про залучення співпозивача у справі - ТОВ «Львівенергозбут» , а клопотання про призначення економічної експертизи залишене без розгляду оскільки не підписане. Щодо клопотання про зменшення пені суд вказав, що таке клопотання буде розглянуте та оцінене за наслідками розгляду апеляційної скарги по суті. Вказаною ухвалою розгляд справи відкладено на 08.10.2019.

Відповідач оскаржив у касаційному порядку ухвалу від 10.09.2019 в частині відмови у залученні співпозивача у справі, однак ухвалою Верховного Суду від 27.09.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження.

02.10.2019 від представника відповідача надійшло повторне клопотання про призначення у справі економічної експертизи, в якому він просить поставити на вирішення експертизи питання чи правильно визначені сума основного боргу з урахуванням всіх здійснених платежів та чи правильно проведені розрахунки штрафних санкцій (пені, 3% річних); встановити призначення долучених позивачем рахунків з метою визначення основи цих рахунків при нарахуванні пені та 3% річних, та встановити реальну суму збитків позивача для застосування ст. 233 ГК України. Клопотання обґрунтоване тим, що Господарський суд Одеської області при вирішенні спору справі № 916/3726/14 призначив таку експертизу та за наслідками експертизи відмовив позивачу (обленерго) у стягненні пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Позивач подав заперечення на клопотання відповідача про призначення експертизи, в яких вказує на необґрунтованість клопотання та вважає, що відповідач зловживає процесуальними правами шляхом подання безпідставних і необґрунтованих клопотань, а також безпідставних касаційних скарг, які спрямовані на затягування розгляду справи.

В судове засідання 08.10.2019 відповідач не забезпечив явки свого представника, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та в запереченнях на клопотання відповідача про призначення економічної експертизи. Просив залишити рішення без змін, апеляцій скаргу без задоволення. Також просив стягнути з відповідача 6000,00грн витрат на надавання професійної правничої допомоги в апеляційному суді.

В силу приписів ч.12. ст. 270 ГПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступне.

14.11.2006 ВАТ «Львівобленерго» (постачальник) та ЛМКП «Львівводоканал» (споживач) уклали договір про постачання електричної енергії №90035(т.1, а.с.23-53), згідно п.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку №9 «Графік зняття показів засобів обліку електичної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії: зазначена в додатку №6 Однолінійна схема.

За умовами пунктів 1 і 2 додатку №2 до договору №90035 Порядок розрахунків розрахунок споживача з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕ, згідно з договором про постачання електричної енергії.

Розрахунковим періодом вважається період з 27 числа попереднього місяця до 26 числа поточного місяця та прирівнюється до календарного. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії.

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період враховуються суми проведеної в попередніх та поточному розрахункових періодах оплати споживання електричної енергії за поточний розрахунковий період (п.5 додатку№2).

Згідно з п.7 додатку №2 рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Пунктом 4.2.1 договору №90035 від 14.11.2006 встановлено сплату споживачем пені за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно з п.8 додатку №2 у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Пунктом 9.4. договору визначено, що такий набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007. Договір вважається щоразу продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Як вбачається з матеріалів справи, за період 17.11.2016 по 23.04.2018 сторони уклали 20 додаткових угод про внесення змін та доповнень до договору № 90035 від 14.11.2006, якими сторони вносили зміни та доповнення до договору, зокрема, в частині обсягів споживання електричної енергії ( додаток №1), однолінійної схеми (додаток №6), графіка зняття показів засобів обліку електричної енергії ( додаток №9), розрахунку втрат електричної енергії в мережах споживача( додаток №10) тощо ( т.3, а.с.21, 26-28,30-46).

За період з січня 2018 року по жовтень 2018 року відповідач надав позивачу звіти про використану ним активну та реактивну електричну енергію, поставлену позивачем, на підставі яких позивач виставив відповідачу до оплати відповідні рахунки( т.1, а.с.54-176) за активну електричну енергію:

- № 300501/119257-1 від 29.01.2018 за січень 2018 року на загальну суму 24 314 815,07 грн,

- №300502/121520-1 від 28.02.2018 за лютий 2018 року на загальну суму 28 542 581,39 грн,

- № 300503/123567-1 від 28.03.2018 за березень 2018 року на загальну суму 28295962,33 грн,

- №300504/125801-1 від 27.04.2018 за квітень 2018 року на загальну суму 24989459,583 грн,

- № 300512/116452-1 від 29.05.2018 за травень 2018 року на загальну суму 26024475,91 грн,

- № 300306/129514-1 від 27.06.2018 за червень 2018 року на загальну суму 22333784,04 грн,

- №300507/131054-1 від 27.07.2018 за липень 2018 року на загальну суму 26500772,02 грн,

- № 300508/132851-1 від 28.08.2018 за серпень 2018 року на загальну суму 24430109,55 грн,

- № 300509/136028-1 від 02.10.2018 за вересень 2018 року на загальну суму 19121304,53 грн,

- № 300510/138115-1 від 02.11.2018 за жовтень 2018 року на загальну суму 20555257,07 грн;

за реактивну електричну енергію:

- № 300301/119258-2 від 29.01.2018 за січень 2018 року на загальну суму 158 584,93 грн,

- № 300302/121521-2 від 28.02.2018 за лютий 2018 року на загальну суму 130848,83 грн,

- №300303/123660-2 від 28.03.2018 за березень 2018 року на загальну суму 128006,68 грн,

- № 300304/125802-2 від 27.04.2018 за квітень 2018 року на загальну суму 158203,56 грн,

- № 300305/127872-2 від 29.05.2018 за травень 2018 року на загальну суму 137002,97 грн,

- № 300506/129513-2 від 27.06.2018 за червень 2018 року на загальну суму 144766,76 грн,

- № 300307/131055-2 від 27.07.2018 за липень 2018 року на загальну суму 137 737,16 грн,

- №300308/132852-2 від 28.08.2018 за серпень 2018 року на загальну суму 139710,62 грн,

- №300309/136029-2 від 02.10.2018 за вересень 2018 року на загальну суму 154 044,54 грн,

- № 300310/138116-2 від 02.11.2018 за жовтень 2018 року на загальну суму 291716,90 грн.

Вказані рахунки отримані відповідачем в день їх виставлення, про що свідчать підписи представника відповідача на рахунках про їх отримання в дати виписки рахунків. Будь - яких доказів отримання відповідачем рахунків в інші дати суду не надано.

Наданими суду платіжними дорученнями( т.2, а.с. 153-272) підтверджено та не заперечується сторонами, що відповідач оплатив отриману від позивача у січні-жовтні 2018року електричну енергію у повному обсязі згідно з виставленими позивачем рахунками. У призначеннях платежу платіжних доручень відповідач вказував за активну чи реактивну електроенергію здійснюється оплата, за який місяць, посилався на договір №07-496/90035 від 14.11.2006 та вказував конкретний рахунок( номер, дата), який оплачується.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач оплатив поставлену йому електроенергію з порушенням строків оплати, встановлених договором №90035. Так, прострочена заборгованість відповідача за активну електроенергію за січень 2018року становила 9 852 515,07грн, яку відповідач погасив в період з 13.02.2018 по 27.02.2018, заборгованість за лютий 2018року в сумі 12 629 864, 18 грн відповідач сплатив в період з 14.03.2018 по 29.03.2018, заборгованість за квітень 2018року в сумі 3 747395,62грн відповідач сплатив в період з 13.04.2018 по 26.04.2018. За інші місяці відповідач також несвоєчасно оплатив отриману електроенергію, у зв`язку з чим позивач заявив до стягнення з відповідача 888 252, 91 грн пені, 81 179,94 грн 3% річних та 149 592,50 грн інфляційних втрат.

Слід зазначити, що 28.12.2018 ЛМКП «Львівводоканал» (споживач) та ТОВ «Львівенергозбут»( постачальник) уклали договір про постачання/закупівлі електричної енергії споживачу №90035/03-1106Т, умовами якого передбачено постачання електроенергії споживачу у січні 2019 року. Загальна вартість договору визначена в сумі 21 026 775,97грн з ПДВ( т.2, а.с.134-137).

Дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 7 ст. 276 ГК України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно з частиною 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом ,пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення ( ч.3 ст. 549 ЦК України).

За приписами ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі договору №90035 від 14.11.2006 про постачання електричної енергії позивач поставив відповідачу , а відповідач прийняв в період з січня по жовтень 2018 року активну та реактивну електроенергію, про що відповідач подав позивачу помісячні звіти про використану електроенергію за вказаний період, на підставі яких позивач виставив відповідачу до оплати відповідні рахунки. Відповідач отримав рахунки у день їх виписки, що підтверджено підписами представника відповідача на рахунках(за січень- 29.01.2018, за лютий 28.02.2018, за березень -28.03.2018, за квітень-27.04.2018, за травень-29.05.2018 , за червень 27.06.2018, за липень- 27.07.2018, за серпень 28.08.2018, за вересень - 02.10.2018, за жовтень- 02.11.2018). За умовами договору ( п.7 додатку № 2 до договору) тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Відповідно до положень Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» операційний день частина робочого дня банку або іншої установи учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання та можна, за наявності технічної можливості, здійснити їх обробку, передачу та виконання.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оплата мала бути здійснена упродовж 5 робочих днів з дня отримання рахунків. Однак відповідач здійснив оплату спожитої електроенергії з порушенням встановлених строків, що підтверджено матеріалами справи, зокрема, наданими суду відповідачем платіжними дорученнями.

За несвоєчасну оплату електроенергії договором ( п.4.2.1 договору, п.8 додатку №2 ) передбачено сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, інфляційних втрат та 3% річних

Виходячи з умов договору та з дат отримання відповідачем рахунків на оплату, суд першої інстанції вірно встановив, що прострочення відповідача за січень 2018 року розпочинається 06.02.2018, за лютий 2018року 08.03.2018, за травень 2018року 06.06.2018, за серпень 2018 року - 05.09.2018, за вересень 2018року 10.10.2018, у зв`язку з чим суд здійснив перерахунок заявлених до стягнення пені і 3% річних та встановив, що за прострочення оплати вартості електричної енергії до стягнення підлягає пеня в сумі 853 177,51грн (849 438,72 грн за прострочення оплати активної електричної енергії, 3 738,79грн - за прострочення оплати реактивної електричної енергії), 3% річних в сумі 76 656,50грн (76 343,99грн- за прострочення оплати активної електричної енергії, 312,51грн - за прострочення оплати реактивної електричної енергії), з яким погоджується апеляційний суд.

Доводи скаржника про невідповідність договору на постачання електричної енергії Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-УІІІ та Правилам роздрібного ринку електричної енергії, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від14.03.2018 N 312 ( далі Правила), з урахуванням яких відсутня заборгованість та відсутні підстави для стягнення пені і 3% річних, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки умови договору №90035 не суперечать вказаним нормативним актам.

Так, пунктом 4.12 названих Правил встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію оплачується непобутовим споживачем протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка або в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до пункту 4.17 Правил за несвоєчасну оплату передбачених договором платежів понад обумовлений термін споживач сплачує неустойку (пеню) та інші платежі згідно з законодавством та договором.

Не можуть братися до уваги посилання скаржника на відсутність актів про використану електричну енергію, оскільки суду надані звіти відповідача про використану електричну енергію за спірний період, підписані відповідачем. Крім того, між сторонами немає жодних спорів щодо кількості та вартості електроенергії, поставленої позивачем та використаної відповідачем за спірний період.

За приписами ст. 233 ГК України, що кореспондується з положеннями ч.3 ст. 551 ЦК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкції. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові , але й інші інтереси сторін , що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідач надав суду звіт про фінансовий результат відповідача за 2018 рік та звіт про сукупний дохід за 2018 рік, з яких вбачається збитковість господарської діяльності відповідача за 2018 рік.

Суд першої інстанції врахував стислі строки погашення відповідачем заборгованості, збитковість відповідача за 2018рік, який надає послуги з водопостачання, відсутність доказів завдання позивачу суттєвої шкоди порушенням зобов`язання та задоволив частково клопотання відповідача, зменшивши на 30% належну до стягнення пеню, стягнув її сумі 597 224,26грн, з чим погоджується апеляційний суд та відхиляє клопотання відповідача про зменшення до 1 грн належної до стягнення пені з огляду на значні суми простроченої заборгованості, які вказані вище.

Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж , і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що прострочення оплати відповідачем електроенергії за кожен місяць окремо становило менше місяця.

У постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №904/7401/16 та від 24.10.2018 у справі №910/19576/17 викладена правова позиція, згідно з якою найменший період визначення інфляційний нарахувань становить місяць, а тому прострочення платежів за менший період часу не тягне за собою таких нарахувань.

Отже, місцевим господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правомірно відхилив клопотання відповідача про призначення у справі судової економічної експертизи та відхиляє як необґрунтоване клопотання відповідача про призначення у справі судової економічної експертизи, подане апеляційному суду, з огляду на те, що визначення суми боргу, обчислення пені, 3% річних та інфляційних втрат не потребує спеціальних знань, оскільки їх розмір визначається шляхом математичних розрахунків з урахуванням поданих доказів, норм чинного законодавства та умов договору, що прямо віднесено до компетенції суду ( правова позиція Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 925/1641/17).

Також вважає, що суд першої інстанції правомірно відхилив клопотання відповідача про залучення до участі у справі співпозивача - ТОВ «Львівенергозбут», обґрунтоване укладенням відповідачем та ТОВ «Львівенергозбут» 28.12.2018 договору про постачання/закупівлі електричної енергії, з огляду на те, що предметом даного спору є стягнення пені, 3% та інфляційних втрат за несвоєчасну оплату відповідачем електроенергії, поставленої йому ПрАТ «Львівобленерго» у січні-жовтні 2018 року, в той час як договір з ТОВ «Львівенергозбут» від 28.12.2018 укладений відповідачем на постачання електроенергії у січні 2019року. Оскільки позивач є діючим товариством, яке не припинене, позивач не передавав своїх прав вимоги до відповідача за спірними правовідносинами, ТОВ «Львівенергозбут» не є правонаступником позивача та не має жодного відношення до предмета спору. З цих підстав апеляційний суд ухвалою від 10.09.2019 також відхилив клопотання відповідача про залучення співпозивача у справі - ТОВ «Львівенергозбут».

На підставі викладеного апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача, погоджується з доводами позивача і висновками суду першої інстанції та вважає рішення місцевого господарського суду про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 597 224,26 грн пені та 76 656,50 грн 3% річних законним та обгрунтованим.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення від 29.05.2019 у справі №914/153/19 з додержанням норм матеріального і процесуального права. Отже, вказане рішення належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, покладається на скаржника.

Крім того, розглянувши клопотання представника позивача про стягнення з відповідача 6000,00грн витрат на професійну правову допомогу в апеляційному суді, колегія суддів дійшла висновку про його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1-4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

Суду надані ордер серії ЛВ №131831 від 25.07.2019 на надання адвокатом Горбуновою О.Л. правової допомоги ПрАТ «Львівобленерго» у Західному апеляційному господарському суді, виданий АО Юріс Консультус на підставі договору №19/6-61 від 07.06.2019 про надання у Західному апеляційному господарському суді правничої допомоги у справі №914/153/19, укладений АО Юріс Консультус з ПрАТ «Львівобленерго», копію рахунку АО Юріс Консультус №19/037 від 01.07.2019 на оплату 6 000,00 грн, в якому вказаний перелік наданих послуг, та оригінал платіжного доручення №17193 від 26.07.2019 про оплату позивачем 6000,00 грн згідно з рахунком №19/037 від 01.07.2019 (т.3, а.с.231-235). Адвокат Горбунова О.Л.представляла інтереси позивача в апеляційному суді, брала участь у судових засіданнях апеляційного суду, подала відзив на апеляційну скаргу, заперечення на клопотання відповідача про призначення економічної експертизи, подала відповідну заяву про відшкодування вказаних витрат( т.3, а.с. 229-230).

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2019 у справі №914/153/19 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення апеляційним судом покладається на скаржника.

3. Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», ідентифікаційний код 03348471, місцезнаходження: 79017, місто Львів, вул. Зелена, буд. 64, на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» ідентифікаційний код 00131587, місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Козельницька, буд. 3, - 6000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та в порядку, визначені ст. 286-291 ГПК України.

5. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 10.10.2019.

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя О.П. Дубник

Суддя Г.Г. Якімець