ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" жовтня 2019 р. № 903/802/19

Суддя Господарського суду Волинської області Шум М. С., розглянувши матеріали по справі № 903/802/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Грицик Галини Леонідівни, м.Луцьк

до відповідачів: Виконавчого комітету Луцької міської ради

Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради

Приватного акціонерного товариства «Волинське обласне підприємство автобусних станцій», м.Луцьк

про скасування рішення, витребування майна власником із чужого незаконного володіння, відшкодування доходів від безпідставно набутого майна та стягнення моральної шкоди

встановив: Фізична особа-підприємець Грицик Галина Леонідівна в позовній заяві від 04.10.2019 до Виконавчого комітету Луцької міської ради, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, Приватного акціонерного товариства «Волинське обласне підприємство автобусних станцій» просить суд:

1. Скасувати рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.10.2016 № 620-5 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Конякіна , 39».

2. Витребувати тимчасову споруду - кіоск № 13 під назвою « Морозиво » вартістю 350 000 грн. 00 коп. від Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Грицик Галини Леонідівни.

3. Стягнути з Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Грицик Галини Леонідівни 75 000 грн. 00 коп. доходів від безпідставно набутого майна, які з 17.07.2018 по 04.10.2019 мав можливість отримати останній.

4. Стягнути солідарно з відповідачів: Виконавчого комітету Луцької міської ради, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, Приватного акціонерного товариства «Волинське обласне підприємство автобусних станцій» на користь Фізичної особи-підприємця Грицик Галини Леонідівни 150 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, щоу відкритті провадження в частині позовної вимоги про скасування рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.10.2016 № 620-5 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Конякіна, 39 » слід відмовити на підставі п. 1, ч.1 ст. 175 ГПК України, в частині інших позовних вимог позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу час для усунення недоліків, встановлених при поданні позовної заяви.

В обґрунтування такого висновку суд зазначає:

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб`єкта владних повноважень та виконання ним у спірних відносинах управлінських функцій.

Водночас за приписами пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Зі змісту оскаржуваного рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.10.2016 №620-5 вбачається, що таке рішення стосується примусового демонтажу тимчасової спору, що розташована без відповідних правовстановлюючих та дозвільних документів та відновлення благоустрою території.

У той же, з рішення Виконавчого комітету не вбачається спору про належне позивачу право власності, оспорюваним рішенням наявність такого права не заперечується та таке рішення не приймалось у зв`язку із здійсненням господарської діяльності відповідачем.

У свою чергу приписи статті 20 ГПК України не передбачають можливості оскарження рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень в процесі виконання ним владних управлінських функцій.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.11.2018 №910/2145/18.

Крім того, велика Палата Верховного Суду у відповідній постанові зазначила, що Закон України від 6 вересня 2005 року № 2807-IV «Про благоустрій населених пунктів» (далі - Закон № 2807-IV) є спеціальним законом, який визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

У силу статті 12 Закону № 2807-IV суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства,

Таким чином, Закон № 2807-IV наділяє повноваженням міські ради та їх виконавчі органи здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою міста Луцька.

З огляду на викладене вище, Виконавчий комітет наділений контролюючими повноваженнями та здійснює владні управлінські функції у сфері благоустрою міста, приймає рішення про демонтаж та вживає заходи із демонтажу елементів благоустрою.

Дії органів у сфері благоустрою населеного пункту здійснюються ними як суб`єктами владних повноважень та у чітко визначеному порядку.

Вказані дії є публічно-правовими, а тому звернення до суду з метою їх оскарження зумовлено правовідносинами публічно-правового характеру й повинно розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відтак, у відкритті провадження за позовом Фізичної особи-підприємця Грицик Галини Леонідівни до відповідачів: Виконавчого комітету Луцької міської ради, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, Приватного акціонерного товариства «Волинське обласне підприємство автобусних станцій» в частині вимоги про скасування рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.10.2016 № 620-5 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Конякіна, 39» слід відмовити.

Щодо позовних вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння, відшкодування доходів від безпідставно набутого майна та стягнення моральної шкоди суд зазначає:

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" № 3674 - VI.

Статтею 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачені пільги щодо сплати судового збору.

В свою чергу, позивач у заяві зазначає, що п. 6-1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено таку підставу звільнення від сплати судового збору як подання позовів щодо спорів, пов`язаних із дискримінацією. На підставі відповідної норми права позивачем доказів сплати судового збору до позовної заяви не долучено.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що чинна редакція ЗУ «Про судовий збір» (в т. ч. станом на день звернення позивача до суду - 07.10.2019) такого пункту стаття 5 відповідного Закону (6-1 позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов`язаних із дискримінацією) не містить. Інших підстав для звільнення від сплати судового збору позивачем не зазначено.

Згідно ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до пункту 2.2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами і доповненнями) судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна (в тому числі в зв`язку з вимогами, заснованими на приписах частини п`ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Відтак, за звернення до суду з вимогою про витребування тимчасової споруди - кіоск № 13 під назвою «Морозиво» вартістю 350 000 грн. 00 коп. від Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Грицик Галини Леонідівни, стягнення 75 000 грн. 00 коп. доходів від безпідставно набутого майна, які мав можливість отримати Департамент муніципальної варти Луцької міської ради; стягнення з відповідачів: Виконавчого комітету Луцької міської ради, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, Приватного акціонерного товариства «Волинське обласне підприємство автобусних станцій» на користь Фізичної особи-підприємця Грицик Галини Леонідівни 150 000 грн. 00 коп. моральної шкоди. позивач зобов`язаний сплатити судовий збір у розмірі 8 625 грн. 00 коп. (1,5 відсотка ціни позову - 575 000 грн. 00 коп.).

Докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі до позовної заяви не додані.

Крім того, п. 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано вимоги п. 10 ч. 3 ст. 162, п.2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до ч.1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення позовної заяви в частині без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 162, 174, 175, 234, 235 ГПК України, господарський суд-

ухвалив:

1. У відкритті провадження за позовом Фізичної особи-підприємця Грицик Галини Леонідівни до відповідачів: Виконавчого комітету Луцької міської ради, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, Приватного акціонерного товариства «Волинське обласне підприємство автобусних станцій» в частині вимоги про скасування рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.10.2016 №620-5 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Конякіна, 39» відмовити.

2. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця Грицик Галини Леонідівни до відповідачів: Виконавчого комітету Луцької міської ради, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, Приватного акціонерного товариства «Волинське обласне підприємство автобусних станцій» в частині вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння, відшкодування доходів від безпідставно набутого майна та стягнення моральної шкоди залишити без руху.

3. Позивачу не пізніше 10-ти календарних днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви та подати суду:

- докази доплати судового збору в сумі 8 625 грн. 00 коп.;

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

4. Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню згідно з п.5 ст. 174 ГПК України.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду підписана 11.10.2019.

Ухвала суду в частині відмови в прийнятті позовної заяви може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК

Ухвала суду в частині залишення позову без руху оскарженню не підлягає.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://vl.arbitr.gov.ua.

Суддя М. С. Шум