ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" вересня 2019 р. Справа № 924/456/19

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Заярнюк І.В., за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С., розглянувши матеріали справи

за позовом акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України", м. Київ,

до комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі", м. Хмельницький

про стягнення пені у розмірі 620 959,09 грн.; трьох процентів річних у розмірі 199 081,89 грн.; інфляційних втрат у розмірі 779 472,54 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Ксьондзик Ю.Ю. - свідоцтво від 09.08.2017р.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: до господарського суду Хмельницької області 13.05.2019р. надійшла позовна заява акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України", м. Київ, до комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі", м. Хмельницький про стягнення пені у розмірі 620 959,09 грн.; трьох процентів річних у розмірі 199 081,89 грн.; інфляційних втрат у розмірі 779 472,54 грн.

Ухвалою від 16.05.2019р. позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її недоліками, а саме: відсутність доказів, що підтверджують наявність у адвоката Петрук Я.Ю. повноважень на представництво інтересів АТ НАК Нафтогаз України" в органах судової влади, в тому числі підписувати від імені позивача позовну заяву. Надано позивачу строк 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.

Позивач усунув вказані в ухвалі від 16.05.2019р. недоліки. До суду 28.05.2019р. надіслано заяву позивача про усунення недоліків , належним чином звірені копії довіреностей АТ "НАК" Нафтогаз України" № 14-126 від 12 квітня 2019 року та № 14-167 від 26 квітня 2019 року та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 6591/10 адвоката Петрука Я.Ю.

Ухвалою суду від 31.05.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.07.2019р.

Ухвалою суду від 01.07.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі №924/456/19 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 11:40 год. "24" липня 2019 р.

Ухвалою суду від 24.07.2019 р. відкладено підготовче засідання на 28.08.2019 р.

У судовому засіданні 28.08.2019р. оголошувалась перерва до 02.09.2019р.

Ухвалою суду від 02.09.2019 р. підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 30.09.2019 р.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідачем несвоєчасно здійснено оплату за переданий газ, чим порушено вимоги договору купівлі-продажу природного газу від 22.09.2016 р. №2590/1617-БО-34. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України, ст. cт. 20, 173-175, 193, 216-218, 230-232, 264, 265 ГК України.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (від 24.07.2019 р.) звертає увагу на вкрай скрутне матеріальне становище підприємства та те, що порушення грошового зобов`язання з боку відповідача сталось з об`єктивних причин, на які відповідач не міг вплинути, а саме: через значну заборгованість державного бюджету по погашенню різниці в тарифах на теплову енергію у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії встановленим тарифам та значну заборгованість населення. Посилаючись на положення ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, просить зменшити розмір неустойки на 50%.

Позивач представника у судове засідання не направив, причини не повідомив. Про судовий розгляд справи був повідомлений належним чином.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав позицію, викладену у відзиві на позов. При цьому просив зменшити розмір пені на 50 відсотків, звертаючи увагу на відсутність вини відповідача в несвоєчасній оплаті отриманого природного газу та відсутність заборгованості станом на час розгляду справи.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

22.09.2016 р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та комунальним підприємством "Південно-Західні тепломережі" (споживач) укладено договір постачання природного газу №2509/1617-БО-34 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно із п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами.

За цим договором постачається імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України) (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р. (включно) природний газ обсягом до 6175,0 тис. куб.м., у тому числі за місяцями: 4 кв. 2016 р. (2610,0): жовтень - 705,0, листопад - 825,0, грудень - 1080,0; 1 кв. 2017 р. (3565,0): січень - 1215,0, лютий - 1180,0, березень - 1170,0.

Постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на народний газ (п. 3.1 договору).

У п. 3.4 договору сторони погодили, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі.

Згідно з п. 3.5 договору споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику, зокрема підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Постачальник не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта (п. 3.6 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору ціна на природний газ визначається відповідно до п. 5.2 цього договору. В подальшому ціна на газ визначається шляхом підписання сторонами відповідних додаткових угод до договору на підставі ціни, що розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. У разі зміни ціни постачальником, така ціна є обов`язковою дня сторін даного договору. Споживач підписанням цього договору підтверджує, що погоджується з даним порядком визначення та зміни ціни.

Ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором з 01 жовтня 2016 року становить 5916,00 грн., крім того податку на додану вартість - 1183,20 грн. До сплати за 1000 куб. м природного газу з ПДВ - 7099,20 грн. (п. 5.2 договору).

У п. 6.1 договору зазначено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що платежі за договором здійснюються на поточний рахунок постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію. В будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору. В платіжних дорученнях споживач повинен обов`язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у споживача за цим договором, постачальник зараховує кошти, що надійшли від споживача, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від споживача, будуть зараховані як передплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

У п. 7.2 договору зазначено, що споживач зобов`язаний, з-поміж іншого, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

Згідно з п. 8.1 договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України, а також цим договором.

У п. 8.2 договору сторонами погоджено, що у разі невиконання споживачем пунктів 6.1 та 6.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п. 10.3 договору).

За умовами п. 12.1 договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 р. до 31 березня 2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

До договору сторонами укладено додаткові угоди №1 від 28.10.2016 р. (якою, зокрема, змінено обсяги постачання природного газу, викладено п. 8.2 договору в редакції: "8.2. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу"; виклали п. 11.3 договору в редакції: "11.3. Сторони погодили такий порядок внесення змін до нього договору: 1) усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у абзаці першому пункту 2.5, пунктах 11.5 та 11.6 цього договору; 2) сторони погодили, що зміни до цього договору, викладені не у формі додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору, не можуть бути застосовані до відносин сторін за цим договором, крім випадків, зазначених у пунктах 11.5 та 11.6 цього договору";) №2 від 31.10.2016 р., №3 від 22.11.2016 р., №4 від 30.12.2016 р. (якими, зокрема, викладено п. 5.2 договору в редакціях, що передбачали встановлення відповідно з 01.11.2016 р., 01.12.2016 р., 23.12.2016р. ціни за 1000 куб.м. газу за договором відповідно в розмірі 8182,80 грн. з ПДВ, 8577,60 грн. з ПДВ, 5930,40 грн. з ПДВ), №5 від 23.01.2017 р., №6 від 31.03.2017 р.

Також додатковою угодою №5 від 23.01.2017 р. до договору сторони виклали в новій редакції перший абзац п. 11.3 договору: "Усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у абзаці першому п. 2.5, пунктах 11.5 та 11.6 цього договору".

Крім того, згідно з додатковою угодою №6 від 31.03.2017 р. до договору сторони, зокрема:

- додали п. 2.1 договору другим абзацом: "Постачальник передає споживачу в період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року (включно) газ обсягом до 1350,0 тис. куб.м. у тому числі по місяцях: квітень - 500,0, травень - 150,0, червень - 150, (2 кв. - 800,0); липень - 150,0, серпень - 150,0, вересень 250,0 (3 кв. - 550,0)";

- виклали р. 5 договору в редакції, якою передбачено, зокрема, що ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 № 187. Станом на 01 квітня 2017 року ціна на природний газ становить 4 942,00 гривні за 1000 куб.м. (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1.6 (п. 5.1 договору); ціна за 1000 куб.м газу за цим договором з 01 квітня 2017 року становить 7 907,20 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9 488,64 гри. (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят вісім гри. 64 коп.);

- "у п. 8.2. слова 21% річних замінили на 16,4% річних";

- виклали розділ 12 договору у редакції: "12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 р. по 30 вересня 2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення".

У п. 9 додаткової угоди зазначено, що вона діє з 01.04.2017 р.

Відповідно до договору від 22.09.2016 р. №2509/1617-БО-34 позивачем було передано, а відповідачем прийнято імпортований природний газ за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" згідно з актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2016 р. на суму 2105764,70 грн., від 30.11.2016 р. на суму 3 753 483,10 грн., від 31.12.2016 р. на суму 3 937 069,55 грн., від 31.01.2017 р. на суму 3 711 285,83 грн., від 28.02.2017 р. на суму 2 909 691,46 грн., від 31.03.2017р. на суму 2 035 360,73 грн., 30.04.2017 р. на суму 1 365 007,28 грн., від 31.05.2017 р. на суму 152 947,39 грн., від 30.06.2017 р. на суму 114 594,30 грн., від 31.07.2017 р. на суму 129 263,75 грн., від 31.08.2017 р. на суму 126 350,74 грн., від 30.09.2017 р. на суму 136 342,27 грн.

Вищезазначені договір, додаткові угоди до нього, акти приймання-передачі природного газу підписані представниками сторін, скріплені відтисками їхніх печаток.

У матеріали справи надано сформовану позивачем виписку по операціях за договором №2509/1617-БО-34 за період 01.10.2016 р. 30.06.2018 р., в якому відображено оплати відповідача за договором.

Відповідачем надано довідку (від 22.07.2019 р. №1003) про фінансовий стан станом на 01.07.2019 р. з відображенням заборгованості державного бюджету та споживачів за використаний природний газ перед відповідачем та збиток відповідача станом на 01.07.2019 р. в розмірі 3765,0 тис. грн.

З огляду на те, що оплату отриманого природного газу за договором постачання природного газу від 22.09.2016 р. №2509/1617-БО-34 відповідач здійснив з простроченням, позивач просить стягнути з нього пеню у розмірі 620 959,09 грн.; три проценти річних у розмірі 199 081,89 грн.; інфляційні втрати у розмірі 779 472,54 грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання: кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір постачання природного газу №2509/1617-БО-34 від 22.09.2016 р., за умовами якого позивач зобов`язався поставити відповідачу у 2016-2017 роках природний газ, а відповідач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

У п. 6.1 договору сторони погодили, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 6.3 договору сторони передбачили, зокрема, що за наявності заборгованості у споживача за цим договором, постачальник зараховує кошти, що надійшли від споживача, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Додатковою угодою від 28.10.2016 р. до договору сторони виключили п. 6.3 договору, виклали в новій редакції п. 6.2 договору, якою зокрема передбачили, що в будь-якому випадку споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято імпортований природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2016 р. на суму 2105764,70 грн., від 30.11.2016 р. на суму 3 753 483,10 грн., від 31.12.2016 р. на суму 3 937 069,55 грн., від 31.01.2017 р. на суму 3 711 285,83 грн., від 28.02.2017 р. на суму 2 909 691,46 грн., від 31.03.2017р. на суму 2 035 360,73 грн., 30.04.2017 р. на суму 1 365 007,28 грн., від 31.05.2017 р. на суму 152 947,39 грн., від 30.06.2017 р. на суму 114 594,30 грн., від 31.07.2017 р. на суму 129 263,75 грн., від 31.08.2017 р. на суму 126 350,74 грн., від 30.09.2017 р. на суму 136 342,27 грн.

Відповідачем здійснювались розрахунки за отриманий природний газ згідно з договором, що підтверджується випискою по операціях за договором №2509/1617-БО-34 за період 01.10.2016 р. 30.06.2018 р. Однак зазначені розрахунки здійснювались частково з порушенням передбаченого п. 6.1 договору строку оплати, що не спростовується відповідачем.

З огляду на зазначене позивач просить стягнути з відповідача 199 081,89 грн. - 3%; інфляційних втрат у розмірі 779 472,54 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає, що зазначені нарахування здійснені правильно, а тому вимоги про стягнення 199 081,89 грн. 3% річних є обґрунтованими.

При здійсненні перевірки поданого позивачем розрахунку інфляційних нарахувань судом зауважується, що позивачем окремі нарахування здійснено на суми заборгованостей станом на кінець відповідного місяця із включенням до їх складу інфляційних втрат за попередній місяць, що чинним законодавством не передбачено. Так, за підрахунком суду, здійсненим із використанням ІПС "Законодавство", інфляційні нарахування на заборгованість за зобов`язаннями лютого 2017 р. становлять 271 228,48 грн. (на заборгованість в сумі 2 545 679,92 грн. за квітень 2017 р. 22911,12 грн., на заборгованість в сумі 2 143851,83 грн. за травень 2017 р. 27 870,07 грн., на заборгованість в сумі 2 084 737,94 грн. за червень 2017 р. 33 355,81 грн., на заборгованість в сумі 2 037 612,88 грн. за липень 2017 р. 4075,23 грн., на заборгованість в сумі 1 983 331,11 грн. за серпень 2017 р. - -1983,33 грн., на заборгованість в сумі 1 920 177,58 грн. за вересень 2017 р. 38403,55 грн., на заборгованість в сумі 1 919 514,17 грн. за жовтень 2017 р. - квітень 2018 р. 146 595,03 грн.). Решта інфляційних втрат нараховані в межах можливого. Враховуючи зазначене, суд вважає, що обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 766 785,76 грн., з огляду на що у стягненні 12 686,78 грн. інфляційних втрат належить відмовити.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 620 959,09 грн. пені згідно з поданим розрахунком.

Судом враховується, що ст. 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Виходячи із змісту ст. ст. 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У п. 8.2 договору сторонами погоджено, що у разі невиконання споживачем пунктів 6.1 та 6.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

З огляду на зазначене, перевіривши розрахунок заявлених до стягнення сум пені, судом встановлено, що останні нараховані правомірно, з урахуванням умов договору та вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги про їх стягнення заявлені обґрунтовано.

Доказів, які би спростовували позовні вимоги про стягнення 199 081,89 грн. 3% річних, 766 785,76 грн. інфляційних втрат, 620 959,09 грн. пені суду не подано.

Разом з тим згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Аналізуючи вищевказане, зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

У пункті 7 оглядового листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ)» від 29.04.2013 року № 01-06/767/2013 зазначено, зокрема, що згідно з положеннями ст. 233 ГК України при зменшенні розміру санкцій повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У даному випадку виконання зобов`язання відбулося у повному обсязі, з огляду на що неустойка значною мірою втратила своє призначення саме як вид забезпечення у зв`язку з виконанням основного зобов`язання.

Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 року № 7-рп/2013).

З огляду на вищезазначене та враховуючи повне виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого природного газу за договором до звернення позивача з позовом до суду, статус відповідача як комунального підприємства, основним видом діяльності якого є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, фінансовий стан відповідача та наявність перед ним заборгованості споживачів та державного бюджету з оплати природного газу, відсутність доказів спричинення збитків позивачу простроченням оплати, стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, які слугують самостійними засобами захисту майнових інтересів та прав позивача, суд вважає за можливе відповідно до ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України зменшити на 50% розмір заявленої до стягнення пені при ухваленні рішення у цій справі (узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 р. у справі №923/1099/17).

Таким чином, з огляду на наведене вище, розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 310 479,55 грн. (50% від суми, яка підлягала стягненню).

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення 199 959,09 грн. 3% річних, 766 785,76 грн. інфляційних втрат та 310479,55 грн. пені. У позові в частині стягнення 12 686,78 грн. інфляційних втрат, 310 479,54 грн. пені належить відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому судом з огляду на зміст означеної норми ГПК України враховується, що, незважаючи на зменшення судом розміру пені, судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача без урахування такого зменшення.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України", м. Київ до комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі", м. Хмельницький про стягнення пені у розмірі 620 959,09 грн.; трьох процентів річних у розмірі 199 081,89 грн.; інфляційних втрат у розмірі 779 472,54 грн. задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства Південно-західні тепломережі, м. Хмельницький, вул. Курчатова, буд. 17/1 (код 36123019) на користь акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6 (код 20077720) 199 081,89 грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімдесят одну гривню 89 коп.) - 3% річних, 766 785,76 грн. (сімсот шістдесят шість тисяч сімсот вісімдесят п`ять гривень 76 коп.) - інфляційних втрат, 310 479,55 грн. (триста десять тисяч чотириста сімдесят дев`ять гривень 55 коп.) пені, 23802,40 грн. (двадцять три тисячі вісімсот дві гривні 40 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 09.10.2019 р.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддрук 3 прим. (реком. з повід): 1- до справи 2- позивачу - 01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6. 3 - відповідачу -29000, м. Хмельницький, вул. Курчатова, 17/1.