ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2019 р. Справа№ 910/3883/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мартюк А.І.

Дідиченко М.А.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №14/202 від 24.07.2019 (вх. №09.1-04.1/6137/19 від 07.08.2019) Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2019

у справі №910/3883/19 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»

до Приватного підприємства «Окко-Бізнес Контракт»

про стягнення 401 370,73 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Ковальова К.О., довіреність №14/1879 від 01.03.2019

від відповідача: Яцишин У.М., довіреність №ОБК-2019/03 від 02.01.2019

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до приватного підприємства «Окко-Бізнес Контракт» про стягнення 401 370,73 грн неустойки.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №1097/17 від 01.11.2017, у зв`язку з чим позивачем нараховано неустойку відповідно до умов договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.06.2019 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши факт належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки, дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування неустойки та про необґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач - Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», 25.07.2019 подав апеляційну скаргу №14/202 від 24.07.2019 (вх. №09.1-04.1/6137/19 від 07.08.2019), в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2019 у справі №910/3883/19 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване судове рішення прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та при неправильному застосуванні норм матеріального права. Апелянт вказує на те, що відповідно до видаткової накладної товар фактично було поставлено 05.06.2018, тобто з порушенням умов договору поставки, а відтак, на думку скаржника, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо того, що позивач виконав свої зобов`язання з поставки продукції належним чином.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою №14/202 від 24.07.2019 (вх. №09.1-04.1/6137/19 від 07.08.2019) Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2019 у справі № 910/3883/19. Відповідачу встановлено процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також надано сторонам строк на подання заяв, клопотань, пояснень. Справу призначено до розгляду на 07.10.2019.

20.08.2019 від Приватного підприємства «ОККО - Бізнес Контракт» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та зазначає, що поставку нафтопродуктів було здійснено ним саме 01.06.2018, а тому підстав для нарахування неустойки немає.

Представник позивача у судовому засіданні 07.10.2109 підтримав вимоги апеляційної скарги у повному обсязі, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог відповідача у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.10.2019 заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, та просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2017 між Приватним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (покупець, позивач у справі) та Приватним підприємством «Окко-Бізнес Контракт» (постачальник, відповідач у справі) укладено договір №1097/17, згідно з умовами якого постачальник зобов`язався передати, а покупець зобов`язався прийняти та сплатити паливно-мастильні матеріали (дизельне пальне, бензини, керосин, мазут та інші) далі - ресурси, на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.5. договору передбачено, що під партією ресурсів розуміється ресурси, передані на умовах даного договору в межах одного транспортного документу.

Відповідно до п. 3.2 договору строки поставки вказуються у специфікації.

25.04.2018 позивачем та відповідачем укладено додаток №3 до договору №1097/17 від 01.11.2017, у відповідності до п. 1 якого загальний обсяг нафтопродуктів, що підлягають поставці на основі цього додатку становить 2400 тон (+- 20%), на загальну суму 66 864 240, 00 грн.

Згідно з п. 5 додатку постачальник зобов`язується поставити продукцію протягом травня 2018 року.

Відповідно до п. 7.3. договору у випадку порушення строків чи обсягів поставок ресурсів, постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 8% від вартості не поставлених строк ресурсів.

Дослідивши зміст договору №1097/17 від 01.11.2017, який укладений між Приватним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та Приватним підприємством «ОККО - Бізнес Контракт», колегія суддів дійшла висновку, що даний договір за своєю правовою природою є договором поставки, правове регулювання якого здійснюється Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Місцевим господарським судом встановлено, що відповідачем здійснено протягом травня 2018 року поставку 2 118,85 тон дизельного палива на загальну суму 59 031 317,18 грн, що підтверджується видатковими накладними та актами прийому - передачі продукції за травень 2018 року, підписаними представниками сторін, копії яких містяться в матеріалах справи.

Як вказав суд першої інстанції, 01.06.2019 відповідачем здійснено поставку нафтопродуктів позивачу в обсязі 180,08 тон на загальну суму 5 017 130,39 грн, що підтверджується видатковою накладною №1097/17-12 від 01.06.2018, підписаною представниками сторін та скріпленою їх печатками.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що відповідно до видаткової накладної товар фактично було поставлено 05.06.2018, що підтверджується залізничною накладною №32137440, тобто з порушенням умов договору поставки, що є підставою для нарахування неустойки відповідно до п. 7.3. договору поставки.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками скаржника, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Частиною 2 ст. 664 ЦК України встановлено, що якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Проаналізувавши умови договору поставки №1097/17 від 01.11.2017, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що вказаним договором не встановлений момент часу, в який обов`язок постачальника передати товар є виконаним.

Відтак, враховуючи норми ч. 2 ст. 664 ЦК України, судова колегія зазначає, що обов`язок відповідача передати товар відповідно до накладної №1097/17-12 від 01.06.2018 виконаний саме 01.06.2018, про що і зазначено у графі 56 залізничної накладної №32137440. Тому доводи скаржника про те, що підставою для нарахування неустойки є фактичне отримання відповідачем товару 05.06.2018, судовою колегією відхиляються, оскільки відповідач виконав зобов`язання з поставки товару, передавши його до перевезення залізницею.

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що згідно з додатку №3 від 25.04.2018 до договору №1097/17 від 01.11.2017 базис поставки - СРТ відповідно до «Інкотермс-2010», станція призначення - Інгулець Придніпровської залізниці. На думку скаржника, вказане підтверджує, що належним виконанням обов`язку відповідача з поставки товару відповідно до договору №1097/17 від 01.11.2017 є прибуття товару саме на станцію призначення. Однак, колегія суддів зауважує, що наведені висновки позивача є помилковими, з огляду на наступне.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс» в редакції 2010 року термін СРТ «фрахт/перевезення оплачені до…» означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Під словом «перевізник» розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. У випадку здійснення перевезення в узгоджений пункт призначення декількома перевізниками, перехід ризику відбувається в момент передачі товару першому з них.

Наведене свідчить про те, що згідно з терміном СРТ постачальник вважається таким, що виконав обов`язок з поставки товару в момент передання товару перевізнику. Тобто, відповідач як постачальник за договором №1097/17 від 01.11.2017 виконав зобов`язання з поставки товару саме 01.06.2018, оскільки, як було зазначено вище, відповідно до графи графі 56 залізничної накладної №32137440, відповідач передав товар залізниці 01.06.2018.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд, день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення неустойки за порушення строку поставки, оскільки день належного виконання зобов`язання не є днем його прострочення.

На підставі викладеного, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що поставка відповідно до накладної №1097/17-12 від 01.06.2018 була здійснена саме 01.06.2018, а отже, враховуючи те, що день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може стягуватися неустойка, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що у позивача відсутні підстави для нарахування неустойки на підставі п. 7.3. договору поставки №1097/17 від 01.11.2017, оскільки ресурси фактично були поставлені в обсязі, визначеному в додатку №3 в строки, встановлені п. 5 додатку №3. Так, відповідачем поставлено позивачу протягом травня 2018 року 2 118,85 тон, що становить 88,28% від обсягу поставки, визначеного у договорі. Недостача обсягу ресурсів, визначеного в додатку №3, становить 281,2 тони, тобто лише 11%, що відповідає умовам п. 1 додатку №3, який допускає відхилення від обсягів постачання у розмірі 20% (480 тон). Відтак, у травні 2018 року відповідачем поставлено узгоджений сторонами обсяг нафтопродуктів, що виключає застосування неустойки за порушення строків поставки.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що видаткова накладна №1097/17-12 від 01.06.2018 є первинним документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто тим документом, який містить відомості про господарську операцію, зокрема про дату, в яку господарська операція була здійснена. Колегія суддів звертає увагу, що позивачем належними та допустимими доказами не спростовано, що господарська операція з поставки ресурсів відповідно до накладної №1097/17-12 була здійснена саме 01.06.2108.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд на підставі повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права та неповноти дослідження доказів під час вирішення справи в суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2019 у справі №910/3883/19 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2019 у справі №910/3883/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2019 у справі №910/3883/19 залишити без змін.

3. Справу №910/3883/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, встановленому ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.І. Мартюк

М.А. Дідиченко

Повний тескт постанови складено 09.10.2019.