ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

07 жовтня 2019 року Справа № 915/2057/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Фермерського господарства «Колос», с. Білозірка, Вітовського району, Миколаївської області, 57230 ()

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд», пров. Очаківський, 5/6, вул. Очаківська, м. Київ, 03151()

юридична адреса: вул. Б. Грінченка, 1, м. Київ, 01001

про визнання умов договору недійсними

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Фермерське господарство «Колос» з позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсними положення укладеного між ФГ «Колос» та ПАТ «Аграрний фонд» Біржового договору поставки зерна врожаю 2018 року № 643 ф від 29.05.2018, викладені в пункті 7.6 вказаного договору щодо обов`язку постачальника сплатити на користь покупця штраф у розмірі 50 % від суми попередньої оплати у разі, якщо постачальник, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк.

Позовні вимоги обгрунтовані недійсністю вищевказаного пункту договору в частині, оскільки останній вчинено сторонами під впливом тяжкої обставини для позивача і на вкрай невигідних умовах. Позовні вимоги обгрунтовано положеннями ст. 11, 202, 203, 215-217, 233 ЦК України.

Предметом спору у даній справі є вимога про визнання недійсним пункту договору в частині сплати штрафу, який укладено між сторонами ФГ «Колос» (с. Білозірка, Миколаївська область) та ПАТ «Аграрний фонд» (м. Київ).

Позовна заява подана до господарського суду Миколаївської області з посиланням на положення ч. 5 ст. 29 ГПК України та, зокрема, з тих мотивів, що п. 2.1.2, 2.2 Біржового договору № 643 ф передбачено обов`язок продавця здійснити поставку товару на зерновий склад ПАТ «Засільське ХПП», розташоване за адресою: Миколаївська обл., Вітовський район, с. Засілля, вул. Заводська, 22.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи до іншого суду за територіальною юрисдикцією (підсудністю) з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи відповідача Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» є вул. Б. Грінченка, 1, м. Київ, 01001.

Приписами ст. 29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Відповідно до п. 2.2 Біржового договору базис поставки: EXW ПрАТ «Засільське ХПП», 57233, Миколаївська обл., Вітовський р-н, с. Засілля, вул. Заводська, 22 на умовах Інкотермс 2010.

Відповідно до п. 2.3 Біржового договору покупець залишає за собою право змінити базис поставки, попередньо повідомивши про це продавця, але не пізніше ніж за 45 календарних днів до кінцевого строку поставки.

Умови поставки EXW на умовах Інкотермс 2010 - розшифровка «Ex Works» named place - «Франко завод» (Франко склад) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Предметом позову у даному спорі є вимога саме про визнання недійсним пункту біржового договору поставки зерна, тобто спір стосується відповідності умов договору вимогам законодавства.

Базис поставки у даному випадку є місцем виконання зобов`язань постачальника з поставки зерна за договором. При цьому, умовами договору сторони погодили право змінювати базис поставки. Отже, місце виконання оспорюваного договору у ньому не визначено, оскільки зазначається виключно місцезнаходження складу та умови поставки, які можуть бути змінними. Умови укладеного між сторонами договору поставки визначають лише місце виконання обов`язку постачальника в частині поставки товару на зерновий склад, вказаний в п. 2.2 договору, що не є предметом позову у даній справі.

Предметом спору у даній справі є вимога про визнання пункту біржового договору недійсним, а не про виконання договору.

Враховуючи викладене та те, що особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування положення ч. 5 ст. 29 ГПК України та необхідність визначення підсудності за загальними правилами.

Вищевикладене узгоджується з судовою практикою господарських судів апеляційної інстанції, зазначеної у постановах № 916/375/19 від 10.04.2019 року, № 910/8642/19 від 07.10.2019 року, № 924/166/19 від 06.05.2019 року, № 907/76/19 від 17.09.2019 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що Фермерське господарство «Колос», скориставшись своїм правом на пред`явлення позову, не дотрималось правил визначення підсудності, передбачених ГПК України.

За приписами Глави 2 "Юрисдикція" Розділу І ГПК України юрисдикція справ визначається за предметними і суб`єктними ознаками та за територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ (ст. 30 ГПК України).

Враховуючи, що місцезнаходженням юридичної особи відповідача Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» згідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є вул. Б. Грінченка, 1, м. Київ, 01001, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі матеріалів позовної заяви з додатками за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до господарського суду міста Києва.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 9 ст. 176 ГПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Керуючись статтями 27, 29-31, 176, 232-235, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Передати позовну заяву Фермерського господарства «Колос» (вх. № 15270/19 від 30.09.2019 року) до відповідача Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» про визнання умов договору недійсними за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до господарського суду м. Києва (вул. Богдана Хмельницького, 44-Б, м. Київ, 01030).

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 07.10.2019 року

Суддя Е. М. Олейняш