ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 року Справа № 912/1029/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Кузнецової І.Л., Кощеєва І.М.

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.06.2019 у справі №912/1029/19 (суддя Макаренко Т.В., повне рішення складено 18.06.2019)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман Донецької області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер", м. Кропивницький

про стягнення 149 375,00 грн

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

У квітні 2019 року АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося із позовом до Господарського суду Кіровоградської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Балкер» штрафу в сумі 149 375,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для застосування до спірних відносин положень ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Відповідач участь повноважних представників під час розгляду справи в суді першої інстанції не забезпечив, правом на подання відзиву на позов не скористався.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 12.06.2019 у справі №912/1029/19 (суддя Макаренко Т.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф у сумі 149 375,00 грн, а також судовий збір в сумі 2240,63 грн.

Рішення суду мотивовано правомірністю заявлених позовних вимог з огляду на встановлений факт невідповідності маси вантажу, зазначеної в накладній, тій, що виявлена при контрольному зважуванні, на підтвердження чого надані належні докази.

Доводи та вимоги апеляційної скарги і відзиву на неї.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Відповідач, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення штрафу в сумі 149375 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- судом першої інстанції не дотримано вимог процесуального закону щодо належного повідомлення Відповідача про час та місце розгляду справи, чим порушені принципи рівності учасників судового процесу та змагальності сторін;

- є хибним висновок суду про доведеність факту недостовірного зазначення маси вантажу, згідно приймально-здавального акту від 28.10.2018 №4369 вантажоодержувачем за залізничною накладною №35425115 у вагоні 66939463 отримано вантаж вагою 65,6 тон, що відповідає вазі, визначеній у залізничній накладній;

- жодних повідомлень від «Укрзалізниці» про здійснення комісійного переважування вагону №66939463 та виявлення різниці в масі вантажу вантажовідправник не отримував.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2019 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Широбокової Л.П., (доповідач), судді Кощеєв І.М., Кузнецова І.Л.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.06.2019 у справі №912/1029/19. Розгляд справи визначено проводити в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін. Позивачу у строк до 16.09.2019 запропоновано надати відзив на апеляційну скаргу, апелянту - відповідь на відзив тощо. У строк до 21.09.2019 учасникам справи запропоновано надати клопотання та заяви (за наявності), додаткові докази (за наявності) тощо.

19.08.2019 від Позивача до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначив, що копія позовної заяви, як і ухвали, рішення суду були надіслані на юридичну адресу Відповідача, отримання яких останній не забезпечив. Будь-якими нормативними актами не передбачено направлення комерційного акту вантажовідправнику. В розділі Є комерційного акту вантажоодержувач своїм підписом підтвердив отримання вантажу за вагою згідно комерційного акту, копія приймально-здавального акту №4369 від 28.10.2018, надана апелянтом до апеляційної скарги, є внутрішнім документом та не може бути належним доказом у справі відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України. Комерційний акт №482004/512 від 26.10.2018 складений у відповідності з п. 10 «Правил складання актів», підписаний належними представниками Позивача, підтверджує викладені фактичні обставини та є належним доказом для покладення на Відповідача відповідальності у виді стягнення штрафу. Телеграма ПАТ «Укрзалізниця» від 08.02.2017 вих. №Ц-1-25/315-17 не може бути підставою для звільнення від відповідальності, оскільки не є нормативно-правовим документом і має виключно інформаційно - розпорядчий характер.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Балкер" (далі - вантажовідправник, Відповідач) зі станції Сихів Львівської області за накладною від 16.10.2018 №35425115 було відправлено вагон №66939463 з вантажем - брухт чорних металів на станцію призначення Роя Донецької області (а.с. 12-13). У накладній Відповідачем зазначено масу вантажу - 65565 кг, тара - 22800 кг.

26.10.2018 на проміжній станції Покровськ Донецької області в результаті комісійного переважування вагону №66939463 виявлено різницю в масі вантажу між фактичною та зазначеною в перевізному документі, про що складено акт загальної форми від 26.10.2018 (а.с. 16).

Згідно акту загальної форми від 26.10.2018 при контрольному зважуванні на 150-ти тонних вагонних вагах станції виявилося: брутто 89900 кг, тара 22800 кг, нетто 67100 кг, більше документа на 1535 кг.

Результат зафіксовано в Журналі контрольного зважування вхідних вантажів та відомості зважування - вхідні вантажі (а.с. 19) і складено комерційний акт №482004/512 від 26.10.2018.

У комерційному акті №482004/512 від 26.10.2018 наведено опис виявленого порушення: згідно акту загальної форми №1816 від 26.10.2018 на станції Покровськ комісією у складі: робітники станції Скакун О.І., Тарнопольська А.М., зам ДС Ветошко Д.В. була проведена перевірка маси вантажу у вагоні. В документі зазначено: брутто відсутнє, тара вагона 22800 кг, маса нетто 65565 кг. При подаванні вагону на 150-ти тонних статичних вагах станції, повірені 24.07.2018, виявлено: фактична маса брутто вагона склала 89900 кг, тара вагона з ПД 22800 кг, маса вантажу нетто - 67100 кг, що більше документа на 1535 кг. Поверхня вантажу від рівня бортів нижче на 30 см, вантаж пакетований, маркування вапном не порушено. Вагон бездвірний, люки укручені. Вагон прибував в технічному стані справний з охороною ВОХР Панченко. По штатному розкладу зав. вантажним двором відсутній.

При прибутті вагону на станцію призначення Роя вантаж був виданий згідно комерційного акту, про що зазначено в розділі "Є" комерційного акту.

У зв'язку з викладеним, на підставі ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України, Позивачем здійснено нарахування Відповідачу штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу в сумі 149 375,00 грн, що і стало підставою для звернення із даним позовом.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Відповідно до частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за №765/19503, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме: пункту 2.1. та пункту 24 додатку 3, до цих Правил, графа "Маса вантажу, визначена відправником" заповнюється відправником. Відправник повинен вказати точну масу вантажу.

Згідно з пунктом 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення проводиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

За змістом статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи, за даними накладної №35425115 вантаж навантажений у вагон №66939463 засобами відправника. Маса вантажу визначена на вагонних вагах відправником (65565 кг, тара - 22800 кг). Вартість перевезення згідно накладної №35425115 складає 29875,00 грн. Відправник засвідчив правильність внесених у накладну відомостей своїм підписом у графі "Правильність внесених у накладну відомостей підтверджую", де зазначено прізвище представника Відповідача.

З огляду на викладене, Відповідач, вчинивши дії відповідно до п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, взяв на себе відповідальність за ст. 24 Статуту залізниць України за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Правил складання актів (стаття 129 Статуту) (Форми ГУ-22, ГУ-105, ГУ-106, ІНУ-49, ВУ-25М, ВУ-25к), які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, (далі - Правила складання актів) дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Відповідно до абз. 1 - 3 п. 9 Правил складання актів у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена не збереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення не збереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини не збереженості або про вину відправника і залізниці до акту не вносяться.

Усі графи бланка акту мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних.

У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах.

Згідно з п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

На виконання п. 10 Правил складання актів комерційний акт №482004/512 від 26.10.2018 підписаний заступником начальника станції Ветошко Д.В. та працівниками станції, які брали участь у зважуванні вагону Тарнопольською А.М., Скакун О.І.

Отже, комерційний акт було підписано відповідальними особами залізниці, які приймали участь у перевірці. Зауважень зі сторони вантажоодержувача під час перевірки матеріали справи не містять.

Крім того, дослідивши комерційний акт, зміст якого наведений вище, суд доходить висновку, що в комерційному акті зазначені всі необхідні відомості відповідно до абз. 1 - 3 п. 9 Правил складання актів.

Згідно з технічним паспортом на тензометричні вагонні ваги, заводський №У2270-06, що знаходяться на станції Покровськ Донецької залізниці, 24.10.2018 проведено профілактично-технічне обслуговування ваг та встановлено, що ваги придатні для зважування. Навпроти запису про повірку міститься відбиток повірочного тавра.

Відповідно до відомостей зважувальної книги виявлено за накладною №35425115 у вагоні №66939463 фактичну вагу нетто 67100 кг проти заявленої 65565 кг (а.с. 54, 55). Тобто різниця проти накладної складає 1535 кг, що відповідає даним, зафіксованим у комерційному акті. Зауважень зі сторони вантажоодержувача під час перевірки не було.

З огляду на викладене, судом першої інстанції правильно зазначено, що сукупністю зібраних у справі доказів підтверджується факт неправильно зазначеної відповідачем маси вантажу в накладній №35425115 (вагон №66939463), що є підставою для нарахування штрафу згідно зі ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Вартість перевезення згідно накладної №35425115 складає 29875,00 грн, тому штраф правильно розрахований позивачем в сумі 149375,00 грн (29875,00 грн х 5).

Враховуючи викладене, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу відповідно до ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України в сумі 149375,00 грн.

З приводу доводів Відповідача апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як зазначалось, за змістом статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Судом були досліджені належні докази у справі (комерційний акт №482004/512 від 26.10.2018 та акт загальної форми від 26.10.2019), які засвідчують обставини, що являються підставою для матеріальної відповідальності Відповідача.

Надана Відповідачем копія приймально-здавального акту №4369 від 28.10.2018, який підписаний лише представником заводу без зазначення посади та прізвища, ініціалів, не може бути належним доказом відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України, бо акт складений в односторонньому порядку, не відноситься до переліку доказів відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України.

Посилання Відповідача як на підставу для звільнення від відповідальності на телеграму ПАТ «Укрзалізниця» №Ц-1-25/315-17 від 08.07.2017, в якій зазначено про необхідність застосування до відправників штрафних санкцій у разі затримки вагонів з неправильно зазначеною масою вантажу у випадках перевантаження вагона понад його вантажопідйомність, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки вказана телеграма не є нормативно - правовим документом і має виключно інформаційно - розпорядчий характер та за своєю суттю не вносить зміни до Статуту залізниць щодо підстав та виду відповідальності за неправильне зазначення маси вантажу у перевізному документі у вигляді стягнення штрафу.

Щодо доводів скаржника, пов'язаних з тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, всупереч вимогам п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172, п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України порушив принцип рівності учасників судового процесу та змагальності сторін, у зв'язку з чим Відповідач не був обізнаний про розгляд судом справи №912/1029/19, колегія суддів апеляційного суду вважає їх такими, що не відповідають матеріалам справи, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду від 20.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №912/1029/19 за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначено на 12.06.2019р. о 10:00 год, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Представник Відповідача в судове засідання 12.06.2019 не з'явився.

За правилами п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Врахувавши, що органом поштового зв'язку було повернуто конверт з вкладенням (ухвала від 20.05.2019) з відміткою "за закінченням терміну зберігання", який направлявся на адресу Відповідача, господарський суд дійшов правильного висновку, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, оскільки ухвала у даній справі направлялась останньому на юридичну адресу, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 80).

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "за закінченням терміну зберігання", вважається днем вручення Відповідачу ухвали суду в силу положень ст. 242 ГПК України.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2018 р. у справі №904/9904/17).

Аналізуючи через призму ст. 238, 282 ГПК України питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі, що розглядається, апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанцій.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову; оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права; підстав для його скасування не вбачається.

Витрати по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 282, 284 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.06.2019 у справі №912/1029/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.06.2019 у справі №912/1029/19 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта - Товариство з обмеженою відповідальністю "Балкер".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова