ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2019 м.Дніпро Справа № 912/474/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кощеєва І.М., Широбокової Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.04.2019 у справі №912/474/19

за позовом: Кіровоградської центральної районної лікарні, м. Кропивницький

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп", м. Кропивницький

про стягнення 23 920 грн. 60 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Кіровоградська центральна районна лікарня звернулась до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп" на свою користь 23 920 грн. 60 коп.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 22.04.2019 у справі №912/474/19 позов задоволено частково; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп" на користь Кіровоградської центральної районної лікарні стягнуто 12 608 грн. 08 коп. боргу по орендній платі, 26 грн. 18 коп. пені за прострочення платежу по орендній платі, 3 604 грн. 09 коп. штрафу, 522 грн. 64 коп. боргу по сплаті податку на землю, 4 714 грн. 59 коп. боргу по комунальним послугам, 8 грн. 17 коп. пені за прострочення платежу за комунальні послуги, 35 грн. 80 коп. боргу по комунальним послугам по вивезенню побутових відходів, 0,10 коп. пені за прострочення платежу за користування комунальними послугами по вивезенню сміття, 2 203 грн. 96 коп. неустойки, а також 1 905 грн. 18 коп. судового збору та 44 грн. 83 коп. судових витрат за направлення відповідачу позовних матеріалів; в іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 1 оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Кіровоградського району від 01.01.2016 в частині своєчасної та повної сплати орендної плати та податку за землю. Враховуючи наявність прострочення сплати орендної плати, місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог про стягнення штрафу у сумі 3 604,09 грн. та пені з урахуванням приписів частини 6 статті 232 Господарського кодексу України у сумі 26,18 грн., оскільки умовами договору не передбачена сплата штрафних санкцій за прострочення сплати земельного податку, місцевим господарським судом відмовлено у задоволенні позову в цій частині.

Місцевим господарським судом встановлено, що договір №1 оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Кіровоградського району від 01.01.2016 закінчив свою дію 30.11.2018, відповідачем орендоване приміщення не повернуто, у зв`язку з чим дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення неустойки у сумі 2 203,96 грн.

Також місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення боргу по комунальним послугам по вивезенню побутових відходів у сумі 4 714,59 грн. та боргу за комунальні послуги по вивезенню сміття у сумі 35,80 грн. (згідно виставлених рахунків) на підставі договору на користування комунальними послугами №11 від 01.01.2017, який є пролонгованим на 2018 рік відповідно до умов договору. Здійснивши перевірку розрахунку пені, місцевий господарський суд з урахуванням приписів частини 6 статті 232 Господарського кодексу України дійшов до висновку про обґрунтованість вимог про стягнення пені у сумі 8,17 грн. за прострочення платежу за комунальні послуги та 0,10 коп. за прострочення платежу за користування комунальними послугами по вивезенню сміття.

Розглянувши вимоги в частині стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з направленням на адресу відповідача рекомендованого листа та актів звірки у розмірі 30,00 грн., а також 50,00 грн. за направлення відповідачу позову з додатками, місцевий господарський суд дійшов до висновку про відмову у стягненні суми 30,00 грн., оскільки такі витрати не відносяться до витрат, які пов`язані з вчинення процесуальних дій, та такі документи направлялись відповідачеві до звернення позивачем до суду з даним позовом. Між тим, дослідивши докази на підтвердження понесених витрат за направлення відповідачу позовних матеріалів у сумі 45,20 грн., враховуючи часткове задоволення позову, місцевий господарський суд стягнув з відповідача на користь позивача 44,83 грн. витрат за направлення відповідачу позовних матеріалів.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.04.2019 у справі №912/474/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд не дослідив всіх обставин справи, що призвело до прийняття помилкового рішення про задоволення позовних вимог. Так, при прийнятті рішення місцевим господарським судом не враховано наявність обставин, які унеможливили використання об`єкта оренди, існування яких було поза волею орендаря, а саме в результаті проведеної відповідачем інвентаризації було виявлено нестачу у сумі 94 725,44 грн., що стало підставою для звернення до правоохоронних органів. В межах кримінального провадження слідчим було опечатано частину допоміжної кімнати стаціонару 1 поверху загальної площею 18 м2, яка орендується відповідачем на підставі спірного договору.

Апелянт зазначає, що із середини серпня 2017 року не користується орендованим приміщенням у зв`язку із опечатуванням орендованого приміщення слідчим. Вказує, що повідомляв позивача про ці обставини та просив не нараховувати орендну плату у період невикористання орендованого приміщення, однак таке повідомлення проігнороване позивачем.

Також апелянт зазначає про процесуальні порушення місцевим господарським судом в частині належного повідомлення відповідача про розгляд позову, оскільки апелянт не отримував ухвал суду, а місцевим господарським судом не вжито заходів додаткового повідомлення відповідача про розгляд справи та не з`ясовані обставини недобросовісності органу поштового зв`язку.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.06.2019 (колегією суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді Широбокова Л.П., Подобєд І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.04.2019 у справі №912/474/19, розгляд скарги призначений у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

01.07.2019 від Кіровоградської центральної районної лікарні надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти задоволення скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Вважає доведеним наявність заборгованості відповідача за спірним договором та правильним висновок місцевого господарського суду в частині задоволення вимог. Вказує, що посилання апелянта на неможливість використовувати спірне приміщення у зв`язку із його опечатуванням слідчим не відповідають дійсності. Позивач зазначає, що відповідно до відповіді Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, яким проводиться досудове розслідування за заявою позивача, в матеріалах кримінальної справи відсутні відомості про накладення арешту на майно чи опечатування частини допоміжної кімнати стаціонару першого поверху Кіровоградської центральної районної лікарні.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Подобєда І.М. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019 визначено для розгляду справи №912/474/19 колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Широбокова Л.П., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2019 справу №912/474/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді Кощеєв І.М., Широбокова Л.П.

Дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до протокольного рішення засідання конкурсної комісії, затвердженого Головою Кіровоградської районної ради Кіровоградської області 30.12.2015 та "Порядку проведення конкурсу на право оренди майна спільної власності територіальних громад сіл району" затвердженого рішенням сесії Кіровоградського районної ради № 368 від 07.08.2015, прийнято рішення про укладання договору оренди нерухомого майна з Товариством з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп" терміном на 2 роки 11 місяців.

01.01.2016, на підставі вищезазначеного протокольного рішення та Статуту Кіровоградської центральної районної лікарні, рішенням Кіровоградської районної ради № 216 від 12.12.2008, якими надано право головному лікарю установи укладати договори оренди майна, що належить до спільної власності територіальної громади сіл Кіровоградського району, між Кіровоградською центральною районною лікарнею (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп" (орендар) укладено договір № 1 оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Кіровоградського району, відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець на підставі акту приймання-передачі передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно спільної власності територіальних громад сіл Кіровоградського району (надалі - майно), частину допоміжної кімнати стаціонару першого поверху Кіровоградської центральної районної лікарні площею 18 м кв., розміщеної на земельній ділянці площею 18 м. кв. за адресою: 25014, м.Кропивницький, вул. Аерофлотська, 5 (в теперішній час - вул. Олега Паршутіна), вартість якого визначена на підставі балансу і становить станом на 01.01.2016 балансову вартість в сумі 10 931,58 грн.

Відповідно до пункту 2.1. договору майно передається в оренду з метою розміщення аптечного пункту.

Згідно пункту 3.1. цей договір набуває чинності з 01.01.2016 та діє до 30.11.2018, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та підписання акта приймання-передачі орендованого майна.

Відповідно до пункту 4.1. договору плата, яка справляється з орендаря майна складається з плати за користування ним (орендної плати) і плати за користування земельною ділянкою.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл району, затвердженої рішенням Кіровоградської районної ради №249 від 16.08.2013 і відповідно заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп" становить за перший місяць оренди - січень 2016 року 550,99 грн., що вказана в його заяві конкурсній комісії, і становить за першій місяць оренди - січень 2016 року розмір 550,99 грн. (пункт 4.2. договору).

Відповідно до пункту 4.3. договору розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом корегування розміру місячної орендної плати за попередній місяць помножений на індекс інфляції за поточний місяць.

Орендна плата перераховується орендодавцю до 15-го числа наступного місяця, після місяця, за який здійснюється платіж (пункт 4.4. договору).

На виконання умов договору Кіровоградською центральною районною лікарнею передано, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп" прийнято майно, обумовлене договором оренди, про що складений акт прийому-передачі майна від 01.01.2016.

Кіровоградська центральна районна лікарня посилається на те, що з лютого 2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп" перестало належним чином виконувати умови договору, в тому числі, щодо своєчасної сплати орендної плати та плати за комунальні послуги.

У зв`язку з закінченням 30.11.2018 строку дії договору Кіровоградською центральною районною лікарнею направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп" лист №913 від 13.12.2018, в якому повідомлено про закінчення строку дії договору, наявність заборгованості за договором на загальну суму 28 098,93 грн. та запропоновано оплатити борг в добровільному порядку, повернути орендоване майно відповідно до умов договору.

Як зазначено у пункті 4.5 договору, до орендної плати не включаються комунальні послуги, такі суми сплачуються орендарем окремо за відповідними договорами.

На виконання вказаного пункту договору між сторонами укладено два договори на користування комунальними послугами б/н від 01.01.2016 та №11 від 01.01.2017, (відповідно до пункту 2 Розділу "Строк дії договору" яких договір може бути пролонговано терміном на 1 рік, якщо до закінчення договору ні одна з сторін письмово не заявила про намір розірвання договору.

На 2018 рік договір на користування комунальними послугами сторонами не укладався, питання про намір розірвання сторонами цього договору не ставилося, тому місцевий господарський суд дійшов до висновку, що договір № 11 від 01.01.2017 є пролонгованим на 2018 рік, що не спростовується сторонами.

31.01.2019 Кіровоградською центральною районною лікарнею направлений Товариству з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп" лист №87/1 з актами звірки та розрахунком неустойки (штрафу, пені) в розмірі 2203,96 грн., відповідно до якого у разі несвоєчасного повернення майна орендар сплачує неустойку у розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення.

Кіровоградська центральна районна лікарня посилається на наявність заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп" зі сплати орендної плати за період з 01.02.2017 по 30.11.2018 у сумі 12 608,08 грн., боргу зі сплати податку на землю за період з 01.02.2017 по 01.03.2018 у сумі 522,64 грн., неустойки у сумі 2 203,96 грн., нарахованої за час користування відповідачем державним майном у зв`язку після закінчення договору оренди, заборгованості за комунальні послуги, а також штрафу та пені, нарахованих за прострочення сплати орендної плати, земельного податку та комунальних послуг.

Предметом спору є стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за період з 01.02.2017 по 30.11.2018 у сумі 12 608,08 грн., боргу зі сплати податку на землю за період з 01.02.2017 по 01.03.2018 у сумі 522,64 грн., неустойки у сумі 2 203,96 грн., нарахованої за час користування відповідачем державним майном у зв`язку після закінчення договору оренди, заборгованості за комунальні послуги, а також штрафу та пені, нарахованих за прострочення сплати орендної плати, земельного податку та комунальних послуг.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За змістом частини 1 статті 286 Господарського кодексу України, статей 18, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно та в повному обсязі, незалежно від результатів господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 796 Цивільного кодексу України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.

Статтею 797 Цивільного кодексу України визначено, що плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем нарахована орендна плата відповідно до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл району, затвердженої рішенням Кіровоградської районної ради № 249 від 16.08.2013 та виставлені відповідачу відповідні рахунки (а.с. 133-197).

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість з орендної плати у розмірі 12 608,08 грн. за період з 01.02.2017 по 30.11.2018 та заборгованість зі сплати податку за землю у розмірі 522,64 грн. за період з 01.02.2017 по 01.03.2018.

Перевіривши розрахунок позивача, місцевий господарський суд визнав його обґрунтованим, а вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за договором № 1 від 01.01.2016 у розмірі 12 608,08 грн. та заборгованості зі сплати податку за землю у розмірі 522,64 грн. такими, що підлягають задоволенню.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина 2 статті 193, частина 1 статті 216 та частина 1 статті 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій, згідно з частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України, є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Розмір штрафних санкцій, відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України, встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України.

Згідно підпункту 10.2.2. пункту 10.2. Розділу 10 Договору 1 від 01.01.2016 у випадку несвоєчасної сплати орендної плати орендар несе відповідальність відповідно до пункту 4.9. розділу 4 договору, а саме: орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі перераховується орендодавцю з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми заборгованості за кожний прострочений календарний день оплати відповідно до чинного законодавства України.

У разі якщо на дату сплати орендної плати заборгованість по ній складає загалом не менше, ніж три місяці, орендар також сплачує штраф в розмірі 50 відсотків від суми заборгованості.

Позивачем заявлена до стягнення пеня за прострочення платежу по орендній платі в розмірі 56,87 грн. за період з 01.02.2019 по 08.02.2019 та штраф у розмірі 50% від суми заборгованості в розмірі 3 604,09 грн.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення штрафу у сумі 3 604,09 грн., що становить 50% суми заборгованості.

Перевіривши розрахунок пені, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позивач при нарахуванні пені неправомірно змінив шестимісячний строк нарахування пені на суму за кожний місяць оренди відповідно до договору № 1 від 01.01.2016.

Так, згідно умов договору орендна плата вноситься до 15 числа наступного місяця після місяця, за який здійснюється платіж.

З урахуванням умов договору, в межах періоду розрахунку позивача, з урахуванням шестимісячного строку, встановленого частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість нарахування пені на суму 3 317,70 грн. (яка включає в себе суми заборгованості по орендній платі починаючи з липня 2018 року по листопад 2018 року) за період з 01.02.2019 по 08.02.2019, що становить 26,18 грн., в іншій частині у стягненні пені відмовив.

Позивачем також заявлено про стягнення з відповідача пені за прострочення платежу по сплаті податку за землю в сумі 2,06 грн. та 130,66 грн. штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості.

Оскільки умовами договору № 1 від 01.01.2016 не передбачена пеня та штраф у разі прострочення платежів по сплаті податку на землю, а містить умови про стягнення пені та штрафу за прострочення орендної плати, яка, згідно умов договору, складається з плати за користування майном (частина допоміжної кімнати стаціонару 1 поверху загальною площею 18,0 м2) та не включає в себе плату за користування земельною ділянкою, місцевим господарським судом відмовлено у стягненні пені за прострочення платежу по сплаті податку за землю в сумі 2,06 грн. та 130,66 грн. штрафу у розмірі 50% від суми заборгованості.

Кіровоградська центральна районна лікарня просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп" неустойку у розмірі подвійної плати за користуванням майном після закінчення дії договору в сумі 2 203,96 грн.

Відповідно до пункту 10.2.3. договору оренди № 1 від 01.01.2016 у разі несвоєчасного повернення майна орендар сплачує неустойку у розмірі подвійної плати за користування майном за час прострочення.

Відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Враховуючи, що договір оренди № 1 від 01.01.2016 закінчив свою дію 30.11.2018, а відповідачем станом на 31.01.2019 майно з оренди повернуто не було, позивач нарахував відповідачу неустойку у сумі 2 203,96 грн.

Перевіривши наданий розрахунок, місцевий господарський суд встановив, що він відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимоги про стягнення неустойки у розмірі 2 203,96 грн. задовольнив.

Позивачем заявлено до стягнення 4 736,57 грн. боргу за несплату комунальних послуг у розмірі та 38 22 грн. боргу за несплату комунальних послуг по вивезенню побутових відходів.

Матеріалами справи підтверджується, що сторонами укладені два договори на користування комунальними послугами б/н від 01.01.2016 та № 11 від 01.01.2017.

Відповідно до пункту 2 розділу "Строк дії договору" зазначених договорів на користування комунальними послугами, договір може бути пролонговано терміном на 1 рік, якщо до закінчення договору ні одна з сторін письмово не заявила про намір розірвання договору.

Оскільки на 2018 рік договір на користування комунальними послугами сторонами не укладався, питання про намір розірвання сторонами цього договору не ставилося, місцевий господарський суд дійшов до висновку про пролонгацію договір № 11 від 01.01.2017 на 2018 рік, що не спростовується сторонами.

Так, предметом договору № 11 від 01.01.2017 визначено, що договором оренди передбачено передача користувачу в оренду частину допоміжної кімнати стаціонару першого поверху загальною площею 18 кв. м. В процесі здійснення діяльності ЦРЛ надає можливість користувачу користуватися наявними комунальними послугами, а саме: електроенергією, теплопостачанням, водопостачанням та водовідведенням, вивезенням побутових відходів.

Пунктом 1 розділу "Порядок розрахунків" договору № 11 від 01.01.2017 визначено, що оплата наданих комунальних послуг користувачем здійснюється до 10-го числа, наступного за звітним місяцем. Користувач на підставі наданих рахунків здійснює оплату спожитих комунальних послуг на розрахунковий рахунок ЦРЛ.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з часиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджується, що у період з лютого 2017 року по листопад 2018 року позивач надав відповідачу послуги, що підтверджується виставленими рахунками, які останнім належним чином оплачені не були. Факт отримання комунальних послуг у спірний період та правомірність нарахування позивачем відповідної плати відповідачем не спростовано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок по наданим комунальним послугам, місцевий господарський суд встановив, що згідно рахунку № 135 від 15.03.2018 до сплати за комунальні послуги надані в лютому 2018 року підлягає сума 268,73 грн., тоді як позивач зазначає суму 289,33 грн.; згідно рахунку № 439 від 01.10.2018 сума, яка підлягає сплаті за комунальні послуги, надані у вересні 2018 року, становить 212,49 грн., тоді як позивач у своєму розрахунку вказує інший рахунок з іншим номером та з іншою сумою, а саме рахунок № 431 від 01.10.2018 на суму 213,87 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок по наданим комунальним послугам по вивезенню побутових відходів, місцевий господарський суд встановив, що згідно рахунку № 334 ВІД 02.08.2017 за надані послуги у липні 2017 року сума, яка підлягає сплаті становить 1,56 грн., тоді як позивачем зазначено 1,99 грн.; згідно з розрахунку, вказаний рахунок було оплачено відповідачем, а отже позивачем безпідставно включено дану суму до розрахунку заборгованості.

Окрім того, рахунок № 547 від 12.12.2017 на суму 1,99 грн. взагалі відсутній, а тому дана сума також не підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, з урахуванням правильних сум, згідно виставлених відповідачу рахунків, місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість суми боргу по комунальним послугам, яка підлягає стягненню у розмірі 4 714,59 грн., суми боргу по комунальним послугам за вивезення побутових відходів у розмірі 35,80 грн.

За прострочення оплати комунальних послуг та послуг по вивезенню побутових відходів позивач просить стягнути пеню відповідно у сумі 17,24 грн. та 0,21 грн. за період з 01.02.2019 по 08.02.2019.

Відповідно до пункту 1 розділу "Відповідальність сторін" згідно договору на користування комунальними послугами № 11 від 01.01.2017 у разі порушення термінів оплати за використані послуги користувач сплачує ЦРЛ пеню у розмірі 0,5 % від неоплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Разом з цим, у відповідності до статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом, як граничний. Тобто, за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, вимога позивача про стягнення пені, розрахунок та сума якої обмежена подвійною обліковою ставкою Національного банку України, відповідає вимогам наведеного вище законодавства.

Однак, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач при нарахуванні пені неправомірно змінив шестимісячний строк нарахування пені на суму за кожний місяць користування послугами.

Так, згідно умов договору оплата наданих комунальних послуг здійснюється до 10-го числа наступного за звітним місяцем.

З урахуванням наведеного та в межах періоду розрахунку позивача, з урахуванням шестимісячного строку, встановленого частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, місцевий господарський суд дійшов до висновку про стягнення пені: за несплату комунальних послуг на суму 1 035,67 грн. (яка включає в себе суми заборгованості по орендній платі, починаючи з липня 2018 року по листопад 2018 року) за період з 01.02.2019 по 08.02.2019, у сумі 8,17 грн.; за несплату комунальних послуг по вивезенню побутових відходів на суму 13,25 грн. (яка включає в себе суми заборгованості по орендній платі, починаючи з липня 2018 року по листопад 2018 року) за період з 01.02.2019 по 08.02.2019, у сумі 0,10 грн.

Апеляційний господарський суд погоджується із такими висновками місцевого господарського суду та враховує, що апеляційна скарга не містить вимоги щодо неправильності здійснених перерахунків в частині стягнення пені.

В апеляційній скарзі апелянт не погоджується із нарахуванням орендної плати, починаючи з серпня 2017 року, посилаючись на неможливість використання орендованого приміщення у зв`язку із опечатуванням орендованого приміщення слідчим під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0009239 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп" про вчинення завідувачем аптеки №7 ОСОБА_1 злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

Позивач не погоджується із такими доводами апелянта та зазначає, що відповідно до відповіді Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, яким проводиться досудове розслідування за заявою позивача, в матеріалах кримінальної справи №0009239 відсутні відомості про накладення арешту на майно чи опечатування частини допоміжної кімнати стаціонару першого поверху Кіровоградської центральної районної лікарні.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про неможливість використання орендованого приміщення, оскільки наведені в обґрунтування цих доводів обставини не підтверджуються матеріалами справи. Так, посилаючись на те, що приміщення опечатане, апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів, натомість згідно відповіді Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, яким проводиться досудове розслідування, в матеріалах кримінальної справи №0009239 відсутні відомості про накладення арешту на майно, чи опечатування частини допоміжної кімнати стаціонару першого поверху Кіровоградської центральної районної лікарні.

Також апеляційний господарський суд враховує приписи частини 1 статті 286 Господарського кодексу України, статей 18, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" щодо обов`язку орендаря вносити орендну плату своєчасно та в повному обсязі, незалежно від результатів господарської діяльності.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта щодо неналежного повідомлення місцевим господарським судом про розгляд позову, оскільки в матеріалах справи містяться докази направлення на адресу відповідача копії всіх процесуальних документів у справі №912/474/19 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп", яка зазначена у позовній заяві та в апеляційній скарзі, тобто за належною адресою.

За таких обставин, апелянтом не спростовані правильні висновки місцевого господарського суду про часткове задоволення позову.

Місцевим господарським судом також стягнуто з відповідача на користь позивача 44,83 грн. витрат за направлення відповідачу позовних матеріалів (витрати, пов`язані з розглядом справи). Оскільки апеляційний господарський суд погоджується із місцевим господарським судом про часткове задоволенні позову, в матеріалах справи містяться докази направлення на адресу відповідача позовних матеріалів та докази понесення цих витрат позивачем, рішення місцевого господарського суду є обґрунтованим та підлягає залишенню без змін.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп".

Керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекар-Груп" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.04.2019 у справі №912/474/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.04.2019 у справі №912/474/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Кощеєв